ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 121, 2015-12-21 12:05

אלי אלאלוף: ה-21 בדצמבר 2015, ט' בטבת התשע"ו, השעה 12:05, ברוכים הבאים חברי הכנסת.

אלי אלאלוף: אנחנו מקיימים דיון דחוף על פי בקשתה של חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה ועוד חברי כנסת שדיברו אתי.

אלי אלאלוף: הדיון הזה הוא דחוף כי באמת אני חושב שהנושא הזה הוא אקוטי והוא פוגע בשירות אדיר אמור לשרת מקום יחיד שקיים, מרכז כזה שאמור לשרת את האוכלוסייה הערבית ואני חושב שאסור לפגוע בו.

אלי אלאלוף: אני מביע את התמיכה באופן אישי.

אלי אלאלוף: ראש העיר התנצל על שהוא לא יכול להיות כאן אבל גם הוא בעד המשך הפעילות במלוא התנופה של המרכז הזה.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת עאידה תומא סלימאן, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: תודה כבוד היושב ראש.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת להודות לך על ההיענות המהירה בקביעת הדיון ואני חושבת שלא במקרה ציינת בפתיחת דבריך שפנו אליך כמה מחברי הכנסת שלנו בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שלא במקרה נמצאים אתנו כל האנשים והנשים הנהדרות שפועלים ופועלות למען בית החסד.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לציין שכולנו מגויסים והתגייסנו מהר מאוד בנושא של סגירת הוסטל לשיקום אסירים בית החסד כי המקום מסמל עבורנו בדיוק את השם שלו.

עאידה תומא סלימאן: המקום הזה מסמל עבור האוכלוסייה הערבית ועבור הרבה שכבות מוחלשות לסוגיהן – אם אלה נשים, אם אלה אסירים משוחררים – מקום שתמיד סיפק תמיכה, סיפק אפילו מקום פיזי לשהות בו להרבה אנשים.

עאידה תומא סלימאן: מאז 1983, עת נוסד המוסד הזה, הוא פעל בכל מיני כיוונים כולל קבלת נשים מוכות עליהן הוא הגן ונתן להם ולילדים שלהן מענה.

עאידה תומא סלימאן: כמו כן, מאז עבד עם אסירים משוחררים למרות שלא באופן רשמי ולא דרך התקשרויות עם רש"א אלא מתוך מחויבות לנושא.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שתינתן רשות הדיבור לצוות הנהדר שמנהל את המקום כדי שנוכל לשמוע מהם וגם לשמוע ממי שנהנו מהשירות שהמקום מספק.

עאידה תומא סלימאן: הם נמצאים אתנו ואני חושבת שכדאי שגם הם ידברו.

אלי אלאלוף: נמצא ג'מאל שחאדה?

עאידה תומא סלימאן: כן.

עאידה תומא סלימאן: האימא היא לא רק אימא של ג'מאל אלא היא אימא של כלל האסירים שנמצאים בהוסטל הזה.

עאידה תומא סלימאן: לפני פחות משבוע, ביום רביעי האחרון, השתתפתי באירוע תמיכה שהיה למקום ואני חייבת לומר שכאשר שמעתי את האסירים הבוגרים של המקום מדברים, ראיתי עד כמה המקום הזה היה חשוב להם ועד כמה שיחק תפקיד מכריע שלהם, בשיקום שלהם ובחזרה שלהם לקהילה.

עאידה תומא סלימאן: ההחלטה לסגור את המקום, כבר דיברתי עם הרבה גורמים והבנתי שהשיקול העיקרי שעומד מאחורי סגירת ההוסטלים וההוסטל הזה במיוחד, אלה שיקולים כלכליים.

עאידה תומא סלימאן: שמעתי באירוע בו נכחתי שבעצם בית החסד קיבל משהו בין 2,500 ל-3,000 שקלים לחודש עבור כל חוסה.

<קריאה: הסכום היה 1,700 שקלים.

עאידה תומא סלימאן: היה, אבל בשנה האחרונה קיבלו בין 2,500 ל-3,000 שקלים ואני חייבת להגיד שהייתי בהלם כי אני ניהלתי בעבר מוסדות לנשים נפגעות אלימות ואני יודעת כמה עולה למדינה חסות של נערה או נער במוסד וכמה עולה שהייה של נשים.

עאידה תומא סלימאן: מדובר בכפול שלוש או ארבע מכפי שניתן לבית החסד עבור כל העבודה הנהדרת והצוות המקצועי, השהייה וסיפוק כל הצרכים של החוסים במקום.

עאידה תומא סלימאן: ההחלטה שמתבססת בעיקר על יסוד כלכלי כאשר העלות היא מינימלית, בעיני צריכה בדיקה מחודשת וצריכים להעמיד אותה בסימן שאלה גדול מבחינה מקצועית.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהיום נמצאים חוסים באמצע תקופת השיקום שלהם ואני יודעת כבר מה יענו לי.

עאידה תומא סלימאן: יגידו לי: הכנו להם תכניות, אחרי סגירת בית החסד הם יצאו ויהיו להם תכניות בקהילה.

עאידה תומא סלימאן: אבל לצערי, אני חושבת שיש שני דברים שאנחנו לא שמים לב אליהם כאשר הדבר הראשון הוא שמעבר כזה באמצע תקופת שיקום , יפגע בתהליך השיקום של אותם חוסים שנמצאים כיום במקום.

עאידה תומא סלימאן: מצד שני, לא תמיד הפתרון של שיקום בקהילה הוא אפשרי לחלק מהאסירים.

עאידה תומא סלימאן: חלק מהאסירים חייבים – וזה לפי חוות דעת מקצועית שקיבלתי ושאני מכירה אותה מניסיוני הקודם, אבל רציתי עוד הוכחה – להיות במקום כי האסירים לא בכל המקרים יכולים להשתקם בקהילה מיד אחרי יציאתם.

עאידה תומא סלימאן: עכשיו תגידו לי שיעבירו אותם להוסטלים אחרים שנמצאים אבל ההוסטלים האלה, עד כמה שידוע לי, הם הוסטלים מתמחים בהתמכרויות ולא בשיקום אסירים.

עאידה תומא סלימאן: כל מי שיודע ומבין בעבודה, יודע ששיקום וטיפול והתמכרויות, זה לא אותו דבר כמו שיקום אסיר בו יש את כל הנושא של העבריינות, לחץ חברתי, קשר עם המשפחה וכולי.

עאידה תומא סלימאן: מאוד מפתיע אותי שסוגרים את בית החסד, מקום שנותן תשובה לאוכלוסייה שמונה 42 אחוזים מכלל האסירים הערבים במדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: הם מהווים 42 אחוזים מכלל הערבים ששוהים בבתי הסוהר.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, סוגרים דווקא את ההוסטל הזה היחידי ובינתיים עד כמה שידוע לי ממשיכים להחזיק בהוסטלים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: יש הוסטל בירושלים, יש הוסטל לאסירות, ויש עוד הוסטל לאסירי אלמ"פ.

עאידה תומא סלימאן: כלומר, ההחלטה שמתבססת על רקע כלכלי לא עומדת בעינה כאשר מדובר על שלושת ההוסטלים האחרים.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, תגידו לי שהם יקבלו אסירים משוחררים ערבים, אבל לצערי הרב אסירים משוחררים ערבים, צריכים לקחת בחשבון שהשיקום שלהם חייב להיות בקונטקסט התרבותי שלהם וקרוב למקום המגורים שלהם, היכן שאפשר לקיים יחסים אמיתיים ולא לעקור אותם מהקונטקסט התרבותי שלהם, להכניס לקונטקסט אחר ולהגיד כך משתקמים.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבנושא הזה עומדים כמה צדדים שצריך לקחת אותם בחשבון, גם העניין הכלכלי, ואני לא מאמינה שטיפול בקהילה ישתווה – ובינתיים אני לא רואה שיש טיפול בקהילה – במיוחד ישתווה לטיפול בתוך ההוסטל, במיוחד כאשר אנחנו יודעים שמערכת הרווחה באוכלוסייה הערבית כמעט קורסת.

עאידה תומא סלימאן: היא על סף קריסה טוטלית.

עאידה תומא סלימאן: לרש"א עבור שיקום יש תשעה תקנים לעובדים סוציאליים בצפון או שאני טועה?

<יצחק דדון: כשיגיע הזמן, אני אענה.

עאידה תומא סלימאן: זה המידע שקיבלתי ועד כמה שאני יודעת, זה מידע מוסמך.

עאידה תומא סלימאן: יכול להיות שטעיתי ומדובר בתשעה תקנים נוספים בשנה האחרונה אבל בכל זאת, התכניות הקיימות בתוך הקהילה, כמה שיעובו, כמה שיוחזקו, לא ייתנו את אותו מענה מקצועי שניתן בתוך ההוסטל.

עאידה תומא סלימאן: כמי שעברה את כל החוויה של הפרטות, של תכניות רווחה, אני חושבת שנופלת כאן טעות חמורה.

עאידה תומא סלימאן: אסור לסגור את המקום הזה.

עאידה תומא סלימאן: אחוזי ההצלחה בשיקום במקום הזה הם גבוהים בהשוואה לכל ההוסטלים האחרים והגיע הזמן באמת למצוא את התקציב המתאים, אולי ברזרבות שמחולקות בימים אלה, אולי במשרד הרווחה.

מיכל בירן: נראה לי שהרזרבות מחולקות רק ליהודים.

עאידה תומא סלימאן: כנראה.

עאידה תומא סלימאן: אבל המדינה לא מבינה שאם לא משקמים כמו שצריך, בסופו של דבר זה יחזור בעלויות הרבה יותר גבוהות גם לחברה מבחינה חברתית וגם למדינה מבחינת העלויות.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שנשמע כאן תשובות מרגיעותץ.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, נציגת האוצר בלחץ זמנים והיא ביקשה לומר כמה מלים.

אלי אלאלוף: אחריה יתייחס חבר הכנסת ג'מאל זחאלקה.

<יעל אגמון: אני רק רוצה לתת כאן סקירה של המצב התקציבי של הרשות ושל המשרד.

<יעל אגמון: הרשות תוקצבה עד שנת 2015 ב-14 מיליון שקלים בבסיס התקציב.

<יעל אגמון: התקציב 2015 ו-2016 התקציב הזה הוכפל ועומד היום על 28 מיליון שקלים.

אלי אלאלוף: כל שנה.

<יעל אגמון: כן.

<יעל אגמון: כל שנה.

<יעל אגמון: מדובר בתקצוב מלא על פי הדרישות התקציביות של משרד הרווחה.

<יעל אגמון: הם קיבלו את כל מה שהם ביקשו בסעיף הזה.

<קריאה: כמה כסף?

<יעל אגמון: 28 מיליון שקלים בבסיס ב-2015 וב-2016.

<יעל אגמון: בנוסף, בפניית סוף השנה של משרד הרווחה שאני עכשיו הולכת להעביר אותה בוועדת הכספים, יש עוד שני מיליון שקלים לטובת פרויקט מחשוב ברשות.

<יעל אגמון: מבחינת משרד האוצר, אנחנו תקצבנו את כל הדרישות של משרד הרווחה בנושא הרשות לשיקום האסיר וחלוקת התקציבים הפנימית מסך התקציב הזה היא במסגרת סדרי העדיפויות של המשרד.

ישראל אייכלר: שאלה אדוני היושב ראש.

ישראל אייכלר: האם יש לך מושג האם הרשות לשיקום האסיר מתנה פעילויות מסוימות לפי תקציבים שהביאו חברי כנסת?

<יעל אגמון: אני לא יודעת.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, אתם מתקצבים הכול.

<יעל אגמון: אנחנו בתקציב 2015-2016, בסעיף הזה, תקצבנו את דרישות המשרד במלואן.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, לא יכולה להיות למשל דרישה של חברי הכנסת הערביים.

מיכל בירן: זה נשמע כמעט פלילי מה שאתה אומר.

אלי אלאלוף: מר פריצקי, הסכומים שנאמרו על ידי נציגת משרד האוצר, ואני לא מטיל ספק, כך מופיעים אצלך בתקציב?

<חנן פריצקי: כן.

<חנן פריצקי: זה בדיוק הסכומים שמופיעים בבסיס תקציב משרד הרווחה.

אלי אלאלוף: 28 מיליון פלוס שני מיליון.

<חנן פריצקי: 28 מיליון שקלים בבסיס התקציב.

<חנן פריצקי: בפניית סוף שנה, כפי שאמרה יעל, אותה אנחנו מעבירים עכשיו, יש לטובת פרויקט מחשוב תוספת של שני מיליון שקלים, בעקבות פרויקט מחשוב שעשתה הרשות.

אלי אלאלוף: וה-28 מיליון של שנת 2015 נוצלו במלואם?

<חנן פריצקי: כרגע, מבחינת הרשות, ה-28 מיליון מנוצלים במלואם.

<חנן פריצקי: כן.

ג'מאל זחאלקה: עבור כמה אסירים?

אלי אלאלוף: בפחות מחודש הצלחתם להדביק את הפיגור של 1 חלקי 12 של שנה שעברה?

<חנן פריצקי: לא.

<חנן פריצקי: מבחינתנו היה ידוע, בעקבות סיכום אוצרי שנעשה כבר בשנה שעברה יחד עם המשרד ויחד עם הרשות, שתקציב 2015 יעמוד על 28 מיליון שקלים.

אלי אלאלוף: ולמרות זאת הוצאתם אחד חלקי 12?

אלי אלאלוף: לכל אורח השנה הוצאתם 14 לחלק ל-12?

<חנן פריצקי: כמו שאתם מכירים, אחד חלקי 12 זה ברמת המשרד ולא ברמת תקנה בודדת.

<חנן פריצקי: מבחינתנו ניתקנו בין תקנות אחרות ואנחנו נתנו כל הזמן לרשות מקדמות על החשבון.

<חנן פריצקי: אחד חלקי 12 נמצא ברמת התכנית, ברמת המשרד, ובהתאם לזה אנחנו עבדנו.

אלי אלאלוף: האוצר, עת הוא תכנן להכפיל את הסכום, זה היה על פי בקשתכם?

<חנן פריצקי: כן.

<חנן פריצקי: היה סיכום כבר בטיוטה המקורית שנעשתה לגבי 2015.

<חנן פריצקי: היו הבנות בין משרד האוצר, משרד הרווחה והרשות לשיקום האסיר שהתקציב יעמוד על 28 מיליון שקלים.

אלי אלאלוף: 28 מיליון שקלים, מה היה מיועד למרכז בחיפה?

<חנן פריצקי: 28 מיליון שקלים נותנים תקציב מלא של הרשות לגבי סדרי העדיפויות בתוך הרשות.

<חנן פריצקי: הרשות היא זו שעושה את סדרי העדיפויות שלה ואנחנו נשמע על זה בהמשך.

מיכל בירן: בין היתר לשם כך התכנסנו כאן ואנחנו די רוצים לשמוע גם תשובות פרטניות לגבי ההוסטל הזה.

<קריאה: מנכ"ל הרשות נמצא כאן.

אלי אלאלוף: כל חברי הכנסת ממהרים ולכן אני מבקש מי מתחיל ומי מסיים כי לא נוח לי.

אלי אלאלוף: כולכם חברים שלי ואני מרגיש שכל אחד רוצה להגיד מילה.

ג'מאל זחאלקה: השאלה אם זה דיפרנציאלי, כי עאידה אמרה שתקציב המוסדות שקולטים חוסים, הם מוסדות שמטפלים בהתמכרויות ובעניינים אחרים שלאו דווקא מתמזגים עם התפקידים שלנו היום.

ג'מאל זחאלקה: השאלה אם יש משהו דיפרנציאלי בעניין הזה.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: תרשום את השאלה ותענה אחר כך.

ג'מאל זחאלקה: תודה רבה כבוד היושב ראש.

ג'מאל זחאלקה: זה ידוע ששיקום האסירים, מבחינת תוצאה והשקעה, זאת אחת ההשקעות הכדאיות ביותר.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, כך זה בכל העולם ולא רק בארץ.

ג'מאל זחאלקה: בכל העולם ההשקעה בשיקום האסירים חוסכת כסף רב ומקטינה באופן משמעותי את העבריינות.

ג'מאל זחאלקה: זה מוכח ועל זה אין עוררין.

ג'מאל זחאלקה: כל השקעה והגדלת השקעה, היא דבר מבורך ולטעמי צריך להשקיע הרבה יותר.

ג'מאל זחאלקה: אני רוצה לספר לך כבוד היושב ראש.

ג'מאל זחאלקה: הייתי בפגישה עם מפקד בתי הסוהר, נציב שירות בתי הסוהר, והוא אמר שמשקיעים הרבה בבתי הסוהר בשיקום אסירים, בלימוד מקצוע, בגמילה מסמים וסיפר לי סיפור.

ג'מאל זחאלקה: אמרתי לו שכל מה שהוא עושה, האסיר יוצא מבית הסוהר וזה מתאדה אם אין מסגרת שתקלוט אותו בחוץ.

ג'מאל זחאלקה: לכן בעצם אנחנו נמצאים במיוחד לגבי האסירים הערבים הפליליים עם השקעה שהולכת לאיבוד כי רובם המכריע, למרות ההשקעה – ונעשית השקעה בבתי הסוהר אבל צריך להשקיע יותר – יוצאים החוצה ואין מי שיקלוט אותם ואין מי שיטפל בהם.

ג'מאל זחאלקה: יוצא שכל ההשקעה שהושקעה בהם בבתי הסוהר מתאיידת ואנחנו רואים שהם חוזרים שוב לבית הסוהר.

ג'מאל זחאלקה: היום יותר מארבעים אחוזים מהאסירים הם ערבים.

ג'מאל זחאלקה: הם יוצאים מבתי הסוהר, יש את המסגרת של המחסה ויש מסגרות אחרות כמו טיפול בקהילה וכולי.

ג'מאל זחאלקה: בבית הסוהר היום התפתחה התמחות שאומרת להפנות אנשים למקומות הנכונים.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, יש אנשים שזקוקים למחסה, יש אנשים שזקוקים למכון גמילה ויש אנשים שזקוקים לטיפול בקהילה, לפי הבחנות ולפי מצבו של האסיר ובאיזה מצב שיקום הוא נמצא.

ג'מאל זחאלקה: אין חילוקי דעות לכך – וחבל שנציגי העובדים הסוציאליים בבתי הסוהר לא נמצאים כאן – וכולם אומרים פה אחד שיש מאות אסירים שזקוקים למחסה נוסח בית החסד.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, אנחנו לא אומרים שזה תחליף של כל עניין שיקום האסיר אלא אתה לא יכול להחליף אותו במשהו אחר לא בארץ ולא בשום מקום בעולם.

ג'מאל זחאלקה: אני יודע, שמעתי שמשקיעים במקומות אחרים, בסדר, טוב מאוד, אבל המקום הזה דווקא בא לטפל במצבים הקשים, במצבים שזקוקים לטיפול אינטנסיבי והמסוכנות שם גדולה יותר.

ג'מאל זחאלקה: אלה שהקימו את המקום משקיעים.

ג'מאל זחאלקה: יותר ממחצית הכסף שמושקע באסירים בא מתרומות שגברת אגנס שהיא שוויצרית במקור, והיא ובעלה זיכרונו לברכה גייסו הרבה תרומות כדי להקים את המקום הזה ועדיין מגייסים.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, הרשות לא מכסה את כל העלות אלא מכסה פחות מהעלות.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, הם תורמים.

ג'מאל זחאלקה: יש כאן עניין של תרומה.

ג'מאל זחאלקה: דווקא את בית החסד היה צריך לשמור כי הוא דוגמא.

ג'מאל זחאלקה: אחוז ההצלחה בשיקום במקום הזה הוא הגבוה בארץ ומתפתח כאן פיילוט של מודל כיצד לטפל בעניין הזה.

ג'מאל זחאלקה: זה פרויקט שיש להעתיק אותו כדי לענות על הצרכים.

<קריאה: לא להרוס אותו.

ג'מאל זחאלקה: צריך לעשות עוד כמה מקומות כאלה וללמוד מהניסיון האדיר שנצבר שם, גם של עובדים סוציאליים שלמדו ועושים ואחר כך עוקבים אחרי האסיר.

ג'מאל זחאלקה: הם יספרו לך מה הם עושים.

ג'מאל זחאלקה: זה פנינת חסד.

ג'מאל זחאלקה: את המקום הזה צריך לחזק, צריך להרחיב את מספר האנשים שנמצאים בו, להרחיב את מספר המיטות.

ג'מאל זחאלקה: הם יכולים לקלוט עוד יותר אנשים והם יכולים לטפל בעוד יותר אנשים במעקב בקהילה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה מה שצריך לעשות.

ג'מאל זחאלקה: אסור לפגוע במקום הזה.

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב ראש, כל אדם הוא עולם ומלואו וכל המציל נפש אחת, לא רק מישראל, כאילו הציל עולם ומלואו.

אלי אלאלוף: אני מבקש מהרב אייכלר לתקן אותך.

אלי אלאלוף: הוא מדבר על כל נפש.

ישראל אייכלר: הוא מדבר על מדינת ישראל וכל אזרחיה.

ג'מאל זחאלקה: יש לנו בעיה חברתית קשה מאוד והיא לא רק בעיה של החברה שלנו אלא היא בעיה של כולם.

ג'מאל זחאלקה: יש אחוז גבוה מאוד עבריינות ופשיעה בישובים הערביים.

ג'מאל זחאלקה: ראש הממשלה אמר לנו שחמישים אחוזים מהעבריינים הם אצל הערבים ורק חמישה אחוזים מתקציב המלחמה בפשיעה מושקע בישובים הערביים.

ג'מאל זחאלקה: יש כאן ארבעים אחוזים של אסירים וארבעים אחוזים מתקציב הרשות צריך להיות מושקע כאן.

<קריאה: לכן שאלנו האם זה דיפרנציאלי.

ג'מאל זחאלקה: לא.

ג'מאל זחאלקה: זה לא דיפרנציאלי.

ג'מאל זחאלקה: זה דווקא שוויוני.

ג'מאל זחאלקה: מה ההבדל בין עבודה בשיקום לבין עבודה אחרת?

ג'מאל זחאלקה: בעבודה בשיקום יש לך ציבור שאתה יודע שחלק גדול ממנו עלול לבצע פשעים ולחזור לבית הסוהר.

ג'מאל זחאלקה: כלומר, טיפול ממוקד ביותר, לא משהו דיפוזי, לא הרצאות בבתי הספר נגד עבריינות אלא אתה מטפל באנשים טיפול אינטנסיבי כשאתה יודע שהסיכויים שהם יחזרו עוד פעם ויבצעו פשע הוא גבוה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: אין לך עוד ציבור כזה שאתה יכול לטפל בו טיפול אינטנסיבי ושם צריך להשקיע יותר, הרבה יותר כי התוצאה היא מניעת פשעים באחוז גבוה מאוד.

ג'מאל זחאלקה: איפה יש לך השקעה היום כל כך ברורה וכל כך חד משמעית?

ג'מאל זחאלקה: כבוד היושב ראש, הייתי הרבה שנים בכנסת אבל דבר אחד לא הבנתי היום.

ג'מאל זחאלקה: איך קורה שיש יותר כסף - אין כסף.

ג'מאל זחאלקה: כאשר מכפילים תקציבים – אין תקציב.

ג'מאל זחאלקה: את זה לא הבנתי.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

אלי אלאלוף: לא קראת את דוח העוני.

אלי אלאלוף: אני רוצה לברך את הגברת אגנס שחאדה על כל מה שעשית.

אלי אלאלוף: מהמעט ששמעתי, מגיע לך ולבעלך זכרונו לברכה כל התודה.

אלי אלאלוף: ממה שקראתי לקראת הדיון, תודה לך על כל העשייה שלך בארץ שלנו.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: דוקטור אבו מערוף.

עבדאללה אבו מערוף: תודה רבה כבוד היושב ראש.

עבדאללה אבו מערוף: אני חושב שיהיו הרבה מלים מיותרות אחרי הדברים של עאידה וג'מאל אני מצטרף אליהם.

עבדאללה אבו מערוף: אני אומר כמה משפטים.

עבדאללה אבו מערוף: בעניין של בית החסד אני אישית מעורב.

עבדאללה אבו מערוף: הייתי שם לפני שנה וחצי וביקרתי הרבה פעמים כבן אדם ולא כרופא.

עבדאללה אבו מערוף: הם לא הכירו אותי אבל הייתי שם ואני יודע איך הם עובדים שם ומה עושים.

עבדאללה אבו מערוף: אני יודע שהמקום הזה, בשורה התחתונה, אסור לסגור אותו.

עבדאללה אבו מערוף: אם אנחנו מדינה, כנסת, ועדת רווחה ועבודה, שיקום אסיר אחראים כלפי אנשים, צריך לעשות הכול כדי שהמקום הזה לא ייסגר.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא אספר לכם למה הייתי שם כמה פעמים.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא מדבר על מה שהם עושים אבל הם עושים עבודת קודש ואלה עובדות.

עבדאללה אבו מערוף: שאלה לאוצר.

עבדאללה אבו מערוף: אם יש לכם ביקורת או ויכוח על הכספים שנותנים לרשות לשיקום האסיר?

עבדאללה אבו מערוף: זה לא רק עניין דיפרנציאלי בכסף.

עבדאללה אבו מערוף: לכן בשורה התחתונה אני אומר שאנחנו חייבים לעשות הכול שהמקום הזה ימשיך לעבוד.

עבדאללה אבו מערוף: אם אתם רוצים לדבר במפורט על הניסיון שלי במקום ולמה הייתי שם, אני לא מדבר כדי לתת שבחים לבית החסד, אבל זה חסד פשוטו כמשמעו.

עבדאללה אבו מערוף: את המקום הזה חייבים לשמר.

עבדאללה אבו מערוף: משרד הרווחה, הרשות, משרד האוצר, משרד הבריאות, חייבים לקבל החלטה שהמקום ממשיך לעבוד והמדינה חייבת למצוא תקצוב למקום הזה על מנת שימשיך לפעול.

עבדאללה אבו מערוף: תודה.

אלי אלאלוף: מנכ"ל בית החסד.

ג'מאל זחאלקה: מנכ"ל בית החסד.

ג'מאל זחאלקה: אני הייתי מאוד מקווה שבדיון כזה נשב אנחנו והרשות באותו צד כדי לדאוג ליותר תקציבים עבור האסירים.

אלי אלאלוף: זה שולחן כמעט עגול.

ג'מאל זחאלקה: דיברו כאן כמעט על הכול ואני אציין רק כמה עובדות אישיות.

ג'מאל זחאלקה: קודם כל, בית החסד הוקם בשנת 1982 והוא היה ההוסטל הראשון שהוקם על ידי אימא שלי שהגיעה משוויץ, עזבה שם את הכול כדי לשרת את האנשים שם, ואבא שלי זכרונו לברכה, מתוך אמונה ושליחות.

<קריאה: אבל הייתה גם אהבה.

ג'מאל זחאלקה: בטח.

ג'מאל זחאלקה: בלי אהבה אי אפשר להקים כלום.

ג'מאל זחאלקה: מאז הקמת הבית, מעל 900 אסירים עברו בו.

ג'מאל זחאלקה: זה מקום שלא רק מטפל באסירים אלא אנחנו מסייעים למשפחות נזקקות ונוער במצוקה.

ג'מאל זחאלקה: במשך השנים היו התקשרויות עם רשות שיקום האסיר כגוף האחראי על שיקום האסיר.

מיכל בירן: אמרת שאתם מטפלים גם באסירים וגם בנוער, זה בנפרד.

ג'מאל זחאלקה: בנפרד, אבל זה חלק מהפעילות שלנו.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו מסתכלים על זה בצורה הוליסטית.

ג'מאל זחאלקה: אי אפשר לטפל רק באסיר ולזנוח את המשפחה או את הילדים ולכן מנסים לטפל גם בדברים אחרים.

ג'מאל זחאלקה: מה שקרה זה שבשנת 2011 פנו אלינו מרשות לשיקום האסיר כדי לטפל בחברה הערבית כי ההוסטל האחר שהיה פתוח, נסגר בצו משטרה.

אלי אלאלוף: איפה הוא היה?

ג'מאל זחאלקה: בחיפה.

ג'מאל זחאלקה: אנחנו הרגשנו את המחויבות שלנו כלפי האסירים וכשותפים לרשות לשיקום האסיר, קיימנו את שיתוף הפעולה ומאז יש חוזה התקשרות שנתי עם הרשות לשיקום האסיר.

ג'מאל זחאלקה: כל הזמן היו הפניות אלינו באינטנסיביות.

ג'מאל זחאלקה: המקום הוא מקום של 24 שעות טיפול, שבעה ימים בשבוע, יש לנו מדריכים ויש לנו עובדים סוציאליים.

ג'מאל זחאלקה: אחד המדריכים שנמצא כאן אתנו הוא בוגר ההוסטל והיה מטופל אצלנו.

אלי אלאלוף: מי זה?

ג'מאל זחאלקה: אנואר.

ג'מאל זחאלקה: הוא כיום חלק מהצוות.

ג'מאל זחאלקה: לצערי כל הזמן היו טענות ובעיות עם התקציב.

ג'מאל זחאלקה: ב-2 בנובמבר קיבלנו את המכתב שאומר שמפסיקים את ההתקשרות עם בית החסד ולדאבוני זה הגיע שבועיים אחרי שקיבלנו מגן שר הרווחה על העשייה שלנו.

ג'מאל זחאלקה: ב-15 לאוקטובר קיבלנו את המגן משר הרווחה בכבודו ובעצמו.

ג'מאל זחאלקה: מי היה אז השר?

ג'מאל זחאלקה: עדיין.

ג'מאל זחאלקה: חיים כץ.

מיכל בירן: בזמן שאתם מקבלים תשבחות על הפעילות שלכם, סוגרים את התקציב.

ג'מאל זחאלקה: כן.

ג'מאל זחאלקה: קיבלנו גם מנשיא המדינה ומשירות בתי הסוהר.

מיכל בירן: לא יאומן.

מאיר כהן: אבל לא הם אשמים.

מיכל בירן: זה חוסר רציונאליות של המערכת.

ג'מאל זחאלקה: גם אחרי המכתב הרשמי שקיבלנו, היו עדיין הפניות לבית החסד של אסירים שמבקשים טיפול.

ג'מאל זחאלקה: תקופת השהות והטיפול עצמו הוא תשעה חודשים שהות בתוך המסגרת, שחלקו מתקצבת הרשות לשיקום האסיר ואת השאר אנחנו מממנים, ואחר כך, לפי התכנית, יש שנת מעקב שהרשות כלל לא מממנת אלא אנחנו מממנים אותה וזה לפי תכנית השיקום שמוגשת לוועדות השחרורים.

אלי אלאלוף: לא נעים לשאול אותך מספרים.

מאיר כהן: 3,000 שקלים לאסיר.

ג'מאל זחאלקה: זה רק מ-2014.

ג'מאל זחאלקה: מתחילת 2014.

מאיר כהן: נכון.

ג'מאל זחאלקה: לפני כן זה היה פחות.

מאיר כהן: נכון.

מאיר כהן: אנחנו תיקנו את זה.

אלי אלאלוף: מה התקציב הכולל שאתה מקבל ממשרד הרווחה וכמה אתה מוסיף?

ג'מאל זחאלקה: ב-2014 הסכום היה בסביבות 450 אלף שקלים שהיינו אמורים לקבל מהרשות לשיקום האסיר וחסרים עוד חודשיים אחרונים.

עאידה תומא סלימאן: כמה עולה לך אחזקת הבית?

ג'מאל זחאלקה: עולה כמיליון שקלים.

<קריאה: מיליון ומאתיים אלף שקלים.

ג'מאל זחאלקה: כן.

מיכל בירן: את שאר הכסף אתה מקבל מתרומות?

ג'מאל זחאלקה: תרומות.

ג'מאל זחאלקה: מאז ההקמה שלנו אנשים מאמינים בעשייה שלנו בארץ ובחוץ לארץ ומגייסים תרומות לעשייה הזאת.

ג'מאל זחאלקה: כאשר נקלענו לבעיות תקציביות המשכנו כי אנחנו מאמינים שאנשים אלה חייבים את המקום הזה ולא רק בית החסד, בית החסד בפרט אבל הוסטל הוא כלי מאוד משמעותי בשיקום אסירים מרקע מסוים כדי להשתלב בחברה.

ג'מאל זחאלקה: העלויות לשיקום בהוסטל הרבה פחות מהעלויות של אסיר בתוך בית הסוהר.

ג'מאל זחאלקה: אני לא מדבר על שיקום אלא על עלויות אחזקת אסיר בבית הכלא.

<קריאה: שהמדינה משלמת.

ג'מאל זחאלקה: שלושת החבר'ה שנמצאים כאן, יש להם רקורד של מעל שישים שנות מאסר ביחד.

ג'מאל זחאלקה: תחשבו את זה ביחד ותראו כמה עולה אסיר במשך חודש לשירות בתי הסוהר, כמה הם עלו למדינה וכמה הם עולים בשיקום.

ג'מאל זחאלקה: היום אחד מהם עובד אצלנו בבית החסד ושניים עובדים בחברה וחוזרים למשפחה שלהם ורוצים להתקדם בחיים.

מיכל בירן: אתה יודע להגיד לנו את המספרים של כמה זה חוסך?

<עביר בכר: תשעה מיליון אחזקת שלושת האסירים במשך שישים שנים.

מאיר כהן: אסיר עולה למדינת ישראל 110 אלף שקלים לשנה.

מאיר כהן: חלקו את זה ב-12, יוצא בערך 9,000 שקלים.

מאיר כהן: שיקום האסיר משלם 3,000 שקלים שזה שליש.

מאיר כהן: בכל מקרה הרבה יותר טוב שהוא יהיה בשיקום שזה עולה למדינה הרבה יותר זול.

עאידה תומא סלימאן: קח בחשבון גם את המשפחה.

ג'מאל זחאלקה: הוא יכול לשבת עשר שנים בכלא ומספיק לו שיקום של שנה.

מאיר כהן: חברת הכנסת תומא, את צודקת במיליון אחוזים.

מאיר כהן: בתוך זה אין את החישוב והתכלול של המשפחה והרווחה כאשר המשפחה הופכת להיות מטופלת בה.

מאיר כהן: יש עוד הרבה מרכיבים אבל המספרים שאנחנו מכירים ברווחה, אלה המספרים האלה.

מאיר כהן: אדוני היושב ראש, אני רוצה לומר משהו.

מאיר כהן: יושב כאן ז'ק דדון מהרשות לשיקום האסיר.

מאיר כהן: אנחנו צריכים שני דיוני עומק.

מאיר כהן: אני כשר הרווחה השתדלתי להפסיק את ההפרטות המטורפות האלה כי זה בדיוק הסיפור.

מאיר כהן: המדינה כל שנה מנסה להתנער מהאחריות שלה.

מאיר כהן: כשאני נכנסתי, התקציב היה 14 מיליון שקלים ואנחנו העלינו אותו ל-28 מיליון שקלים.

מאיר כהן: יש התחייבות לעוד שבעה מיליון שקלים לאיש הטוב הזה שאני חייב להגיד בענווה גדולה שהוא עושה עבודה מצוינת.

מאיר כהן: יש התחייבות, אדוני היושב ראש, לתקציב 2016 לעוד שבעה מיליון שקלים בדיוק כדי לייצר מצב שמה שעמותות מהסוג הזה משיגות, זה לנשמה יתרה ולא לקנות את האוכל ואת הדברים הבסיסיים.

מאיר כהן: אגב, בשום מקום בעולם אין – ובדקנו את זה במדינות הנאורות, במדינות ה-OECD – שכספי העברה לשיקום אסירים הם בצמצום כמו במדינת ישראל.

מאיר כהן: בדקנו את זה בגרמניה, בדקנו את זה בצרפת, בדקנו את זה באנגליה.

מאיר כהן: אין שום יחס בין מה שהממשלה הישראלית מעבירה, או משרד הרווחה, לבין מה שעובר במקומות אחרים.

מאיר כהן: אגב, זה היה הרבה פחות ואנחנו העלינו את זה בשנת 2014 ב-3,000 שקלים אבל הדלתא הזאת עדיין נשארת.

מאיר כהן: צריך לקבל כאן החלטה ושבאמת תצא מכאן בקשה לשר הרווחה להמשיך בהעלאת התקציב.

מאיר כהן: התקציב צריך להיות, נדמה לי, 35 מיליון שקלים כדי להתחיל לעשות.

מאיר כהן: אנחנו הוספנו עשרים עובדים סוציאליים, עשינו המון דברים לטובת העניין, אבל לצערי בבסיס המדינה הולכת וסומכת יותר על העמותות והעמותות האלה יקרסו והחבר'ה האלה יחזרו לכלא.

מאיר כהן: חד וחלק.

אלי אלאלוף: אני מבקש לתת את רשות הדיבור לרשות לשיקום האסיר.

ג'מאל זחאלקה: אני מבקש לסיים את דבריי בעוד משפט או שניים.

אלי אלאלוף: בבקשה, אבל אנחנו מוגבלים בזמן.

ג'מאל זחאלקה: כרגע יש לנו 12 מטופלים שנמצאים באי ודאות וחלקם קיבל פנייה מהרשות לשיקום האסיר על תכניות חלופיות אבל כפי שהזכירה חברת הכנסת עאידה תומא, לא כל מה שהוצע מתאים למצב בו הם נמצאים וחלק מהוועדות עדיין מחכות לתכניות תואמות.

ג'מאל זחאלקה: מכאן אני פונה למשרד הרווחה, לרשות לשיקום האסיר ולאוצר להתחשב עוד פעם בהחלטה הזאת ולשנות אותה כי זאת גזרה שפוגעת בהרבה אנשים ובהרבה מקומות שצריך לטפח אותם כי הם נותנים מוטיבציה להרבה אנשים לעשות חברה טובה יותר ואכפתית יותר.

ג'מאל זחאלקה: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: מר דדון.

<יצחק דדון: היושב ראש ביקש קצת הומור ואני אפתח בכך.

<יצחק דדון: שאלו את נפוליאון למה הוא הפסיד בקרב והוא ענה שיש לו אלף סיבות, הראשונה – לא הייתה לי תחמושת, השאר לא חשוב.

<יצחק דדון: אחר כך אני אעשה לזה הקבלה.

<יצחק דדון: אדוני היושב ראש, אני ממש מציע שהדיון הזה לא יהיה נקודתי אלא דיון מסיבי לעומק ברוח הדברים שאמר חבר הכנסת מאיר כהן וזאת מסיבה פשוטה: הבעיה היא בעיה של כלל האסירים במדינת ישראל.

<יצחק דדון: התקציב שעומד לרשות הרשות איננו מתאים לשום דבר ואני יכול לפרט ולהרחיב כאן ולומר מה אנחנו עושים ואיך הגענו למצב הזה.

<יצחק דדון: חייב להיות דיון יסודי ומעמיק שהמדינה תבוא ותגיד זאת ההיכרות שלנו, כן מכירים או לא מכירים.

<יצחק דדון: אם לא מכירים, בוא נסגור את הרשות.

<יצחק דדון: הרי הרשות הוקמה למטרה מסוימת והיא הוקמה כדי לשקם אסירים.

<יצחק דדון: נאמרו כאן מספרים.

באסל גטאס: עכשיו אמר נציג האוצר שקיבלתם מה שביקשתם.

<יצחק דדון: ברשותך, תכף תשמע.

<יצחק דדון: לא קיבלנו את מה שרצינו, אבל נעזוב.

<יצחק דדון: בזמנו של השר מאיר כהן הגשנו תכנית תלת שנתית מותנית כל שנה בתקציב עולה מה הוא היקף האסירים שאנחנו נטפל בהם.

<יצחק דדון: בשנת 2016 אני נעצרתי ואני חייב לפתור את הבעיות.

<יצחק דדון: עומדות לפני מספר סוגיות לטפל בהן ואני כבר ממהר ואומר שבית החסד עושה עבודה נפלאה.

<יצחק דדון: אני מסכים אתו, אנשים מקצועיים, טובים ומוטב שיישארו, אבל כמנכ"ל אני צריך לקבל עדיפויות.

<יצחק דדון: אני חייב לקבוע מה אני עושה ומה אני משרת, האם אני מפטר עובדים, האם אני סוגר מסגרות שהחוק מחייב אותי להחזיק.

<יצחק דדון: על פי חוק במדינת ישראל, חוק הרשות, אני צריך לטפל באסיר, במשפחתו, בילדים שלו אבל אני לא מגיע לשם בכלל.

<יצחק דדון: לא מגיע.

<יצחק דדון: יש לי עוד הרבה תפקידים.

אלי אלאלוף: בכל מקרה, בוא נתמקד בבית החסד.

אלי אלאלוף: מה עושים לגבי בית החסד עכשיו.

ג'מאל זחאלקה: כמה יש במגזר הערבי חוץ מבית החסד?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה.

ג'מאל זחאלקה: הוא מדבר על סדרי עדיפויות.

אלי אלאלוף: לא הייתי רוצה לפתוח את הדיון.

אלי אלאלוף: אני רוצה לצאת מכאן עם החלטות.

ג'מאל זחאלקה: הוא מדבר על סדר עדיפויות.

ג'מאל זחאלקה: אם במגזר הערבי יש בית חסד, כמה יש כאלה במגזר הערבי?

אלי אלאלוף: אמרנו שאין פרופורציה.

ג'מאל זחאלקה: סדר העדיפויות הוא שסוגרים את הבית היחיד במגזר הערבי.

ג'מאל זחאלקה: זה סדר העדיפויות שלך.

אלי אלאלוף: התכנסנו כדי לפתור את הבעיות של בית החסד.

אלי אלאלוף: תרשו לי לנסות להגיע לזה.

אלי אלאלוף: אני בעד הדיון העקרוני הכללי שיש לו מקום, ואני בטוח שנעשה אותו, אבל לא עכשיו.

אלי אלאלוף: בואו ננסה כרגע להתמקד ולראות מה עושים עם בית החסד במצב הנוכחי.

<יצחק דדון: עוד משפט אחד ואני ניגש לזה.

<יצחק דדון: המצב ברשויות הוא הרבה יותר חמור.

<יצחק דדון: אני מוציא אסיר ואני מטפל בו והוא מגיע לישוב שלו ואין לו יחידת סמים, אין לו תעסוקה זמינה, אין לו מרכז טיפול, אין מרכז לאלימות, אין כוח אדם מקצועי, אין קשר.

<יצחק דדון: המצב הוא לא טוב ואז אנחנו שוברים את העיקרון הקדוש שנקרא הרצף הטיפולי בין הכלא לבין הרשות ואז התופעה היא פשוטה, דלת מסתובבת.

<יצחק דדון: החבר'ה חוזרים וזה עולה למדינת ישראל – מאיר, ברשותך אני מתקן אותך – מעל 170 אלף שקלים לאסיר בכלא בלי המשפחה שלו.

<יצחק דדון: אנחנו ברשות מוציאים 28 אלף על כל אסיר.

מאיר כהן: כנראה שעכשיו נותנים להם ממש אוכל טוב, אם בשנה זה עלה ל-170 אלף שקלים.

<יצחק דדון: בית החסד הוא לא הוסטל שלנו אלא הוא התקשרות.

ג'מאל זחאלקה: אתה כנראה היית עם יד קמוצה.

<יצחק דדון: אנחנו קשורים עם בית החסד בהתקשרות עסקית.

<יצחק דדון: אנחנו מביאים אסירים, משלמים להם, ואני מזכיר לבית החסד שכאשר אני הגעתי לרשות הם קיבלו 1,700 שקלים ואני העליתי את הסכום בשתי מנות, מ-2,400 שקלים ל-3,000 שקלים.

אלי אלאלוף: כמה משלמים במקומות האחרים?

<יצחק דדון: אין לי כי שאר ההוסטלים היו של הרשות או של המדינה.

אלי אלאלוף: וכמה עולה שיקום אסיר בהוסטלים האלה?

<יצחק דדון: ברשות, אני עולה ל-28 אלף שקלים בשנה.

<יצחק דדון: לנגד עיני עומדת סוגיה, האם אני אמשיך לטפל ב-15 אנשים - - -

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, זה תת תקצוב.

אלי אלאלוף: ודאי.

ג'מאל זחאלקה: צריך להשקיע יותר מ-28 אלף.

אלי אלאלוף: חברים, יש לי גילוי נאות.

אלי אלאלוף: אני הייתי אחראית להקמת ההוסטל בבאר-שבע.

אלי אלאלוף: תאמינו לי שאני יודע כל דבר ואלה לא הסכומים שהיו.

אלי אלאלוף: הקרן שניהלתי שיפרה את זה אבל זה היה ברור שזה תת תקצוב אבל לצערי אין מספיק.

<יצחק דדון: אני נמצא כרגע במצב נתון, בתקציב נתון, ואני צריך לקבל החלטות.

<יצחק דדון: אז אני מקבל החלטה, כמובן לא שרירותית.

<יצחק דדון: אני יושב עם קבוצת דיון מאוד מקצועית - - -

אלי אלאלוף: מה ההחלטה שקיבלת?

<יצחק דדון: להפסיק את ההתקשרות עם בית החסד.

אלי אלאלוף: מתי?

<קריאה: מתי מסתיים החוזה?

<יצחק דדון: בסוף 2015.

אלי אלאלוף: מהיום להיום?

<יצחק דדון: לא.

<יצחק דדון: קיבלו הודעה מסודרת.

אלי אלאלוף: עד עכשיו שילמת.

<יצחק דדון: אני משלם עד האגורה האחרונה.

אלי אלאלוף: עבור כמה אסירים משוחררים?

ג'מאל זחאלקה: 15.

אלי אלאלוף: בעוד חודשיים הם היו צריכים למצוא פתרונות ל-15 אנשים.

<יצחק דדון: לא הם אלא אנחנו, ברשות.

<יצחק דדון: יושב כאן המפקח הארצי שלי והוא יכול לתת הרצאה מקצועית.

<יצחק דדון: אני לא רוצה להיכנס כאן למה שנאמר.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: תנו תשובות קטנות.

אלי אלאלוף: ל-15 אנשים שנמצאים היום בבית החסד, יש פתרונות.

<יצחק דדון: הרשות דואגת.

<יצחק דדון: אנחנו דואגים.

אלי אלאלוף: הם מסודרים?

<יצחק דדון: אנחנו דואגים עוד מזמן.

<יצחק דדון: אגב, יש לי כאן רשימה מסודרת שמית.

אלי אלאלוף: איפה הם יהיו?

אלי אלאלוף: בלי להגיד שמות.

<יצחק דדון: אנחנו מפנים אותם.

<יצחק דדון: פנינו למשרד הרווחה, פנינו לקהילה ובקהילה יש הרבה גופים שמטפלים ולא כמו שנאמר.

<יצחק דדון: אנחנו נמצה עם כולם, ולא יהיה אדם אחד שלא יקבל את הטיפול שלו עד הסוף.

<קריאה: אבל לא אמרת מילה על איכות.

<קריאה: האיכות, זה כבר לא מעניין.

<יצחק דדון: אנחנו חלוקים.

<קריאה: מדברים על ראשים, כאילו מדברים לא על בני אדם.

<יצחק דדון: למה אתה אומר את זה?

<קריאה: אני אומר לך כי לא יכול להיות שהמקום הכי איכותי בארץ - - -

<יצחק דדון: אומר לך את זה איש חמלה ברמה הכי גבוהה על האדמות.

<קריאה: אנחנו מדברים על עוד שבוע.

באסל גטאס: אתה מתעלם מהנקודה שמדובר כאן במוסד שהוא מנטלית וחברתית מבין את האסירים ואתה סוגר אותו.

<יצחק דדון: אני חלוק על מה שאתה אומר.

באסל גטאס: אתה מתעסק עם המקום הזה בהתקשרות חיצונית, כלומר, הם לא כל כך חשובים.

באסל גטאס: אני משריין עבודה למי ששייך לי.

באסל גטאס: כלומר, אתם מתנתקים לחלוטין מהמילה איכותי.

באסל גטאס: מדובר בבני אדם, מר דדון, שיש לך חמלה ואני לא מטיל ספק בכך שיש לך חמלה.

אלי אלאלוף: אם לא היו לך בעיות תקציביות, המקום הזה היה נשאר פתוח?

<יצחק דדון: כן.

עאידה תומא סלימאן: ב-28 מיליון שקיבלתם ב-2015, אתם שילמתם עבור בית החסד ואתם מקבלים ב-2016 את אותם 28 מיליון שקלים, אז למה שלא תמשיכו?

עאידה תומא סלימאן: למה ילך הכסף שאתם מקבלים?

<יצחק דדון: שאלו כאן מה המצב שלנו בסוף השנה.

<יצחק דדון: אנחנו בגירעון של מעל חמישה מיליון שקלים.

<יצחק דדון: את זה לא אמרו.

<יצחק דדון: חבל שהרפרנטית של האוצר לא כאן.

מאיר כהן: אבל פריצקי נמצא כאן והוא יכול לתת לנו תשובה.

מאיר כהן: פריצקי הוא איש משרד הרווחה.

מאיר כהן: הוא חשב המשרד.

<חנן פריצקי: תקציבן המשרד.

<חנן פריצקי: יש הבדל בין השניים.

<קריאה: בשבילנו זה אותו דבר.

<קריאה: הכסף אצלך.

<חנן פריצקי: הכסף אצלי אבל אני לא משלם אותו.

<חנן פריצקי: זה ההבדל.

<חנן פריצקי: אני חייב להגיד שני משפטים קצרים.

<חנן פריצקי: ראשית, תקציב הרשות, כמו שאמרנו, הוא 28 מיליון שקלים ומבחינתנו זה באמת גידול מאוד משמעותי.

אלי אלאלוף: איימן, מי האורחים שלך?

איימן עודה: מאום אל פאחם.

איימן עודה: אמרתי להם שיבואו להתרשם.

איימן עודה: עכשיו הם ישמעו אם נעזור לערבים או לא נעזור.

אלי אלאלוף: כיהודי אני אומר לכם ברוכים הבאים לישיבה.

אלי אלאלוף: אהלן וסהלן.

אלי אלאלוף: ברוכים הבאים.

אלי אלאלוף: בעיקר ברוכות הבאות.

<חנן פריצקי: התקציב, כפי שאמרה הרפרנטית של האוצר, גדל ל-28 מיליון שקלים אבל כמו שאתם מכירים את משרד הרווחה, לא מהסעיף הזה אלא מהרבה מאוד סעיפים אחרים, בכל נושא ובכל דבר הצרכים הם הרבה יותר גדולים באופן מאוד ברור.

<חנן פריצקי: אנחנו מבחינת הרשות, כמו שאמר גם חבר הכנסת מאיר כהן לשעבר שר הרווחה, התקציב גדל ל-28 מיליון שקלים.

מאיר כהן: הוכפל.

<חנן פריצקי: הוכפל ל-28 מיליון שקלים.

מאיר כהן: היה 14 מיליון שקלים והכפלנו ל-28 מיליון שקלים.

<חנן פריצקי: תקופה מאוד ארוכה הוא היה 14 מיליון שקלים והגענו ל-28 מיליון שקלים, אבל גם בתקציב הזה הרשות לא יכולה לעשות את כל מה שהיא רוצה.

<חנן פריצקי: אני חייב להגיד שעל פי היעדים של המשרד, המשרד, גם בתקופתו של השר מאיר כהן וגם בתקופה זאת, אנחנו מדברים הרבה יותר על השילוב בקהילה.

<חנן פריצקי: אנחנו חושבים שיש דגש מאוד מאוד גדול לשילוב בקהילה.

<חנן פריצקי: אני אומר שמבחינת עלות תועלת, חייבים להגיד שההוסטלים הם משאב חשוב אבל הוא משאב מאוד מאוד יקר באופן יחסי ואנחנו רואים שאם אתה מסתכל לטווח ארוך ואתה מסתכל על מדיניות, אנחנו רוצים להתמקד בהרחבה של הרבה מאוד שירותים בקהילה.

<חנן פריצקי: זה חלק מהיעדים של הרשות ולשם בעיקר אנחנו חותרים.

<חנן פריצקי: שוב, לגבי ה-28 מיליון שקלים, כרגע זה המצב בשנת 2015 וב-2016.

<חנן פריצקי: המטרה היא כמובן בכל תקציב שאנחנו מקבלים להגדיל.

מאיר כהן: הייתה התחייבות להוסיף עוד שבעה מיליון שקלים.

<חנן פריצקי: יש ויכוח לגבי ההתחייבות, אם הייתה התחייבות, כן או לא, אבל אני לא רוצה כרגע להיכנס לזה.

<חנן פריצקי: כאשר אמרה הרפרנטית שלכאורה מיצינו את כל הדרישות של משרד הרווחה, זה נכון מה שהיא אומרת אבל זאת לא כל התמונה כי מבחינתנו, בשורה האחרונה, משרד הרווחה מקבל סכום תקציב מוגבל ובתוך סכום התקציב המוגבל הוא חייב לתעדף את השירותים שהוא מקבל.

<חנן פריצקי: מהבחינה הזאת, תוספת של 14 מיליון שקלים כפי שנמצאת בבסיס, היא הייתה מה ששמנו.

<חנן פריצקי: כמובן שאם היינו יכולים, היינו שמים יותר.

אלי אלאלוף: שר הרווחה שלח לנו את העוזר האישי שלו.

אלי אלאלוף: אתה יכול לומר לנו מה מדיניות השר בנושא הזה?

<אריאל אבקסיס: אני רק יכול לחזק את דבריו של חנן פריצקי.

<אריאל אבקסיס: אני מניח שככל שאנחנו נתקדם בתוך השנה, ואם יהיו גירעונות או כיסויים שאנחנו נצטרך לעשות, אם נוכל, אבל תכניות העבודה של הרשות, כמו שאנחנו אישרנו אותן בלשכת המנכ"ל - - -

מאיר כהן: אתם נפגשתם פעם עם האיש הזה?:

<חנן פריצקי: כמובן.

מאיר כהן: אני שואל את דדון.

מאיר כהן: השר פגש אתו לגבי הסוגיה הזאת?

מאיר כהן: הייתה פגישה?

<קריאה: לא.

<קריאה: לא הייתה פגישה.

מאיר כהן: אני שואל לגבי עכשיו לגבי המצוקה הזאת של הסגירה.

אלי אלאלוף: יש התנגדות במשרד שהמרכז הזה ימשיך לפעול?

<אריאל אבקסיס: אני מציג שז'ק ישיב על העניין.

<אריאל אבקסיס: במסגרת תכניות העבודה, וגם אמר את זה חנן, אנחנו - - -

אלי אלאלוף: אני לא עד כדי כך תמים כדי לשאול שאלה טיפשית.

אלי אלאלוף: שמועות מגיעות אלינו, שזאת מדיניות השר לפיה הבית הזה מיותר.

אלי אלאלוף: כך זה נראה לו.

אלי אלאלוף: זה נכון?

<אריאל אבקסיס: ממש לא.

<אריאל אבקסיס: אני לא יודע מאיפה מגיעה הידיעה הזאת.

<אריאל אבקסיס: אני בוודאי לא יכול להשיב.

ג'מאל זחאלקה: עוד שאלה טיפשית אדוני היושב ראש.

ג'מאל זחאלקה: יש מקום אחר שנסגר מלבד בית החסד?

<יצחק דדון: ההוסטל התורני.

ישראל אייכלר: לכן אני יושב כאן שעה שלמה.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מדברים על הוסטל שמשרת 42 אחוזים מכלל האסירים הערבים במדינת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: זה אבסורד.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת אייכלר ביקש את רשות הדיבור, בבקשה.

ישראל אייכלר: לא רציתי להפריע לפעילות של עמותת בית החסד שיזמה את הדיון ולכן שתקתי וחיכיתי, אבל אני רוצה לומר שאנחנו צריכים להבין שהשירות הזה והפעילות שהם עושים שם לא רק מגנה על אלה שחוסים שם אלא על הציבור בכלל.

ישראל אייכלר: כמה שזה עולה, זה הרבה יותר זול מאשר יעלה אם האנשים האלה יצאו לרחוב ויחזרו לפשע.

ישראל אייכלר: כולם צריכים להיות מעוניינים שמוסדות כאלה שיש להם פעילות כזאת כן יתקיימו ועוד יוסיפו עליהם.

ישראל אייכלר: יש כאן עניין עליו דיבר מנהל הרשות לשיקום האסיר שאמר שיש לו אמנם 28 מיליון שקלים מול 14 מיליון שקלים שהיו לו – אני לא מכיר עוד רשות אחת במדינה שיכולה להגיד שתקציבה הוכפל, ותודה למאיר כהן שאני מבין שהוא עשה את זה עת הוא היה שר הרווחה.

מאיר כהן: בשמחה גדולה.

ישראל אייכלר: זכות גדולה מאוד.

אלי אלאלוף: צריך להגן על ראש המפלגה שלי שחתם על זה.

ישראל אייכלר: לא משנה.

ישראל אייכלר: אבל לעלות מ-14 מיליון ל-28 מיליון שקלים, זה דבר עצום.

ישראל אייכלר: מצד שני, כאני שומע שדווקא את ההוסטל התורני שמפיק את החוזרים לכלא הכי פחות כאשר השיקום התורני הוא השיקום הכי מוצלח במדינה לפי כל הסקרים וכל המחקרים שנעשו, לסגור את ההוסטל הזה?

מאיר כהן: כל שיקום דתי מצליח הרבה יותר.

מאיר כהן: גם במגזר הערבי, אני עקבתי אחרי אסירים שהלכו לטיפול במסגדים או אצל אנשי דת ושם יש הצלחה בלתי רגילה.

מאיר כהן: בתורני זה פשוט מדהים.

מאיר כהן: יש כמעט אפס חזרה.

ישראל אייכלר: נכון, ויש לזה הסבר פשוט.

ישראל אייכלר: הנפש מחפשת, אמר כבר פרנקל שהאדם מחפש משמעות והדת נותנת משמעות, אבל זה נושא אחר.

ישראל אייכלר: לכן אני מדבר על סגירת ההוסטל התורני.

ישראל אייכלר: אני חושב – אני לא רוצה להגיד מלים קשות - שזה דבר שלא ייעשה.

ישראל אייכלר: יש הוסטל אחד בלבד.

ישראל אייכלר: יש הוסטל לנשים מוכות, יש הוסטל לגברים מכים, אבל רק ההוסטל התורני וההוסטל הערבי, במקרה נסגרו.

ישראל אייכלר: אולי יש לזה הסבר אחר?

אלי אלאלוף: גם כאן התשובה היא בדוח העוני.

ישראל אייכלר: לכן אני רוצה שזה יסודר גם בעניין ההוסטל התורני וגם בעניין ההוסטל הערבי.

ישראל אייכלר: יש משל לגבי בת כפר שאיבדה את כד החרס שלה בבור המים, היא בכתה ואחר כך הגיעה בת המלכה עם כד של זהב וגם היא איבדה אותו.

ישראל אייכלר: התחילה הילדה עם כד החרס לשמוח כי עכשיו יבואו להוציא את הכד של בת המלכה אולי ימצאו גם את כד החרס שלה.

ישראל אייכלר: אם נושא עמותת החסד יסודר ויפתחו את ההוסטל הזה, אולי גם ההוסטל התורני ייפתח.

אלי אלאלוף: אני רוצה לתת את רשות הדיבור לאסירים לשעבר.

אלי אלאלוף: מי מכם רוצה לדבר?

<אנואר אבו סאלח: אני אסיר משוחרר אחרי 21 שנים בכלא.

<אנואר אבו סאלח: לפני כמה ימים סיימתי לימודים במכללת בית ברל בנושא הדרכה התמכרויות לסמים ואני מדריך של שני הבחורים הנפלאים שיושבים מאחור שהשתחררו מהכלא לפני ארבעה חודשים.

<אנואר אבו סאלח: אני משתדל להיות מדריך טוב ולשמש להם דוגמא.

<אנואר אבו סאלח: אני מדריך בבית החסד.

אלי אלאלוף: אתם מתעסקים גם בסמים?

ג'מאל זחאלקה: רק בסמים.

<אנואר אבו סאלח: התמזל מזלי שבאותו זמן שעשיתי שיקום בכלא, לא היה הוסטל שיקבל אותי אבל אני זוכר שאמרו לי שנפתח הוסטל חדש שיש לו קשר עם שיקום האסיר ואני הולך לשם.

<אנואר אבו סאלח: השופט שלח אותי לשם.

<אנואר אבו סאלח: זאת פעם ראשונה שאני בהוסטל.

<אנואר אבו סאלח: כל הזמן הייתי משתחרר מהכלא, הולך לרחוב, הולך למשפחה ועוד פעם חוזר לכלא.

<אנואר אבו סאלח: כך עברו 21 שנים של שימוש בסמים מאוד קשים וכל הזמן חזרה אותה בעיה.

<אנואר אבו סאלח: כשהגעתי לבית החסד, שם מצאתי משהו אחר.

<אנואר אבו סאלח: מצאתי בית חם, מקום קדוש, אווירה משפחתית ומלווה בצוות מאוד מקצועי.

ג'מאל זחאלקה: דרך אגב, האסירים שם אוכלים עם המשפחה.

<אנואר אבו סאלח: באותו זמן יכולתי לסיים את התקופה שלי וללכת הביתה.

<אנואר אבו סאלח: אני לא גר בחיפה אבל מאותו רגע בו נכנסתי להוסטל וסיימתי את הטיפול בו, נשארתי עד היום בחיפה וכל החיים שלי השתנו.

<אנואר אבו סאלח: הוסטל בית החסד שלח אותי ללמוד להיות מדריך בשיתוף הרשות למלחמה בסמים והיום אני עובד שם ואני מאוד גאה לעזור לחברים שמגיעים מהכלא.

<אנואר אבו סאלח: אני אסיר שהיה בכלא ואני יודע שאסיר ששולחים אותו לחברה החוצה בלי מסגרת שתשמור עליו ותשגיח עליו במשך 24 שעות ביממה ולא יהיה מלווה במדריך צמוד שכל הזמן יכול להשיג אותו בטלפון, בעובדת סוציאלית ובמישהו שישגיח עליו – הוא הולך לאיבוד.

<אנואר אבו סאלח: מהמקום שלי, אם היו שולחים אותי לרחוב, הייתי הולך לאיבוד ולא הייתי יושב כאן מולכם בכנסת ואפילו לא הייתי משוקם.

<אנואר אבו סאלח: מאוד חשוב לשלוח את האסיר למסגרת.

<אנואר אבו סאלח: אני שומע על אסירים ששלחו אותם למסגרת בה הוא רואה אחת לשבוע עובדת סוציאלית או שלחו אותם למסגרות אחרות בקהילה אבל השיקום שלהם לא יצליח.

<אנואר אבו סאלח: אני יודע שאם על האסיר לא תהיה השגחה במשך 24 שעות ואם הוא לא יודע שהוא חוזר להוסטל ויש מישהו שמשגיח עליו, מישהו שייקח ממנו בדיקות שתן, מישהו שישאל היכן אני עובד, מישהו שיבקר אותי בעבודה, מישהו שיציב לי גבולות בזמן אמת, מישהו שיתמוך בי, מישהו שילמד אותי לדבר עם הילדים ועם המשפחה, זה לא יעזור ולא יעבוד.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: עדות מדהימה.

<עביר בכר: אני עורכת דין.

<עביר בכר: אני חייבת שעד לפני שנה ניהלתי קליניקה לזכויות אסירים באוניברסיטת חיפה והמפגש הראשון כאשר רציתי שהסטודנטים ישתחררו מהסטיגמות כלפי אסירים ואסירים משוחררים, הייתי מביאה אותם לבית החסד ומשם החלה ההיכרות עם בית החסד.

<עביר בכר: כיום אני מלווה אותם גם משפטית ואכן נעשו כמה התכתבויות מול הרשות לשיקום האסיר.

<עביר בכר: אני חייבת להדגיש נקודה אחת לגבי בית החסד והיא עלתה במהלך הדיון.

<עביר בכר: גם אם יש אלטרנטיבות שעלו, עדיין אותן אלטרנטיבות לא אושרו על ידי ועדות השחרורים.

<עביר בכר: יש שאלה מאוד גדולה שהרשות מתבקשת לענות עליה והיא כי צד בחודש ספטמבר נציגי הרשות עם נציגי הכלא מגישים חוות דעת לוועדות השחרורים שאנחנו נעמיד לאסיר פלוני תכנית שיקום בהוסטל – ודרך אגב, אלמלא כך הוועדה לא משחררת את אותו אסיר - וחודשיים לאחר מכן כאשר האסיר למעשה מתחיל את התהליך הטיפולי, באים כעת לוועדת השחרורים ואומרים מצטערים, טעינו, אין לנו כסף.

<עביר בכר: זה משהו שהרשות צריכה להסביר כי לא היה מאורע בלתי צפוי.

<עביר בכר: אלה ענייני כספים.

<עביר בכר: אני מניחה שהרשות יודעת לצפות פני עתיד לפחות לשנה הקרובה וכאשר מגישים חוות דעת לוועדת שחרורים, מתחייבים גם לעמוד בה.

<עביר בכר: זה לגבי בית החסד.

<עביר בכר: עלתה גם השאלה בנוגע לסכום.

<עביר בכר: נכון שבית החסד מגייס כספים ויוכל תיאורטית לגייס כספים.

<עביר בכר: אחת התשובות שקיבלנו הייתה שההוסטל תיאורטית יכול להתקיים אם בית החסד יגייס תרומות או כסף ממקורות אחרים.

<עביר בכר: לנו חשוב מאוד להסביר.

<עביר בכר: העמותה מאוד נחושה להמשיך את ההתקשרות עם הרשות לשיקום האסיר ולא להפוך לעסקן פרטי של שיקום אסירים ללא פיקוח של המדינה.

<עביר בכר: אני כסניגורית שמופיעה כל שבוע בפני ועדות שחרורים, יש אסירים שמשתחררים בתכניות בכסף, חוות דעת שהם רוכשים.

<עביר בכר: היה לי ניסיון מוצלח כאשר קיימנו ימי עיון בנוגע לכך שאסיר נאלץ לקנות את השיקום שלו בכסף.

<עביר בכר: לפחות לגבי אסירים ברמה הזאת של המסוכנות הגבוהה, שההוסטל הוא המענה הטיפולי, בבקשה לא להסיט את התחום הזה ולגרום לכך שגם אנשים שיש להם הון תועפות ויוכלו לבנות הוסטלים משלהם, יתחילו למכור את התכניות שלהם.

<עביר בכר: דוח דורנר, כבוד השופטת בדימוס, יצא לאחרונה.

<עביר בכר: כאשר אנחנו מעיינים בדוח, עניין ההוסטל עלה בדיונים כמענה שיקומי שהוועדה גם עודדה ואז גם ההמלצות שהיו שם כדי לזנוח את רעיון הכליאה כרעיון אולטימטיבי ולהסתכל על פתרונות שהקהילה מציעה, הוסטל זה מענה שזכה להתייחסות מפורשת והמלצות.

<עביר בכר: אני חייבת לציין שאחד מחברי הוועדה הוא קולגה שלימדתי בפקולטה למשפטים הופתע לגלות שהנתון הזה של סגירת הוסטלים והמגמה שהולכת ומתרחבת, לא עלתה.

<עביר בכר: מי שמעיין בדוח לא רואה שיש מגמה של נסיגה או סגירת הוסטלים ומשהו כאן לא ברור לי.

<עביר בכר: בוועדה הזאת היו נציגים מהרשות לשיקום האסיר, אם אני לא טועה אפרת שוהם נטלה חלק בדיונים, אבל משהו כאן לא מסתדר.

<עביר בכר: אנחנו בכיוון של לאמץ את דוח ועדת דורנר שהוא באמת הביא תפיסה תקדימית מבחינת הענישה והשיקום ובפועל המציאות היא שאנחנו רק נוגסים במה שקיים במקום שנוסיף ונתקצב עוד מקומות כאלה.

<עביר בכר: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לכם שיש לנו בעיית זמן והדיון על שיקום האסיר – ואני מאמץ את ההצעה שלך לקיים דיון מהותי – ואנחנו צריכים לסיים את הדיון.

ג'מאל זחאלקה: גם על המלצות דורנר.

אלי אלאלוף: אנחנו נחכה לפרסום המלצות ועדת דורנר ונקיים דיון מהותי, על כל נושא שיקום האסיר.

אלי אלאלוף: כרגע יש לי בקשה.

אלי אלאלוף: היום בית החסד, יש לו הכרה שלכם כמוסד שיכול לטפל.

אלי אלאלוף: למה צריך להוריד להם את הזכות הזאת ואת ההכרה הזאת?

אלי אלאלוף: תשאירו להם את ההכרה הזאת.

אלי אלאלוף: אין שום סיבה שמרכז כזה שצבר ניסיון, ידע ויכולת, שלא ימשיך לקבל את ההכרה שלכם.

אלי אלאלוף: אל תיכנסו לשיקולים משפטיים כי זה לא מעניין.

אלי אלאלוף: אני יודע שיש מספיק פתרונות כדי שהמרכז יוכל להמשיך.

אלי אלאלוף: דבר שני.

אלי אלאלוף: לדעתי התראה של חודשיים היא לא טובה לא למוסד ובוודאי לא לאסירים לשעבר שזה הדבר החשוב ביותר בעיני.

אלי אלאלוף: שמעתם את זה.

אלי אלאלוף: להוציא אותם היום ולשים אותם במסגרת חדשה טובה – אין לי טענות לגבי המסגרות – אני לא חושב שזאת החלטה טובה.

אלי אלאלוף: בטוח שאם התקציב היה קיים בידיכם, לא הייתם עושים את זה.

אלי אלאלוף: זה אומר שזה לא הפתרון האופטימלי אלא זה פתרון אלטרנטיבי.

אלי אלאלוף: לכן אני מבקש מכם לדחות את ההחלטה בשישה חודשים ולאפשר לנו בוועדה – כל מה שאני אומר, בינתיים זה על דעתי וחברי הכנסת הנוכחים יסכימו או לא יסכימו ואני אלך אתם, עם הרוב של הוועדה – ואני רוצה שבמשך ששת החודשים האלה נמצא ביחד – ואנחנו נעזור, ואני באופן אישי ונלך לשרים הרלוונטיים ואתם מנחשים מי אלה אותם שרים – ונבקש לבדוק את זה כדי שהמצב של הפעילות הקיימת היום והברוכה, וכולכם אמרתם זאת, תימשך.

אלי אלאלוף: אם זה היה מקום בעייתי, שילכו לאן שהם רוצים, אבל לא, זה לא כך.

אלי אלאלוף: אני מציע, ראשית, תשאירו את ההכרה לבית החסד לטפל באסירים.

אלי אלאלוף: שנית, לדחות את ההחלטה בשישה חודשים ולאפשר לנו כוועדה, בעזרתכם, יחד עם השרים, למצוא את הפתרון כדי שהמקום הזה לא ייסגר.

מאיר כהן: אני מבקש שיימצא גם כד החרס עליו דיבר חבר הכנסת אייכלר.

אלי אלאלוף: בדיוק.

ישראל אייכלר: גם ההוסטל התורני.

אלי אלאלוף: תמיד אני יכול להתחיל משפט ומאיר ישלים אותו ואני אזדהה אתו אוטומטית.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם שיש לי ניסיון במרכז ואני מכיר את החבר'ה במרכזים לשיקום האסיר.

אלי אלאלוף: אני מוקיר את הפעילות של שיקום האסיר.

אלי אלאלוף: אני יודע שאדון דדון עשה מהפכה לא קטנה ואני מכיר גם את התקופה הנרדמת של שיקום האסיר.

אלי אלאלוף: אני מכיר גם את הנושא של שיקום מהתמכרות לסמים.

אלי אלאלוף: בבקשה, אני מבקש, צאו מכאן עם המשימה להאריך בשישה חודשים.

אלי אלאלוף: גם מי שמנהל תקציבים של 28 מיליון שקלים יודע לתמרן ב-225 אלף שקלים.

אלי אלאלוף: ההחלטה לסגור את המרכז הזה, זאת פגיעה ואני אומר זאת גם כמי שעסק בפילנתרופיה.

אלי אלאלוף: חבר'ה, לפעמים הפילנתרופיה לא צריכה כסף אלא היא צריכה הכרה של המדינה.

אלי אלאלוף: זה מאוד חשוב ותמיד, עת הייתי בפילנתרופיה ולא קטנה, חיפשתי את הגרושים רק כדי לקבל את ההכרה של המדינה.

אלי אלאלוף: כדי לגייס כסף מפילנתרופ אחר, אתה צריך לבוא ולהגיד לו שהמדינה מכירה ומאמינה בך.

אלי אלאלוף: אל תפגעו גם בעבודה שלהם.

אלי אלאלוף: אתם רוצים חמישים אחוזים, תנו להם את הכלי, את ההכרה שלכם שהיא כלי לגיוס כספים עבורם.

אלי אלאלוף: בזה אני מבקש לסכם.

אלי אלאלוף: ראשית, לדחות בשישה חודשים את ההחלטה.

אלי אלאלוף: שנית, מאוד חשוב שתשאירו להם את ההכרה.

אלי אלאלוף: הנקודה השלישית.

אלי אלאלוף: בינתיים כולנו ביחד בוועדה, וכל אחד לחוד, נפעל אצל השרים הרלוונטיים כדי שהתקציבים של הרשות לשיקום האסיר יטופלו, כמו שהמרכז הזה שטיפל באוכלוסייה החרדית, גם הוא ימצא את פתרונו.

אלי אלאלוף: על זה אני אשב בצורה יסודית.

אלי אלאלוף: לא ישבנו על זה היום אבל אני אשמח להצטרף לחבר הכנסת אייכלר שהעלה את הנושא.

אלי אלאלוף: זה הסיכום.

אלי אלאלוף: אם אתם רוצים לתקן משהו, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: אני חושב שזה לפחות נותן מענה חלקי.

ג'מאל זחאלקה: לפחות יש לנו חצי שנה - וזה מקובל – כדי להמשיך וללחוץ על השרים הרלוונטיים כדי להמשיך ולהפעיל את המרכז הזה.

ג'מאל זחאלקה: אני בהחלט חושב שזה פתרון.

<יצחק דדון: אדוני היושב ראש, אני כמעט עומד לבקש שלא תפקירו אותנו.

מאיר כהן: חס וחלילה.

<יצחק דדון: אומר באיזה מובן.

<יצחק דדון: בסופו של יום אני אעמוד לבד מול התקציב, אני אתן את ההסברים כי אם אני נכנס עוד הפעם, יש את הבעיות.

<יצחק דדון: אם בחצי השנה הזאת לא תיפתרנה הבעיות ולא יטפלו באופן יסודי ברשות, כי אני לא מטפל ואצלי אין הבדל בין ערבי ליהודי, בין אישה לנער וכולי אלא אני מטפל בכולם ללא שום מגדר ואתה היית אצלי, אדוני, וראית את מה שעשינו ומה אנחנו עושים.

<יצחק דדון: משנת 2013 גייסתי 18 עובדים סוציאליים מהחברה הערבית כולל מנהלת מחוז.

<יצחק דדון: פתחנו ישובים.

<יצחק דדון: אני משלם מכספי הדל עבור רשויות שאין בהן ועדה קרואה.

<יצחק דדון: זה לא קשור כי אני חושב שזה אינטרס של מדינה.

<יצחק דדון: אין לי קשר בכלל למוצא ולא מקובל עלי לחשוב בכיוון הזה.

<יצחק דדון: אני יודע שאם אנחנו לא עושים את זה, גורלם של החבר'ה האלה יהיה דלת מסתובבת.

<יצחק דדון: אני מקווה שיימצא אותו תקציב כדי שיקל עלי את החיים.

אלי אלאלוף: אתה יכול להשתמש בי.

<יצחק דדון: אני מקבל.

<יצחק דדון: מילת כבוד.

ג'מאל זחאלקה: ברשות הוועדה, אני יודע שאנחנו חושבים באותו כיוון.

ג'מאל זחאלקה: בעוד שלושה חודשים או בעוד חודשיים תתקיים ישיבה בעניין שיקום האסיר ובכלל בכל הנושא ולא רק בנושא הספציפי הזה.

ג'מאל זחאלקה: אז יימצא פתרון לעניין הזה במסגרת הכללית.

ג'מאל זחאלקה: אני אישית חושב שצריך לא 28 מיליון שקלים אלא 280 מיליון שקלים לשיקום האסיר.

ג'מאל זחאלקה: כל כסף כזה מהווה חיסכון וגם מניעת עבריינות.

<יצחק דדון: תבינו היכן האבסורד.

<יצחק דדון: יש תקנה 42 לתיקון חוק בתי הסוהר שהוסיף להם 150 מיליון שקלים עבור שיקום בכלא.

<יצחק דדון: בכלא אנשים משוקמים, יוצאים החוצה, מי מקבל אותם?

<יצחק דדון: איש לא יקבל אותם כי אין לי את כוח האדם ואין לי את התקציב.

ג'מאל זחאלקה: זאת בדיוק הבעיה.

<יצחק דדון: בקטע הזה צריך ללכת על טיפול יסודי.

אוסאמה סעדי: עוד מילה אחת אדוני היושב ראש.

אוסאמה סעדי: אני ישבתי בדיון מתחילתו ועד עתה וההצהרה הראשונה שלך, וגם בסיכום שלך, אתה מוכיח שאתה מגדלור ערכי ותודה רבה על עמדתך אותה אנחנו מוקירים ממעמקי ליבנו.

אוסאמה סעדי: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: לא במקרה פנינו אל היושב ראש אלי אלאלוף.

אלי אלאלוף: תודה.