ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 62, 2016-01-18 09:30

אברהם נגוסה: בוקר טוב.

אברהם נגוסה: אנחנו נתחיל.

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכל המשתתפים.

אברהם נגוסה: בוקר טוב, חבריי חברי הוועדה, חבר הכנסת יוגב, חברת הכנסת סופה לנדבר, אנחנו מתחילים את הדיון.

אברהם נגוסה: היום אנחנו התכנסנו לדון בהיערכות משרדי הממשלה והרשויות המקומיות לקליטת העולים מהתפוצות.

אברהם נגוסה: אנחנו עושים את זה לאור התגברות העלייה בשנת 2015 ומתוך היערכות להגעת עולים השנה.

אברהם נגוסה: חבר הוועדה, חבר הכנסת מוטי יוגב, ביקש לקיים את הדיון ואנחנו החלטנו לקיים את זה על פי בקשתו במטרה לבחון את ההיערכות לקליטת עולים הן מבחינת משרדי הממשלה והן מבחינת השלטון המקומי והרשויות המקומיות, שהן קולטות את העולים החדשים בפועל.

אברהם נגוסה: אני מודה לכל המשתתפים בדיון היום ובמיוחד לאורחינו מבלגיה, גב' קוקי גרטנר, שנמצאת פה, שעמדה בעבר שנים רבות בראש הקהילה היהודית בבלגיה ותרמה לה רבות ועלתה לישראל.

אברהם נגוסה: מנתונים שהעבירו לנו הסוכנות היהודית ומשרד העלייה והקליטה עולה כי בשנת 2015 עלו באמצעות הסוכנות היהודית כ-31,153 עולים.

אברהם נגוסה: לאחר שנשמע את חברנו חבר הכנסת מוטי יוגב אבקש לשמוע מכל משרדי הממשלה, כמובן גם מנציגי הרשויות המקומיות, על קליטת העולים, אלה שהגיעו ב-2015 והיערכותם לקלוט ב-2016.

אברהם נגוסה: חשוב לנו לשמוע בתחום הזה כדי שנראה איפה אנחנו יכולים לעזור על מנת לעשות יותר טוב בתהליך הקליטה לעולים חדשים.

אברהם נגוסה: קיבלנו את עמדת משרד האוצר, אני אבקש, לפני שאנחנו מתחילים, ממנהלת הוועדה להקריא לנו את עמדת האוצר בעניין התקציב.

<דנה גורדון שושני: רפרנטית רווחה ועלייה באגף התקציבים כתבה לוועדה שהיערכות הממשלה לנושא קליטת העולים מצרפת, בלגיה ואוקראינה הוסדרה במסגרת החלטת ממשלה 2446 מה-15 בפברואר 15'.

<דנה גורדון שושני: החלטת הממשלה הקצתה תקציב בסך 170 מיליוני שקלים לשנים 2015-2016, התקציב הוקצה למשרדים על פי דרישתם באופן מלא.

<דנה גורדון שושני: בנוסף תקציב משרד הקליטה גדל בין 2014 ל-2016 מתקציב של 1.4 מיליארדי שקלים לתקציב של 1.78 מיליארדי שקלים.

<דנה גורדון שושני: מדובר בגידול תקציבי של 27% בתקציב המשרד.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: זו עמדת האוצר בנושא ואני מבקש עכשיו מחבר הוועדה, חבר הכנסת שיזם את הדיון, מוטי יוגב.

מרדכי יוגב: בוקר טוב לכולם.

מרדכי יוגב: אני לא בא להאריך, כי אנחנו יותר רוצים לשמוע.

מרדכי יוגב: ברוך הבא גם לחבר הכנסת עודד פורר.

מרדכי יוגב: ברשות יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת אברהם נגוסה וכל הבאים, חבריי חברי הכנסת, אנחנו עומדים בפני מספרים מופלאים, וזו כבר שנה שנייה עם עלייה נוספת ולפני תופעות רחבות מאוד בעולם ובפני ארצות שונות ומגוונות ממדינות חבר העמים ועד מדינות דרום אמריקה, ממרחב אירופה, צרפת ומדינות נוספות, ויהודים מאתיופיה ומארצות אחרות, במספרים גדולים מאוד של אלפים ובמספרים קטנים יותר של מדינות אחרות.

מרדכי יוגב: סברתי שראוי שהוועדה פה, לא כישיבה חד פעמית, אלא כישיבות שניצור להם ישיבות מעקב שאולי אחת לחצי שנה ראוי שתתבונן, גם על המספרים וגם על הפעולות המבוצעות על ידי משרדי הממשלה והרשויות בכדי שאכן נקלוט את העולים הללו.

מרדכי יוגב: יש פה סוגיות של תעסוקה, סוגיות של רווחה וסוגיות של חינוך וסוגיות של עלייה וקליטה וסוגיות בחברה וסוגיות בצבא, ואנחנו גם ערים, ואין לי את המספרים, אולי בפעם הבאה, אם ניתן לראות את זה בפרספקטיבה ארוכה יותר, של כאלה שכעבור שנה או שנתיים או שלוש לא מצאו כאן את ביתם ממצוקה זו או אחרת ורצוי היה, אם דרך המשרדים או אם דרך הסוכנות או דרך מחקר של הכנסת, נקבל את הנתונים הללו ונדע לעמוד על נקודות תורפה של קשיים שונים.

מרדכי יוגב: כמו שעמדנו על הקושי, למשל, של דיפלומות רפואיות, או נערים ונערות שעולים בסוף גילאי התיכון ואינם מצליחים להגיע פה לבגרות ומתקשים בהשתלבות בצה"ל.

מרדכי יוגב: מצאנו ושמענו גם, אני לא בטוח בנתונים, שדווקא מדרום אמריקה יש כאלה שחוזרים ואינם מצליחים בקליטתם.

מרדכי יוגב: מטרת כולנו לעזור בקליטתם ולראות מה עושים המשרדים או מה מבחינתנו ראוי היה שייעשה עוד כדי שהקליטה הזאת תהיה הטובה ביותר, ש-100% מהעולים ואף להגדיל את ה-100 הזה ליותר, אכן ייקלטו בישראל ויראו פה את ביתם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו חבר הכנסת עודד פורר וחבר הכנסת יואל רזבוזוב.

אברהם נגוסה: האם חברי הכנסת, אתם רוצים להתייחס או שאתם - - -

סופה לנדבר: אנחנו רוצים פשוט לדייק.

סופה לנדבר: אנחנו הגענו בקדנציה הקודמת ל-2 מיליארד תקציב של עלייה וקליטה.

סופה לנדבר: נאמר כאן 1.4 פלוס גידול ב-27%, אני רוצה שמישהו ממשרד העלייה והקליטה האחראי על התקציבים - - -

אברהם נגוסה: רגע, נגיע לזה.

מרדכי יוגב: זו שאלה אינפורמטיבית.

עודד פורר: אני רוצה להתייחס.

סופה לנדבר: לא, אני רוצה לשמוע.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת עודד פורר.

עודד פורר: אל"ף, אני רוצה לברך על היוזמה של הדיון, אבל חלילה מלפגוע גם בכבוד כל מי שיושב כאן, אני חושב שהדיון הזה צריך להתקיים ב-level יותר רחב.

עודד פורר: מדינת ישראל נמצאת היום בנקודת מבחן, היא נמצאת בנקודת מבחן גם כלפי העולים שנמצאים כאן וגם כלפי העולים שאולי עוד יבואו.

עודד פורר: המצב באירופה לא הולך להיות יותר טוב.

עודד פורר: אם אני צריך לצייר מה נראה לי, וזה תהליך הידרדרות של עשור כבר, נראה שבשנתיים האחרונות הוא הידרדר מאוד בעיקר בצרפת, ואנחנו רואים את זה במספרי העולים.

עודד פורר: אז אם אנחנו מדווחים על זה שעד 2013 ממוצע העולים מצרפת היה כ-1,800 בכל שנה, הוא הגיע ב-2014 ללמעלה מ-7,000 והשנה הוא חצה את ה-8,000 עולים.

עודד פורר: יתקנו אותי, אם אני טועה במספרים.

עודד פורר: אנחנו מדברים על קפיצה משמעותית.

עודד פורר: אם אנחנו מסתכלים על מספר העולים מאוקראינה, גם הוא עמד על כ-2,000 עולים עד 2013 מאוקראינה בממוצע, ב-2014 הוא חצה את ה-5,000 עולים, אני לא יודע מה הנתון לגבי 2015, אבל אני מניח שהוא די דומה.

עודד פורר: צריך לזכור, אם אנחנו מסתכלים על נתוני מספרי עולים, אז ב-2015 חצינו את ה-30,000 עולים שבתוכם אין עלייה מאורגנת.

עודד פורר: כשנדבר על עלייה מאורגנת, אז היינו רגילים בעשור האחרון שכל שנה הגיעו כ-2,000 עולים מאתיופיה בתוך המספרים של ה-18,000 עולים שהציג משרד העלייה והקליטה.

עודד פורר: זאת אומרת שמשרדי הממשלה נדרשים לתת שירותים לפי שניים עולים ממה שהם הורגלו בעשור האחרון.

עודד פורר: האם היה שינוי במשרדי הממשלה כדי לתת שירות לפי שניים עולים?

עודד פורר: אני אומר לכם פה, התשובה היא חד משמעית לא, באף משרד.

עודד פורר: אף משרד לא קלט דוברי צרפתית, אם נשווה את זה, עכשיו כשאנחנו מדברים על גידול בעלייה מצרפת.

עודד פורר: אפילו במשרד העלייה והקליטה, אם זיכרוני אינו מטעה אותי, יש בערך בין 12 ל-13 עובדים שהם דוברי צרפתית בכל המשרד.

עודד פורר: צריכה להיות היערכות שונה לגמרי לקליטה.

עודד פורר: אם המצב יימשך ככה יש לנו מצד אחד פוטנציאל להגיע למספרים של 50,000 ו-60,000 עולים בשנה ב-4-3 השנים הקרובות.

עודד פורר: היתרונות של זה למשק הם ברורים, אבל אם לא תהיה היערכות נכונה מצד מדינת ישראל ומצד ממשלת ישראל, אז אנחנו נראה את המספרים פשוט יורדים ולעולים האלה יש אלטרנטיבות.

עודד פורר: הם יכולים לבחור להגר לקנדה, לארצות הברית, לאנגליה, למרות שאני חושב שגם מאנגליה אנחנו צפויים לעוד גל של עלייה.

עודד פורר: בשורה התחתונה, אדוני היושב ראש וחבר הכנסת יוגב שהגיש את ההצעה לדיון מהיר, אני חושב שהפורום צריך להיות הרבה יותר רחב.

עודד פורר: אני חושב שאם ממשלת ישראל לא תניח תכנית חירום שתתוקצב גם בהתאם ולא יספרו לנו על מספרים של תקציבים שהיו והגדילו וכל פעם עושים לנו את התרגילים של הטבלאות.

עודד פורר: אדוני, אם המדינה רוצה לקלוט 50,000-60,000 עולים בשנה היא צריכה לתקצב את זה ומדובר בתקציב לא של עשרות מיליונים, אלא של מאות מיליונים.

עודד פורר: התקציב הזה, ראוי שהוא יינתן, גם לטובת הצמיחה במשק והתועלות שאנחנו מקבלים מהעלייה, וגם לטובת הגשמת החזון הציוני שהמשמעות שלו היא להיות בית לאומי ליהודים מרחבי העולם שירגישו פה בטוח.

עודד פורר: יש יהודים מצרפת שלא חשים שם בטוח, אבל לא עולים כי הם לא חשים בטוח בלעלות לישראל, לא ברמת הביטחון האישי, אלא ברמת איך הם ייקלטו פה מבחינת תעסוקה, מבחינת לימודים, מבחינת מגורים.

עודד פורר: מדינת ישראל ידעה לקלוט למעלה ממיליון עולים ממדינות ברית המועצות לשעבר, היא בוודאי יכולה ליישם תכנית כדי לקלוט 300,000-400,000 עולים בשנים הקרובות ממדינות מערב אירופה.

אברהם נגוסה: תודה, חבר הכנסת עודד פורר.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יואל רזבוזוב: בוקר טוב לכולם.

יואל רזבוזוב: קודם כל תודה על הדיון.

יואל רזבוזוב: אני באמת מסכים לכל מילה שנאמרה כאן על ידי חבריי, על ידי חברי עודד פורר.

יואל רזבוזוב: אני חושב שאנחנו כולנו יודעים כאן שלהעלות עולים עולה כסף וצריך לשלם כסף.

יואל רזבוזוב: מהדיון הזה זה צריך לעלות למעלה ואני לא מצליח להבין למה זה לא עלה למעלה לפני.

יואל רזבוזוב: אני מדבר עם מנהלי אגפי קליטה ברשויות מקומיות.

יואל רזבוזוב: יש הרבה הבטחות, אומרים להם 'תקבלו תקבלו תקבלו' והם לא מקבלים כלום.

יואל רזבוזוב: אין להם כסף.

יואל רזבוזוב: עולים הרבה עולים, עולים ילדים, צריך לבנות מעונות, צריך להכניס אותם לכיתות, כל זה עולה כסף.

יואל רזבוזוב: פתאום רשות מקומית שמקבלת אלפי עולים מוצאת את עצמה בלי שום דבר, בלי תשתיות, בלי כלום.

יואל רזבוזוב: אם אנחנו מדברים מבחינת המשרדים, גם המשרדים צריכים עוד תקנים.

יואל רזבוזוב: יושב פה חברי עמוס ארבל, ממרשם האוכלוסין, גם הם צריכים עוד תקנים.

יואל רזבוזוב: באים עולים, העולים נכנסים למשרד הפנים, לא יכולים להיכנס לשם, מעמיסים, אין מקום בלשכה.

יואל רזבוזוב: עשינו את הפיילוט בשנה שעברה, היינו בנתניה עם הצרפתים עם הסוכנות היהודים.

יואל רזבוזוב: זה עבד יפה, צריך לתת את זה לכל הארץ, אבל צריך תקנים.

יואל רזבוזוב: כל מקום שאנחנו ניגע, שהעולים מגיעים לשם, אנחנו צריכים עוד תקנים ועוד כסף.

יואל רזבוזוב: בינתיים שומעים רק הבטחות ורק דיבורים.

יואל רזבוזוב: אני באמת דיברתי רק היום בבוקר עם אחד ממנהלי אגפי הקליטה ברשות מקומית, הוא אומר 'שומעים הבטחות הבטחות הבטחות ושום כסף לא מגיע'.

יואל רזבוזוב: בסוף על מי זה נופל?

יואל רזבוזוב: זה נופל על התושבים, על הארנונה, הם משלמים מסים, הם משלמים הרבה כסף, הרשויות לא יודעות מה לעשות, המשרדים הממשלתיים לא יודעים מה לעשות, הגעתי עם עולים לשדה תעופה, הם לא יכלו לקבל תעודת זהות בשדה התעופה.

יואל רזבוזוב: בסוף פתרנו את זה, אבל למה?

יואל רזבוזוב: כי לא היו מספיק, היה תקן אחד, שני תקנים.

יואל רזבוזוב: אותם העולים, 100, 150 עולים שהגיעו, היו צריכים למחרת לחזור ברשויות המקומיות למשרד הפנים, בלי לדעת שפה, נכנסו, ישבו בתור.

יואל רזבוזוב: קיבלתי תלונות אחרי זה שאמרו להם לבוא עוד פעם.

יואל רזבוזוב: זה מצב אבסורדי, העולה מגיע ואין לו אבא ואמא, אין לו כלום, הוא צריך לקבל את השירות הטוב ביותר.

יואל רזבוזוב: אנחנו כאן צריכים לדאוג לזה ואני, עוד פעם, מסכים עם חברי עודד פורר, זה צריך לעלות למעלה וזה צריך להיות מיידי וצריכה להיות תכנית חירום.

יואל רזבוזוב: גל העלייה עולה ועולה ועולה ואנחנו רואים מה קורה בעולם וחייבים לפתור את זה עכשיו.

יואל רזבוזוב: באמת, יש המון דיבורים, המון הבטחות ושום דבר לא נעשה.

אברהם נגוסה: כמו שאמרתי בהתחלה, 31,153 עולים עלו בשנת 2015 על ידי הסוכנות היהודית - - -

סופה לנדבר: זה לא רק על ידי הסוכנות, זה על ידי משרד העלייה והקליטה והסוכנות היהודית.

אברהם נגוסה: אנחנו קיבלנו את הנתונים מהסוכנות היהודית.

אברהם נגוסה: גם ממשרד הקליטה כמובן.

עודד פורר: אגב, הנתונים של משרד הקליטה מדויקים יותר, כי שם יש גם את משני המעמד, שעלו שלא במסגרת הסוכנות היהודית ויש כאלה שבאים לפה ועושים את שינוי המעמד פה.

עודד פורר: אני חלילה לא מוריד מהתרומה של הסוכנות היהודית.

אברהם נגוסה: אני אומר שאנחנו הולכים לשמוע ממר יהודה שרף, מנהל היחידה לעלייה, קליטה ומשימות מיוחדות בסוכנות היהודית.

<יהודה שרף: בוקר טוב לאדוני היושב ראש, בוקר טוב לכולם.

<יהודה שרף: ראשית, כולם שותפים בנושא של העלייה.

<יהודה שרף: גם כאשר אנחנו חידשנו יחד עם עמוס ארבל את הנושא של שינויי הסטטוס בארץ לכל העולים, ולאו דווקא מצרפת, ללא עזרת משרד הפנים ומשרד העלייה והקליטה לא היינו יכולים לעשות את זה, כך שהקרדיטים מחולקים בצורה שווה לכולם.

<יהודה שרף: לגבי העלייה, אנחנו צריכים להבין דבר אחד, אנחנו יכולים לעשות המון.

<יהודה שרף: כשאני אומר 'אנחנו' זה לא הסוכנות היהודית, זה כולנו.

<יהודה שרף: אנחנו יכולים לעשות המון בנושא של עידוד עלייה, אז מה?

<יהודה שרף: העולה מגיע לשדה התעופה עם המזוודה ולאיפה הוא הולך ומי קולט אותו.

<יהודה שרף: האמירות שלי הן חס וחלילה לא נגד משרד העלייה והקליטה, להיפך, הם כואבים את הכאב בדיוק כמוני.

<יהודה שרף: אם המדינה הזו רוצה להביא מסה של עולים, אנחנו השנה הבאנו קרוב ל-32,000 עולים, כי עדיין אין את הסיום של משני הסטטוס, המדינה יכולה להביא בעזרת משרדי הממשלה והסוכנות היהודית, לשלש ולהכפיל את מספר העולים.

<יהודה שרף: יש רצון גדול בכל העולם לעלות לארץ וההבדל בין העלייה של השנים האחרונות לבין העליות הקודמות שאנחנו מדברים על עלייה מבחירה, העולה בוחר לבוא לבנות את ביתו במדינת ישראל.

<יהודה שרף: מה מפריע לו?

<יהודה שרף: מפריעים לו שלושה דברים, וזה לא משנה כרגע הסדר, דיור, חינוך, תעסוקה.

<יהודה שרף: אוקיי, נחתִּי בשדה התעופה, לאיפה אני הולך?

<יהודה שרף: אני מצדיע ומכבד את עולי מדינות חבר העמים.

<יהודה שרף: במנטליות שלהם, ואני אומר את זה בפרגון, אני אומר את זה פוזיטיבית, חס וחלילה לא נגטיבי, במנטליות שלהם, כאשר הם עלו לארץ וכאשר הם עולים לארץ, אין להם שום בעיה לגור משפחה עם משפחה עם משפחה, אבא, סבתא, ילדים, דודים, להצטופף בחדר אחד ולגור ומשם לפרוץ החוצה, והם עולים היום מבחירה, הם לא עולים מבריחה.

<יהודה שרף: העולים ממרכז אירופה וממדינות המערב הם שונים.

<יהודה שרף: המנטליות היא מנטליות שונה.

<יהודה שרף: להביא היום משפחה מצרפת או משפחה מארצות הברית - - - העלינו מארצות הברית, שוב אני חוזר ומדגיש, כשאני אומר 'העלינו' זה כולנו, מעל 3,000 עולים, אני יודע שיכולנו לחצות את ה-4,000, אני יודע, כי אני יודע כמה תיקים נפתחים אצלנו, אני יודע כמה בקשות יש לנו, כאשר העולים מהמערב מגיעים לארץ, השאלה הראשונה שלהם 'לאיפה אני הולך?' הסוכנות היהודית יכולה לתת מענה מאוד מזערי בקליטה ראשונה בתוך מרכזי הקליטה, מזערי לחלוטין.

<יהודה שרף: מרכזי הקליטה טובים לעלייה של צעירים, בין 18 ל-30, רובם רווקים, שצריכים את רשת ההגנה שפורשים להם כשהם נוחתים בארץ, רוב העולים רוצים קליטה ישירה.

<יהודה שרף: לאיפה הם יגיעו?

<יהודה שרף: אני רוצה לספר לכם מה אנחנו עושים במרכזי הקליטה ואחרי זה להמשיך הלאה.

<יהודה שרף: כאשר עולה, בעיקר צעיר, רוב העולים שלנו הם מאתיופיה והיתר הם מה שנקרא צעירים מגיל 18 עד 30.

<יהודה שרף: כאשר העולים, רובם ככולם, עוזבים את מרכזי הקליטה, אנחנו מעבירים עליהם את כל המידע למי שקולט אותם.

<יהודה שרף: מי שקולט אותם זה הרשויות המקומיות.

<יהודה שרף: ככלל, עבודת קודש נעשית ברשויות המקומיות בקליטת העולים.

<יהודה שרף: אני יודע מה התקציבים העומדים לרשותם, אני רוצה לומר לכם, חלקם נמצאים כאן וחלקם לא, הם לא עובדים, הם שליחים, הם פשוט שליחים.

<יהודה שרף: אני השבוע הייתי בטבריה וזו דוגמה אחת, לראות מנהל רשות קליטה בטבריה מסתובב בשעה 23:00 בלילה, כי הוא שמע שעולה מדרום אמריקה בבעיה והוא הולך אליו הביתה לפתור את הבעיה, זה לא מובן מאליו שפקיד עירייה, ואני לא אומר את זה לשלילה, עושה דבר כזה.

<יהודה שרף: אנחנו מעבירים את כל המידע לרשויות המקומיות, מבנה המשפחה, מה המשפחה, צרכים וכדומה, כדי שהרשות הקולטת תדע את מי היא קולטת.

<יהודה שרף: לגבי הצעירים הרבה יותר קל לנו, כי או שהם הולכים לתכניות המשך, או שהם מתגייסים לצבא, או שהם הולכים לאוניברסיטאות.

<יהודה שרף: דרך מינהל הסטודנטים של משרד העלייה והקליטה הם מקבלים את כל המידע.

<יהודה שרף: הבעיה היא, שוב, אני חוזר, בקליטה הישירה.

<יהודה שרף: לאיפה הולך העולה, איפה הוא מתגורר.

<יהודה שרף: אם המדינה לא תשכיל לדאוג שיהיו דירות בשכירות מסובסדות, ואנחנו הגשנו תכניות בנושא הזה, אין שום בעיה היום לפנות לקבלן, אנחנו לא יכולים לעשות את זה, זה לא המנדט שלנו ואסור לנו גם לעשות את הדברים האלה, לפנות לקבלן ולומר לו 'בוא תעמיד דירה לעולים חדשים, קח מהם שכר דירה לא בעשיקה' ותיכף נדבר לגבי שכר דירה בעשיקה, מה עושים לצעירים העולים במדינה, כשאני אומר 'עושים' זה כולנו, החברה הישראלית, בלי יוצא מן הכלל, הכלל הם צדיקים.

<יהודה שרף: לתת להם דירות בשכר דירה שיוכלו לעמוד בו ואחרי זה ששכר הדירה יירד, אם הוא ירצה לקנות את הדירה, ממחיר הדירה.

<יהודה שרף: זה דבר שאפשר לעשות בצפון, במרכז ובדרום.

<יהודה שרף: לגבי העולים הצעירים, נגעתי בשכר דירה, אני רוצה שתדעו, רבותיי, מה שכתוב בעיתונות על החברה הישראלית שמשכירה דירות לעולים צעירים ועושקת אותם, זה כלום לעומת מה שנעשה במציאות.

<יהודה שרף: אנחנו, יחד עם הרשויות המקומיות ומשרד העלייה והקליטה, מעמידים רכזי קליטה שנותנים מענה לצעירים, שעוזרים להם בלשכור דירה או נותנים להם עצה מה לעשות, איך לעשות וכדומה.

<יהודה שרף: תעסוקה.

<יהודה שרף: אין בעיה של תעסוקה במדינה.

<יהודה שרף: אני אומר לכם שכל עולה שרוצה לעבוד יכול לעבוד, ובמקצוע שלו.

<יהודה שרף: ושוב, אני מצדיע לעולי מדינות חבר העמים שהלכו ועבדו בכל עבודה מזדמנת ואחרי זה בנו את עצמם.

<יהודה שרף: לצערי עולי המערב הם לא כאלה, הם שונים, אז מה?

<יהודה שרף: אבל זו המדינה ואם נדע לתת להם מענה של דיור ומענה של חינוך לילדים ומשרד החינוך לא עושה רבות בנושא הזה, עם כל הכבוד למה שהם עושים, אנחנו רואים היום נשירה של ילדים מבתי ספר.

<יהודה שרף: מה שהוועדה שמעה בזמנו, אדוני היושב ראש, על צרפת זו דוגמית, זה לא רק בנתניה, זה בעוד מקומות וצריכים לתת משאבים לבתי הספר, לרשויות המקומיות, דרך משרד החינוך, לתת תכניות העשרה לעולים.

<יהודה שרף: אני כילד בשנות ה-50 זוכר איך שבית הספר הגליל בתל אביב, בשעות אחר הצהריים ילדי עולים וההורים שלהם קיבלו מה שנקרא אולפן המשך.

<יהודה שרף: אין שום סיבה שלא נסתכל אחורה למה שעשינו בעבר, לנער את האבק, נחדש אותו ונעשה אותו גם היום.

<יהודה שרף: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: ד"ר ולדימיר שקלאר, מנהל אגף בכיר לקליטת עלייה במשרד העלייה והקליטה.

<ולדימיר שקלאר: בוקר טוב לכולם.

<ולדימיר שקלאר: אני לא אחראי על התקנים במשרד העלייה והקליטה, אבל אני חייב לציין שהמשרד מרגיש היטב את גידול העלייה והמשרד עובד נון סטופ.

<ולדימיר שקלאר: אני דווקא רוצה להתייחס לתכניות ולפרויקטים שלנו בנושא קליטה ישירה, כשהקליטה הראשונית של העולים מתבצעת למעשה ברשויות המקומיות.

<ולדימיר שקלאר: בימים הקרובים המשרד מפרסם נוהל תמיכה ברשויות המקומיות עם גידול תקציבי של כ-20% וחשוב לציין שהכסף נמצא בבסיס התקציב, כשלמעשה לא יהיה חוסר ודאות לרשויות מקומיות, הם מראש יידעו איזה סכומים מגיעים להם.

<ולדימיר שקלאר: זה מאוד חשוב.

יואל רזבוזוב: מתי הם יקבלו את הכסף?

יואל רזבוזוב: הם לא מקבלים את הכסף בסופו של דבר, כסף לא מועבר אליהם.

<ולדימיר שקלאר: מה זאת אומרת הם לא מקבלים?

<ולדימיר שקלאר: דרך אגב, במקרה או לא במקרה, בעוד שעה יש ישיבה של ועדת רשויות ששם למעשה אנחנו מחליטים על פרסום הנוהל.

<ולדימיר שקלאר: אנחנו ממשיכים עם תכניות לקליטת עולי צרפת, בלגיה ואוקראינה, שהתחלנו אותן בשנה שעברה, לפי החלטת הממשלה.

<ולדימיר שקלאר: מיליוני שקלים הולכים לרשויות מקומיות.

<ולדימיר שקלאר: אנחנו ממשיכים עם תכניות בתגבור לימוד השפה העברית והתכנית שלמעשה גם התחילה בשנה שעברה, זו התכנית המדוברת של הוואוצ'רים, יש ביקוש גדול לוואוצ'רים ללימוד שפה באולפנים פרטיים.

<ולדימיר שקלאר: אנחנו הולכים לפתוח אולפנים עירוניים בשיתוף עם הרשויות המקומיות, קרי ילדי העולים שמגיעים ארצה יתחילו ללמוד עברית באולפן עירוני, אולפן מרוכז, כמו שהיה בירושלים פעם, ואחרי זה, אחרי חצי שנה, הם ימשיכו לבתי ספר.

<ולדימיר שקלאר: גם לא שכחנו את ארגוני העולים.

<ולדימיר שקלאר: תקציב התמיכה בעמותות ובארגוני עולים גדל פי שניים וחצי ובקרוב גם יתפרסם נוהל תמיכה.

<ולדימיר שקלאר: אנחנו מודעים לגידול העלייה ומטפלים בנושא.

אברהם נגוסה: איציק אוחנה, ממשרד העלייה והקליטה.

<יצחק אוחנה: בוקר טוב, אדוני היושב ראש, בוקר טוב לחברי הכנסת.

<יצחק אוחנה: אני איציק אוחנה, מנהל אגף בכיר צעירים מזה שנתיים ואני חייב להגיד את זה, לא בגלל שאני בתפקיד, לא במקרה יושבת גם השרה, חברת הכנסת וגם המנכ"ל של המשרד, ולשמחתי הם חזו את פני העתיד גם בהיבט העלייה וגם בהיבט ההיערכות.

<יצחק אוחנה: אלמלא התכנון מתוך התקציב והתקנים של האגף לא היה היום אגף צעירים.

<יצחק אוחנה: זה לא משנה מי יושב בראשותו, זה לא המסר, המסר שלי, לשמחתנו נערכנו והקדמנו את פני הבאות, והרי לכם בשנתיים המדוברות קפיצה מאוד משמעותית ואני ברשות

<יצחק אוחנה: כם אכנס לתהליכים ולפרויקטים שאנחנו מאגמים.

<יצחק אוחנה: יושב לימיני, לצדי, ידידי אלוף משנה, מפקד מיטב, ולשמחתי תהליך שהתחלנו עוד בקדנציה שלכם, נציג מיטב באירופה חי וקיים, ברוך ה', היא התחילה את עבודתה בצרפת, בפריז, ולמעשה זו אחת מהמהויות של הסרת החסמים, לבטים ואי ודאות ובאמת מתן אינפורמציה ממוקדת ואיכותית כדי גם להנגיש את העניין.

<יצחק אוחנה: אני ממשיך ברצף הזה, לשמחתנו בהחלטה של הצבא על אורכי השירות יש פה בשורה, מבחינתי בשורה מאוד משמעותית, גם בהמלצות שאנחנו שלחנו, אבל זה גם משהו שבא מן הסתם מתוך הצבא ומראייה באמת קדימה, זה לעניין שגילאי 22 עד 26 פטורים משירות.

<יצחק אוחנה: ואז אין לנו את הלבטים, שאנחנו גם מבזבזים זמן לגילאים הללו, וגם שירות, אני קורא לו לא אפקטיבי.

<יצחק אוחנה: לא כי אני מזלזל בחצי שנה, אלא מכיוון שבחצי השנה כזו חודשיים זה קורס עברית וחודשיים הכנה ועוד חודשיים, יסלחו לי כולם, מפאת כבודם, גם אם הוא דוקטור למדעי החלל, בחודשיים אין שום שירות אפקטיבי, אז נותנים לו לעשות את התפקידים הרגילים שאפשר לעשות בחודשיים, בקיצור להעביר את הזמן.

<יצחק אוחנה: לשמחתי יש פה בשורה, כי במאפיינים של העולים הצעירים נוכל ישר לרתום אותם לתכניות, בין אם זה השכלה גבוהה ובין אם זה הנגשה ישירות, ורובם מגיעים עם תארים וחלק קטן עם מקצוע.

<יצחק אוחנה: מי שרוצה שירות משמעותי, שלא יובן פה מהדברים, יכול להתנדב לאיזה פרק שהוא רוצה.

עודד פורר: אדוני היושב ראש, כדי להבהיר עד כמה הממשלה לא רתומה לעניין הזה, את התקן של הצבא בצרפת, חצי התקן ממשרד הביטחון, שתקציבו, כמה אדוני, מ-50 מיליארד שקל?

אברהם נגוסה: דווקא הממשלה קיבלה החלטה והיא קיבלה את התקציב.

עודד פורר: לא, מי שמממן את התקן של הצבא בצרפת זה משרד העלייה והקליטה.

אברהם נגוסה: ומאיפה משרד העלייה והקליטה מקבל את התקציב?

אברהם נגוסה: מהמדינה.

סופה לנדבר: זה למשרד העלייה והקליטה לא נפל מהשמים.

<יצחק אוחנה: הדבר הנוסף, השנה הגדלנו לשמחתי את המכינות, הכנות לעולים לקראת שירות, גם למח"ל, מתנדבי חוץ לארץ, ולעולים חדשים, בין אם זה מצרפת, בין אם זה מכל המדינות, כדי להכניס אותם בנחיתה רכה לתוך השירות.

<יצחק אוחנה: בקטע הזה גם ארגוני העולים וגם הרשויות, יותר ארגוני העולים, רתומים לעניין, והשנה אנחנו כבר פותחים, בעזרת ה', 10 מכינות, כולל רכז ליווי, לטובת העניין.

<יצחק אוחנה: תכניות צעירים.

<יצחק אוחנה: ידידי יהודה מהסוכנות היהודית נגע, אנחנו כבר מדברים על 1,000 צעירים שנמצאים במסגרות, ישר מהמטוס, לצורך העניין, למגורים.

<יהודה שרף: 4,700 ב-2015 צעירים, מתוך ה-31,000 עולים.

<יצחק אוחנה: הגדלת מענק בודדים לחיילים שבאים והחליטו לשרת.

<יצחק אוחנה: אנחנו החודש הגדלנו והתאמנו את המענק, לשמחתי.

<יצחק אוחנה: הדבר האחרון, בהיקף של 4 מיליון שקלים תקציב תמיכה, שהוא תוספתי מן הסתם, לנוהל תמיכה ברשויות המקומיות לטובת טיפול וקליטה לצעירים.

אברהם נגוסה: אתה רואה, חבר הכנסת עודד, הגדילו את ה - - -

עודד פורר: את כל זה אני מכיר מהממשלה הקודמת.

עודד פורר: תשאל אותו אם זה מהממשלה הקודמת.

עודד פורר: אדוני היושב ראש, תבין, זה לא עניין של קואליציה ואופוזיציה, גם הממשלה הקודמת אגב, לא עשתה מספיק.

עודד פורר: אם הממשלה חושבת שאפשר להגיע למספרים של 60,000, 70,000 עולים בתקציבים הקיימים, במספרים האלה, זה לא יקרה.

סופה לנדבר: אי אפשר.

עודד פורר: אם ימשיכו לתת למשרד העלייה והקליטה לשבת לבד ולשאת בנטל, בלי לתקצב את משרד הרווחה, בלי לתקצב את משרד התעסוקה, בלי לתקצב את משרד הביטחון לטובת עידוד עלייה, לא יהיו פה עולים.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת עודד, אתה שמעת מה שהאוצר שלח לנו?

סופה לנדבר: הוא יודע את זה.

עודד פורר: האוצר שולח לך את אותן הטבלאות, שהוא מזיז את האקסלים והוא מראה לך איך הוא הגדיל את התקציב בלי שהתקציב - - - תאמין לי, אני מכיר את התרגילים האלה.

אברהם נגוסה: כולנו רוצים יותר ואנחנו נפעל שיהיה יותר טוב לעולים.

אברהם נגוסה: זו המטרה שאנחנו מקיימים את הדיון, כדי להגדיל ושיהיה יותר טוב בקליטה.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו נמשיך לשמוע ממשרד השיכון, מר שאול מוצפי, מנהל תחום תכניות סיוע במשרד הבינוי והשיכון.

<שאול מוצפי: בוקר טוב.

<שאול מוצפי: אנחנו נשמח לכל שיתוף פעולה עם יתר משרדי הממשלה והרשויות המקומיות, כמו שאנחנו עושים היום.

<שאול מוצפי: יחד עם זאת יש כמה נקודות שאנחנו חושבים שצריך להעלות.

<שאול מוצפי: הנושא של גידול, להעלות את שכר הדירה לעולים החדשים.

<שאול מוצפי: שכר הדירה נשחק בשנים האחרונות, גם לוותיקים וגם לעולים.

<שאול מוצפי: אנחנו חושבים שיש מקום לתקצב את הנושא הזה.

<שאול מוצפי: נושא של משכנתאות, גם שם יש שחיקה בשנים האחרונות.

<שאול מוצפי: לא היה גידול, לא הייתה תוספת, וכדי שעולים ייקלטו בצורה נכונה וטובה ויגיעו לפתרונות דיור צריכים לעבוד בנושא הזה ולהגדיל את המשכנתאות.

<קריאה: אבל מה המשרד עושה בשביל - - -

<שאול מוצפי: אנחנו לא תוקצבנו בהחלטת הממשלה ב-2015 לגבי העלייה מצרפת, בלגיה ואוקראינה.

<שאול מוצפי: נשמח - - -

סופה לנדבר: יש עולים לא רק מאוקראינה, צרפת ובלגיה, יש עולים מכל העולם.

סופה לנדבר: איך אתם מקבלים את התקציבים ומה אתם מתכוונים לעשות, כמה כסף אתם צריכים כדי להשוות את התנאים בשכירות של ותיקי המדינה עם העולים?

אברהם נגוסה: אם בעוד שבוע תהיה עלייה מצרפת, 10,000 עולים, איך אתם נערכים לתת להם מענה בדיור?

<שאול מוצפי: הפתרונות הקיימים כרגע זה סיוע בשכר דירה, משכנתאות, דיור ציבורי שמתחלק גם לוותיקים וגם לעולים, יש את ההוסטלים, שיש את ההקצאה בין ותיקים לעולים, 50-50 - - -

סופה לנדבר: לא 50, 30 מול ה-50.

סופה לנדבר: השאיפה שלנו היא להגיע ל-50 מול 50.

<שאול מוצפי: אלה כרגע הפתרונות שקיימים.

<שאול מוצפי: אין פתרונות מהרגע להרגע.

מרדכי יוגב: השאלה אם נעשה במשרד דיון הערכת מצב.

מרדכי יוגב: המציאות היא המציאות, אנחנו רואים אותה, היא מבורכת, ברוך ה', נדרשים דיוני הערכת מצב בכל משרד ומשרד.

מרדכי יוגב: יתרה מזאת, אני חושב שחלק מהסיום יהיה צורך שלנו להוציא דרישה לדיון קבינט.

מרדכי יוגב: יש קבינט דיור, קבינט עלייה דחוף.

<יהודה שרף: אדוני היושב ראש, אין דיור ציבורי.

<יהודה שרף: גברתי, מי שהייתה השרה ועודד שיושב לצידה, יודעים כמה יחד התייסרנו, אין דיור ציבורי, לא לעולים ולא לוותיקים.

<יהודה שרף: אין דיור ציבורי.

<יהודה שרף: אצלי במרכזי הקליטה תקועים, סליחה על המילה הבוטה, עולים מבוגרים 6, 7, ו-8 שנים, כי אין להם דיור ציבורי.

<יהודה שרף: וזה לא רק אצלי, גם ברשויות זה ככה.

<קריאה: ואני אוסיף, אם יורשה לי, שגם אין משכנתאות, כי משכנתאות לעולים זה 3%, הריבית היום זה 2.5% בשוק, אז גם משכנתא לעולים אין.

אברהם נגוסה: רק רגע.

אברהם נגוסה: אנחנו ניתן לך לדבר בתור.

אברהם נגוסה: אני יודע שרשומים נציגי הארגונים, נציגי הרשויות המקומיות.

אברהם נגוסה: רק אני מבקש, מי שמדבר ידבר בתמצית ולא להביא את כל המגילה.

אברהם נגוסה: תנסו בתמצית כדי שנגיע לכולם, הזמן שלנו מוגבל.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת סופה לנדבר, בבקשה.

סופה לנדבר: תודה.

סופה לנדבר: אני קודם כל רוצה להגיד שאנחנו בשנה הקודמת הגענו לתקציב, עם כל התוספות ועם כל המאבקים, ל-2 מיליארד שקל וכך ישבנו במשרד העלייה והקליטה.

סופה לנדבר: זה לא פלא שיש היום 31,000 עולים שהגיעו למדינת ישראל.

סופה לנדבר: אנחנו, יחד עם הסוכנות ויחד עם משרדי ממשלה, בקדנציה הקודמת עשינו המון דברים, אבל יחד עם זאת קיבלנו החלטה בממשלה ליישם חלק של פרויקט לאומי, צרפת, בלגיה ואוקראינה.

סופה לנדבר: אנחנו הפכנו את משרד העלייה והקליטה למשרד עלייה וקליטה ויחד עם הסוכנות היהודית אנחנו פעלנו כדי להגדיל את מספר העולים שמגיעים למדינת ישראל.

סופה לנדבר: הגיעו, תודה רבה, אנחנו יכולים לעשות וחייבים לעשות הכול כדי שהמספר יגדל ושקליטתם בארץ תהיה נורמלית ושאנחנו כל פעם לא נחזור לישיבה שאתה היום על מה אנחנו נעשה.

סופה לנדבר: יש מה לעשות, זו חובה של מדינת ישראל לעשות וחובה של הממשלה הנוכחית לעשות הכול כדי שיהיו מרוצים במדינת ישראל.

סופה לנדבר: הקמת האגף של צעירים הייתה יוזמה שלנו בקדנציה הקודמת.

סופה לנדבר: אני חושבת שזה אגף הצעירים היחידי במשרד העלייה והקליטה.

סופה לנדבר: אני חשבתי שהקליטה של צעירים היא קליטה משמעותית של מדינת ישראל, זה העתיד של המדינה הזאת ובגלל זה ציפיתי שגם במשרדים אחרים יהיה אגף כזה.

סופה לנדבר: אנחנו אמרנו, ואני בישיבת הממשלה אז אמרתי, צרפת ובלגיה ואוקראינה זו התחלה, צריך להיות פרויקט לאומי, להוציא אותו מהמגרות.

סופה לנדבר: אני חשבתי, בישיבה הזאת, שקודם כל צריך להיות שר העלייה והקליטה, הוא חייב להיות כאן, אחרת אנחנו סתם נמצאים בדיבורים.

סופה לנדבר: איפה הפרויקט הלאומי?

סופה לנדבר: הממשלה שנה קיימת, איפה הפרויקט הזה?

סופה לנדבר: לכל עולה שמגיע למדינת ישראל מגיע אותו דבר כמו שמגיע לצרפת ומה שמגיע לבלגיה ולאוקראינה.

סופה לנדבר: ואוצ'רים.

סופה לנדבר: אני יודעת שהוואוצ'רים האלה לא מנוצלים ואם הם מנוצלים, אז אני רוצה לדעת עד כמה ואם הם לא מנוצלים אז להעביר את זה לעולים אחרים שהגיעו למדינת ישראל.

סופה לנדבר: ואוצ'ר זו לא פריבילגיה, ואוצ'ר נותנים כדי שבשלב השני העולה יבחר איפה הוא לומד את השפה העברית, איך הוא לומד, לתת לבן אדם אפשרות.

סופה לנדבר: בקדנציה הקודמת, ואני מאמינה שהממשלה צריכה להמשיך את זה, התחלנו לטפל בעולים בשלט רחוק, כך עשינו בצרפת, כך עשינו בכל המדינות בעולם.

סופה לנדבר: למה בשלט רחוק?

סופה לנדבר: את העולה צריכים להכין לעלייה, לתקופה של קלטה הוא צריך להיות מוכן.

סופה לנדבר: כאשר הוא מגיע עם מקצוע, או בלי מקצוע, הוא צריך לדעת מה הוא עושה כאן, לאן הוא הולך כאן במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אנחנו הכנו את הורדת החסמים.

סופה לנדבר: רק עכשיו היינו, לפני שבוע, בישיבה, איפה הפרויקט הזה?

סופה לנדבר: מה קורה עם משרדי הממשלה?

סופה לנדבר: אני מבקשת ממך ישיבה אחרי ישיבה, מול כל משרד ממשלתי, מה קורה במשך שנה.

סופה לנדבר: הורדת חסמים זה משמעותי, לצרפת, לאוקראינה, לכל עולה שמגיע למדינת ישראל.

סופה לנדבר: נאמר כאן על ידי שרף, הוא אמר דבר נכון, הוא אמר תעסוקה ודיור.

סופה לנדבר: אני רוצה לדעת מה קורה עם הקרקע החומה.

סופה לנדבר: זה פרויקט שאישרנו, היה אכלוס בראשון לציון, כפר סבא, קרית אונו.

סופה לנדבר: איפה זה עומד עכשיו בערים במרכז המדינה.

סופה לנדבר: מה נעשה בבנייה הזו, מה נעשה במשרד השיכון ומה נעשה במשרד העלייה והקליטה.

סופה לנדבר: הוא היה המשרד היחידי בין משרדי הממשלה שהתחיל בפרויקט בנייה ציבורית, איפה זה עומד עכשיו.

סופה לנדבר: עכשיו בתעסוקה.

סופה לנדבר: אנחנו שמענו כאן לפני כמה ימים שבהיי טק חסרים 10,000 מהנדסים.

סופה לנדבר: מה, משרד העלייה והקליטה יחד עם המשרדים האחרים לא יכול להכין את כוח האדם המקצועי?

סופה לנדבר: האנשים שם צריכים להגיע למדינת ישראל, יהיה להם מקום פרנסה, יהיה להם מקום מובטח, מקום שייתן לעולים למדינת ישראל, אבל גם ייתן למדינה.

סופה לנדבר: עכשיו אני מסיימת ברדיו רק"ע.

סופה לנדבר: אנחנו ישבנו כאן בחודש יוני.

סופה לנדבר: עד היום אני לא מרגישה - - - אז יכול להיות שכאשר אתה הוצאת אותנו לא בצדק מהישיבה, אבל אני מרוצה שמהסקנדל הזה יכול להיות שלחצנו על משרד האוצר.

סופה לנדבר: אני הייתי ממליצה לשר האוצר להקים יחידת קליטת עלייה ברדיו רק"ע.

סופה לנדבר: זו רשות קליטת עולים בכמה שפות, זו רשות שיכולה להיות בבסיס התקציב של משרד העלייה והקליטה, זה מקום של הרשות הזו ואז אנחנו היינו פותרים המון בעיות שאנחנו רואים אותן.

סופה לנדבר: אני דורשת מהממשלה הנוכחית, הפרויקט של צרפת ובלגיה ואוקראינה, להפוך אותו לפרויקט לאומי, עם תקציבים, עם אישורים, עם בלעדיות על קליטת עלייה.

סופה לנדבר: זה לא רק נמצא במשרד העלייה והקליטה, הוא נמצא בממשלה והאחריות של הממשלה היא אחריות לאומית ואז אנחנו נהפוך את החזון של כולנו למציאות.

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו אחראים על אותם עולים שמגיעים למדינת ישראל, מגיעים 31,000, זה גידול משמעותי של 3,000, אנחנו התחלנו, אני התחלתי בקדנציה הראשונה מ-18,000 יחד עם אלה שהגיעו מאתיופיה, כאן, אחרי מהפך שנעשה במשרד העלייה והקליטה, הוא הביא ל-31,000.

סופה לנדבר: אני חושבת שזה משמעותי, אנחנו חייבים, כוועדת עלייה וקליטה וממשלה קודם כל, לעשות הכול כדי שהעולים האלה שהגיעו למדינת ישראל לא יברחו לצרפת, לבלגיה, לאוקראינה ולעולם כולו.

עודד פורר: אדוני היושב ראש, מי נציג האוצר פה?

אברהם נגוסה: נציגי האוצר לא הגיעו.

<דנה גורדון שושני: הקראנו את עמדת האוצר.

אברהם נגוסה: הם שלחו לנו מכתב.

עודד פורר: אדוני, אם אתה תסתפק במכתבים של משרד האוצר לא יזוז שום דבר.

אברהם נגוסה: אנחנו לא נסתפק, הם שלחו מכתב, קראנו את המכתב, המשרדים הרלוונטיים שקיבלו את התקציב, אנחנו נמשיך לשמוע.

אברהם נגוסה: עד כה שמענו, נמשיך לשמוע.

אברהם נגוסה: אם יש עניין, אנחנו נקיים דיון יותר רחב ואפילו נזמין את שר האוצר ואת השרים הרלוונטיים.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו את הצד הצבאי.

אברהם נגוסה: אלוף משנה, ערן שני, מפקד מיטב.

<ערן שני: בוקר טוב לכולם.

<ערן שני: הצבא בשנים האחרונות עשה כמה מהלכים כדי לקלוט טוב יותר את העולים, בין היתר על חלק מהמהלכים דיבר פה ידידי איציק.

<ערן שני: אנחנו זיהינו את המגמה של יהדות צרפת ולכן בשיתוף עם משרד הקליטה עשינו מאמצים גדולים לשים נציגה שלנו בקונסוליה בצרפת על מנת לטפל טוב יותר בעולים מצרפת, לאור כל מה שקורה שם.

<ערן שני: בלי שום קשר אנחנו עשינו עוד כמה פעולות, פתחנו קורס חדש בצה"ל, שנקרא קורס מולדת.

<ערן שני: זה קורס שמיועד לאנשים שאנחנו מזהים שיש מידה גדולה של רגישות, או שאלה אנשים שרמת העברית שלהם נמוכה.

<ערן שני: אם רמת העברית נמוכה מאוד אז הם הולכים לקורס העברית, הקורס הוא קורס של 13 שבועות וזה אמור לכסות על הפערים.

<ערן שני: אבל יש אנשים שהעברית שלהם לא רעה, אבל עדיין אנחנו מזהים שיש רגישות גבוהה בכניסה שלהם לשירות, או אנשים שהם בנים לישראלים לשעבר שדיברו עברית בבית ולכן העברית היא טובה מאוד, אבל הם מעולם לא היו פה, הם לא מכירים את מדינת ישראל, הזיקה שלהם למדינה יחסית נמוכה, הם לא למדו פה מעולם ואנחנו בודקים את הדבר הזה לפי קריטריונים שקבענו.

<ערן שני: אנשים שאנחנו מזהים שרמת הרגישות בכניסה לשירות היא גבוהה, אנחנו שולחים אותם לקורס של 13 שבועות, זה נקרא קורס מולדת, שמכין אותם טוב יותר לשירות הצבאי.

<ערן שני: הדבר הנוסף שעשינו, כמו שהזכיר פה איציק ידידי, אנחנו עדכנו את גילאי השירות.

<ערן שני: החלטנו לבטל את השירות של 6 חודשים שהוא שירות לא אפקטיבי.

<ערן שני: קיבלנו הרבה מאוד תלונות מעולים חדשים שאמרו 'תשמע, עד שכבר באתי לארץ ועד שכבר מצאתי מקום עבודה ואני כבר בן 24, אז עכשיו אתה קורא לי לחצי שנת שירות.

<ערן שני: אני צריך להתפטר מעבודה ועד שאני אמצא עבודה עוד פעם'.

<ערן שני: הגענו למסקנה שזה לא יעיל, זה לא אפקטיבי.

<ערן שני: מי שרוצה לשרת בצה"ל, אנחנו כמובן נאפשר לו לשרת בצה"ל, אבל מי שלא רוצה והוא מעל גיל 22 אנחנו לא מחייבים אותו.

<ערן שני: אני חושב שזה תורם לקליטה שלו או שלה במדינת ישראל בצורה טובה יותר.

<ערן שני: אנחנו עושים כל מיני פעולות בשיתוף עם תנועת הצופים, למשל גרעין צבר, בעיקר בצפון אמריקה, אבל כרגע זה מתפשט לעוד מקומות בעולם.

<ערן שני: אנחנו שולחים נציגים - - -

<קריאה: בשיתוף עם משרד העלייה והקליטה.

סופה לנדבר: לפני הכול.

<ערן שני: זה נכון, אני מודה.

<ערן שני: אנחנו שולחים נציגים שלנו לחו"ל לראיין את החבר'ה שם, לנסות להתאים להם מה שנקרא חליפה לפי מידה, בצורה הכי טובה והכי רגישה שיכולה להיות.

<ערן שני: אנחנו שותפים שם בערבי הורים, אנחנו עוסקים בהסברה ואנחנו משקיעים בזה לא מעט.

<ערן שני: בגדול, אני חושב שצה"ל ערוך טוב לקליטת העולים.

אברהם נגוסה: תודה.

<קריאה: אפשר לקבל נתונים על גיוסים?

<ערן שני: כן.

<ערן שני: אני יכול להעביר לך נתונים.

אברהם נגוסה: נציג משרד החוץ נמצא?

אברהם נגוסה: לא, אוקיי, אז אנחנו עוברים למשרד הכלכלה.

אברהם נגוסה: גב' מיכל אבגנים.

אברהם נגוסה: לא נמצאת?

אברהם נגוסה: אז אנחנו נמשיך עם נציג משרד החינוך, גב' רויטל דותן.

<רויטל דותן: שלום.

<רויטל דותן: אני ממונה על ארגון הלימודים באגף לקליטת תלמידים עולים.

<רויטל דותן: בדרך כלל אין לנו צפי ידוע מראש על מספר התלמידים העולים, מהיכן הם מגיעים והיכן הם יתגוררו.

<רויטל דותן: זה מערים עלינו קושי, מכיוון שגם אם שתי משפחות יגיעו לאותו יישוב ויבחרו בבתי ספר שונים, מבחינתנו זה בעצם לתת את המשאבים באופן כפול.

<רויטל דותן: בכל מקרה המשרד נותן מענה אחיד, שוויוני ושקוף בהתאם לחוזר מנכ"ל בכל הנוגע לקליטת תלמידים עולים.

<רויטל דותן: אנחנו מפעילים מגשרים חינוכיים בין תרבותיים דוברי שפות בשיתוף עם הרשויות המקומיות.

<רויטל דותן: למשל עלה צורך בבני מנשה, אז הכנסנו גם אותם.

<רויטל דותן: היום יש לנו גם מגשרים דוברי בני מנשה, בנוסף לצרפתית, ספרדית, כמובן מגשרים לעולים מאתיופיה וכמובן דוברי רוסית.

<רויטל דותן: אנחנו מפתחים חומרי למידה ותרגול וגם חומרים מתוקשבים, כדי שגם התלמיד העולה הבודד יוכל לקדם את פיתוח השפה שלו.

<רויטל דותן: אנחנו מכשירים מורים לעבודה עם תלמידים עולים, אנחנו מפעילים מערך הדרכה בתוך בתי הספר, שעובד עם הצוותים החינוכיים.

<רויטל דותן: אני חייבת לציין שאנחנו עובדים בשיתוף פעולה מלא עם משרד העלייה והקליטה.

<רויטל דותן: בתכנית האסטרטגית של משרד החינוך הכנסנו את הנושא של כשירות רב תרבותית לצוותי החינוך בתוך בתי הספר.

<רויטל דותן: בירידים לעידוד עלייה שמתקיימים במדינות שונות בעולם אנחנו נותנים הסברים טרום עלייה, מדריכים את המנחים לעלייה שם.

<רויטל דותן: עוד מהלך שאנחנו הולכים אליו והוא נראה לנו מאוד חשוב זה לבחור בתי ספר מתמחים בקליטת תלמידים עולים, ביחד עם הרשויות, כדי שבאמת נוכל לעשות איגום משאבים לתוך בתי הספר האלה, להכשיר את הצוותים החינוכיים ובאמת לראות ראייה מתכללת של הנושא ושל התלמידים העולים.

<רויטל דותן: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

מרדכי יוגב: אם אפשר לשאול שאלת אינפורמציה.

מרדכי יוגב: ברי לי שקשה לי לפני תחילת שנת הלימודים, אבל ברי לי שאפשר לקבל מבתי הספר דוח שבוע אחרי.

<רויטל דותן: כן, אבל העולים מגיעים במהלך כל השנה.

מרדכי יוגב: אז גם דוחות רציפים.

מרדכי יוגב: עד כדי מחשב שעושה היום טיפול פרטני.

מרדכי יוגב: אני יודע שיש לי פה שני עולים מצרפת, או עולה אחד מבלגיה או עולה אחד מדרום אמריקה ואיך ובאיזה הקשר לאותו בית ספר, אם יש צורך בתוספת שעות או בוואוצ'ר שנותן את תוספת השעות האלה לעולה כדי שלא יילך ויידרדר אלא יוכל להשלים חומר ולהיות מצמצם פערים עם כיתתו.

<רויטל דותן: ברור שאנחנו מקבלים נתונים, אבל מבחינת היערכות מראש הדבר הוא יותר מורכב.

מרדכי יוגב: ברור, אני אומר באופן רציף, הזרמת דוחות הדדיים.

<רויטל דותן: זה בוודאי.

מרדכי יוגב: בשביל שלא יהיה נוער בסיכון.

מרדכי יוגב: כמו שיש קב"ס, כך גם הנוער העולה, באופן הרבה יותר ממוקד.

אברהם נגוסה: מר עמוס ארבל, ראש אגף מרשם ומעמד אישי במשרד הפנים.

<עמוס ארבל: אדוני היושב ראש, אני אתאר בקצרה את השותפות של רשות האוכלוסין בתהליך קליטת העלייה.

<עמוס ארבל: מבחינתנו הטיפול מתחלק לשניים, הראשון הוא בהגעת העולים כאן לישראל כעולים חדשים.

<עמוס ארבל: עוד טרם הגעתם שם בטיפול בקונסוליות ומול הסוכנות היהודית אנחנו משתדלים עד כמה שניתן להקל את התהליך עוד בארץ המוצא, על מנת שכל תהליך הראיון וקבלת הוויזה בקונסוליה יהיה כמה שניתן קל, בוודאי לגבי מדינות כמו צרפת ואוקראינה, שיש שם את הבעיות המיוחדות.

<עמוס ארבל: עשינו שם מפגשים שונים ואחרים עם משרד החוץ והסוכנות כדי שהתהליך הבירוקרטי, נקרא לו כך, יהיה עד כמה שניתן פשוט וקל ומהיר והוא יגיע לכאן לארץ בדרך הקלה ביותר.

<עמוס ארבל: לפני כ-5 שנים, בהובלתה ובשיתופה של שרת הקליטה דאז, סופה לנדבר, יצרנו מהלך מאוד מאוד חדשני וטוב ומסייע, שהעולים החדשים יקבלו את תעודת הזהות בנתב"ג.

<עמוס ארבל: צריך לברך על המהלך הזה ואנחנו מרחיבים אותו ומקדמים אותו לפעילויות נוספות, שהעולים החדשים בנתב"ג יקבלו שירותים ואף, עם הרחבת הביומטריה, אני מניח, ב-1 באפריל 2016, לכלל תושבי מדינת ישראל, לתת גם מענה לעולים החדשים בנתב"ג.

<עמוס ארבל: כולם יודעים שאחד הדברים המפחידים את העולים החדשים, גם אותנו כישראלים, זה הבירוקרטיה והמנגנון של משרד הפנים, של לקחת יום חופש כדי לבוא למשרד הפנים ולטפל בבעיות.

<עמוס ארבל: בהתאם לכך אנחנו יוצרים מצב שהעולה, עד כמה שניתן, לא יגיע למשרד הפנים, לא יגיע ללשכה שלנו.

<עמוס ארבל: את השירות הוא יקבל עוד בחוץ.

<עמוס ארבל: נתתי את הדוגמה של העולים שמגיעים באופן ישיר כעולים, אבל יש קבוצה לא מבוטלת שהם משני סטטוס כאן בישראל.

<עמוס ארבל: אין לי כאן את הנתון, אבל אני מניח שבסביבות 4,000 איש עשו את זה במהלך 2015 ולגביהם יצרנו מודל עם צרפת כפיילוט, וציין אותו חבר הכנסת יואל, שהעולים מגיעים בשיתוף עם הסוכנות היהודית, לא מגיעים למשרד הפנים, ממלאים את הטופס באינטרנט, מעבירים את כל מה שצריך, אני לא אפרט כאן יותר מדי את התהליך, הוא מגיע למקום בשיתוף עם הסוכנות היהודית, מחוץ ללשכה, אם זה ספרייה ציבורית, אם זה מרכז קליטה וכן הלאה, ושבוע לאחר מכן פקיד שלנו יוצא אליו החוצה לאותו מרכז ביחד עם נציג הסוכנות ונותן לו תעודת זהות במקום.

<עמוס ארבל: הוא לא צריך להגיע אלינו, הוא לא מחכה בתור, הוא לא צריך לשלם כסף לעורך דין, הוא לא צריך טובות של אף אחד, והתורים אצלנו הם 3 עד 4 חודשים קדימה.

<עמוס ארבל: אני אומר את זה בצער רב, גם לגבי העולים וגם לגבי אחרים.

<עמוס ארבל: אנחנו סיכמנו עם הסוכנות היהודית לפני כחודש שלקראת 1 בפברואר אנחנו נרחיב את זה לכלל המדינות האחרות בעולם, כולל ארצות הברית וקנדה, בשיתוף עם 'נפש בנפש'.

<עמוס ארבל: נשארה קבוצה של נתיב שהיא בעייתית בהקשר של בדיקת הזכאות.

<עמוס ארבל: נצטרך לחשוב גם עליה איך עושים, כי בנתיב, מי שיודע, האנשים משני הסטטוס צריכים להגיע לנתיב על מנת להתראיין ולקבל את בדיקת הזכאות, שונה היום מהסוכנות היהודית, וצריך לחשוב יצירתי איך אפשר לעשות כדי שהאנשים האלה לא יגיעו לרשות האוכלוסין.

<עמוס ארבל: אני אומר כאן, לצערי הרב, אנחנו לא מטפלים יותר בעולים החדשים, לא במשני הסטטוס ולא באחרים.

<עמוס ארבל: העולה החדש שמגיע לפה, גם אם הוא יקבל תעודת זהות בנתב"ג, לאחר חודש או חודשיים הוא צריך לבוא לשנות כתובת, הוא התחתן, התגרש, לרשום ילד וכן הלאה, כל הפעולות האחרות שחלות גם על אזרחים ישראלים, חלקם הגדול מן הסתם בתחילת דרכם פה בארץ אינם דוברים את השפה.

<עמוס ארבל: יש בעיות קשות בתוך רשות האוכלוסין, כי אין לנו דוברי שפה, בוודאי ובוודאי אם הוא מביא מסמך כזה או אחר שצריך לבצע הליך מרשמי, שצריך לתרגם את אותו מסמך, אז אתה שולח אותו לנוטריון ואתה שולח אותו לעורך דין כדי לתרגם, גם אם הוא מוציא כסף, כי אין לנו את היכולת לקרוא את המסמכים שהאנשים האלה מביאים, ולא כולם באים מארצות הברית.

<עמוס ארבל: אנחנו, גם לטובת הליך שינוי סטטוס, גם לתהליך קליטת העלים, אנחנו נשארים באותם תקנים ובאותם מספרים שמדינת ישראל תקצבה או נתנה לאותו תהליך של קליטת עולים לפני 10 ו-15 שנה.

<עמוס ארבל: 30,000 עולים כאלה, רשות האוכלוסין לא קיבלה אפילו רבע תקן ורבע התקן הזה הוא הרבה יותר קריטי אם אין אותו דובר השפה, לא צרפתים, לא רוסים, לא אף אחד ממדינה אחרת, שיאפשר לטפל טוב יותר בעולים החדשים.

סופה לנדבר: אני צריכה לצאת, אני מבקשת סליחה.

סופה לנדבר: אני רק רוצה לבקש שבישיבה הבאה אנחנו נשמע את ההישגים במשך השנה הזאת של הממשלה הנוכחית.

סופה לנדבר: אתם חיים ממה שהשארנו במשרד העלייה והקליטה ותאמינו שזה כואב לי.

סופה לנדבר: אני צריכה להגיד תודה לסוכנות ותודה למשרד הפנים, אנחנו הקמנו יחידה בשדה התעופה, אנחנו החלטנו בקדנציה הקודמת, עם מאבק ובמימון של משרד העלייה והקליטה של תקנים של משרד הפנים, כדי שעולה אחרי חצי שעה שהוא מגיע למדינת ישראל הוא יקבל תעודת זהות ותעודת עולה וכל המסמכים ובוחר בנק ובוחר קופת חולים.

סופה לנדבר: אני מבקשת ממך, קודם כל, לעשות ישיבה מיוחדת למשני סטטוס, בגלל שיש בעיה, 3 חודשים אנשים לא מסוגלים לשנות את הסטטוס וזו בירוקרטיה קשה ביותר והמשמעות של זה.

סופה לנדבר: דבר שני, אני מבקשת ממך, אדוני היושב ראש, בישיבה הבאה אני רוצה לשמוע, אני מאמינה שגם חברי הכנסת האחרים, מה נעשה במשך השנה הזאת בממשלה הנוכחית בנוסף למה שהשארנו במשרד העלייה והקליטה.

סופה לנדבר: תודה רבה.

<יהודה שרף: חברת הכנסת לנדבר, שיהיה לך נחת, בפגישה עם רופאים עולים שהייתה לנו לפני שבוע הם שאלו 'איפה האמא שלנו?

<יהודה שרף: ' שאלנו 'מי זו האמא שלכם?' הם ענו, 'שרת הקליטה'.

סופה לנדבר: אני נפגשת איתם, תודה רבה.

מרדכי יוגב: אנחנו קוראים לחברת הכנסת סופה לנדבר ולכולם להצטרף לממשלה, להצטרף לעשייה.

סופה לנדבר: לממשלה הזאת נצטרף בקדנציה הבאה, אבל אני מאמינה שאנחנו נחליף את הממשלה.

מרדכי יוגב: אז זה חוסר אחריות.

אברהם נגוסה: זה לא יקרה, אבל אפשר לחלום.

אברהם נגוסה: בבקשה, מר רפאל וולנר, יושב ראש ארגון הגג של יהודי בלגיה.

<רפאל וורנר: שלום כבוד היושב ראש, כבוד חברי הכנסת.

<רפאל וורנר: אני שומע פה הרבה ביקורת, קודם כל הכרת הטוב.

<רפאל וורנר: למדינת ישראל שקלטה כל כך הרבה עולים במשך כל השנים ועם כל הבעיות ועם כל הקשיים אני חושב שזו המדינה בעולם שמקבלת ככה עולים חדשים.

<רפאל וורנר: המצב באירופה, כמו שאמרנו כבר קודם, הוא הרבה יותר גרוע ממה שאנחנו חושבים.

<רפאל וורנר: אני גר בבלגיה, המחבלים שהיו בפריז הקימו את התשתית בבלגיה, כמה קילומטרים מהבתים שלנו עשו את הפצצות והכינו את הכול והלכו לשם.

<רפאל וורנר: הבעיה בבלגיה היא שהיום בבריסל 1 על 4 תושבים הוא ערבי.

<רפאל וורנר: באנטוורפן אני לא יודע כמה אחוזים, אבל בתוך 20 שנה יהיה להם רוב בעיריית אנטוורפן, וככה גם בבריסל.

<רפאל וורנר: כך שאנחנו מצפים שראשי העיר בתוך 20 שנה יהיו ראשי עיר ערבים.

<רפאל וורנר: כל זמן שהשלטון עוד עומד לימיננו, מה שהמצב הוא כיום, אז אנחנו עוד חצי בסדר, עם כל הפחד ועם כל זה.

<רפאל וורנר: אז קודם כל יש את העולים החדשים שבאים מבחירה, אבל יש הרבה עולים פוטנציאליים שעדיין לא יודעים שהם עולים חדשים ואנחנו צריכים להיערך אליהם.

<רפאל וורנר: בפרשת השבוע לפני שבוע למדנו גם שהיו יהודים במצרים שלא רצו לעלות, למה הייתה מכת חושך?

<רפאל וורנר: כדי שהמצרים לא יראו את היהודים שלא רצו לעלות לארץ.

<רפאל וורנר: היום קוראים לזה הסינדרום של שטוקהולם.

<רפאל וורנר: האנשים האלה, יבוא יום והם יפתחו את העיניים וכולם ירצו להגיע לארץ.

<רפאל וורנר: אנחנו צריכים להיערך לזה.

<רפאל וורנר: ועוד פעם, אני לא פה לבקש תקציבים, מי אני מחוץ לארץ שאני אבקש תקציבים מתושבים ישראלים?

<רפאל וורנר: אני ממש מרגיש טוב שאנשים פה מסביבי אומרים שזה חוב לאומי, כל הכבוד לכם.

<רפאל וורנר: מה שאני רוצה לומר בעיקר זה, כמו שאמרנו, הבירוקרטיה.

<רפאל וורנר: העולים החדשים שבאים לפה, שזה לא תקציב ענק, מה שאנחנו מדברים פה, זה בירוקרטיה, אני מדבר על בירוקרטיה של תעודות.

<רפאל וורנר: אתמול פגשתי מישהו שהוא אנליסט כלכלי שעלה מבלגיה, היה צריך לעשות מבחן בסדר, אבל המבחן צריך להיות בעברית.

<רפאל וורנר: זה לא קל לבלגי שעולה לארץ לעשות מבחן בעברית, אנליסט כלכלי, עם כל הדברים בעברית.

<רפאל וורנר: תדעו לכם שאם הבן הזה היה הולך ללונדון הוא היה מרוויח בתוך חודש 10,000 פאונד לחודש.

<רפאל וורנר: הוא בא לפה ומטרטרים אותו עם מבחנים בעברית.

<רפאל וורנר: יש לו תעודה, תבדקו את התעודה, אם התעודה היא בסדר, יעשה מבחן בעוד שנה, כשיתרגל.

<רפאל וורנר: מה צריך לטרטר אותו?

<רפאל וורנר: אותו דבר עם רופאים ורופאי שיניים וכו' וכו'.

<רפאל וורנר: דיברנו על משרד הפנים.

<רפאל וורנר: אני מברך על מה שהולכים לעשות, אבל אתם יודעים טוב מאוד שזה לא הולך כרגע.

<רפאל וורנר: אני רואה, בעיריית אנטוורפן למשל היום אפשר להזמין תור באינטרנט ובאים בשעה מסוימת ומחליפים את הפספורט, את תעודת הזהות, הרבה דברים אפשר לעשות דרך האינטרנט ואני חושב שבארץ, שהיא בהיי טק היום, בטופ של ההיי טק העולמי, זה עדיין לא קיים כמו שצריך.

<רפאל וורנר: אני מדבר על בנקים.

<רפאל וורנר: בנקים מטרטרים גם את העולים החדשים.

<רפאל וורנר: הרבה יותר ממה שה-OECD מבקש, הרבה יותר מאשר הבנקים בחוץ לארץ מבקשים, מטרטרים אותם בכל מיני ניירת וסחבת והוכחות ועד שמקבלים את הכסף ושולחים את הכסף בחזרה.

<רפאל וורנר: רבותיי, אלה דברים בירוקרטים שאפשר לנהל בלי תקציב או בתקציב קטן.

<רפאל וורנר: הבעיה של שפות באמת, שהאנשים בכל המשרדים, שיידעו קצת את השפות של העולים.

<רפאל וורנר: באים לפה ולא מדברים את השפה, אז מאוד מאוד קשה להבין מה שרוצים.

<רפאל וורנר: לפתוח חשבון גז, לעולה חדש לקח חודשיים עד שהוא פתח חשבון גז.

<רפאל וורנר: למה?

<רפאל וורנר: אני לא יודע.

<רפאל וורנר: אלה דברים בירוקרטים קטנים שלא מבקשים תקציב גדול.

<רפאל וורנר: עוד פעם, ואני רוצה לסיים בזה, רבותיי, העולים שבאים ממערב אירופה, זה לא תקציב, זה השקעה.

<רפאל וורנר: אתם צריכים להבין שאלה עולים ברמה מאוד גבוהה.

<רפאל וורנר: אני חס ושלום לא מדבר על עולים אחרים, גם מרוסיה ומכל מקום, אני מדבר על האנשים שאני מכיר, שעושים עלייה או שהולכים לעשות עלייה.

<רפאל וורנר: אלה אנשים עם תעודות, עם חינוך, עם כל מה שאתם רוצים.

<רפאל וורנר: זה באמת יעלה תקציבים, אבל זו השקעה לטווח ארוך וההוכחה היא, איך שמדינת ישראל נראית היום, עם כל העולים שעלו פה מאז הקמת המדינה.

<רפאל וורנר: תודה לכם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: נציגת משרד הרווחה והשירותים החברתיים.

אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו גם חברות הכנסת נורית קורן וחברת הכנסת קסניה סבטלובה.

אברהם נגוסה: בבקשה, דפני מושיוב.

<דפני מושיוב: אני רוצה להודות לך על הדיון.

<דפני מושיוב: אני רוצה לציין שהחלטת הממשלה שעברה בנושא של עולי צרפת, בלגיה ואוקראינה היא החלטה תקדימית שרואה סוף סוף את הנושא של טיפול בעולים כמו כיסא עם ארבע רגליים, הנושא הכלכלי כמובן, הנושא החינוכי, הנושא הבריאותי והנושא הרווחתי.

<דפני מושיוב: אני חושבת שלראשונה משרד הקליטה תכלל כאן את המערכת.

<דפני מושיוב: אנחנו קיבלנו תקציב חד פעמי של 7 מיליון וביקשנו לחלק אותו לשנתיים כי לוקח זמן עד שאנשים מגיעים, מי שצריך כמובן, למערכת הרווחה.

<דפני מושיוב: אנחנו רואים שמגיעים בשנה הראשונה אנשים שהם יותר זקנים ואזרחים ותיקים ואנשים עם מוגבלויות.

<דפני מושיוב: האנשים האלה, דרך אגב, מקבלים שירות אוניברסאלי.

<דפני מושיוב: הבדידות היא אוניברסאלית, גם אדם שיש לו רקע כלכלי מבוסס עדיין קיימת בדידות בקרב הזקנים, וכנ"ל גם לגבי אנשים עם צרכים מיוחדים ואחד הדברים היפים שקרו זה באמת הייתה התארגנות של, אני נותנת תמיד את הדוגמה, קבוצה של משפחות שעלו מצרפת עם ילדים עם צרכים מיוחדים והם פתחו מעון משותף שהקל כמובן על הילדים עם הצרכים המיוחדים שדיברו רק צרפתית.

<דפני מושיוב: הנקודה הנוספת שחשוב לשים עליה דגש היא ביטוח לאומי.

<דפני מושיוב: אנחנו גילינו שיש אמנות בינלאומיות, הן מאוד מאוד חשובות בתהליך הקליטה, גם לאנשים מבוגרים וגם לאנשים עם צרכים מיוחדים וחשוב להוסיף את הביטוח הלאומי לשולחן העגול הזה מפני שלוקח זמן עד שמקבלים את כל האישורים וההכרה שמדינת ישראל נותנת ממילא לאנשים.

<דפני מושיוב: אני רוצה לשבח את שיתוף הפעולה עם הרשויות המקומיות וארגוני העולים.

<דפני מושיוב: אנחנו עובדים היום עם מה שנקרא מודל קליטה יישובי שאנחנו רואים את המקום של אינטייק והאבחון ושער הכניסה למערכת הרווחה עם דוברי שפה כמרכיב מאוד קריטי.

<דפני מושיוב: לארגוני העולים יש חלק מאוד מאוד חשוב בסיוע כאן וגם לרשויות המקומיות כאשר כמובן התקציב הזה איננו מספיק לקליטה ולכלל השירותים הנדרשים.

<דפני מושיוב: הרשויות המקומיות מתגייסות וזה לא מספיק.

<דפני מושיוב: אני רוצה לציין שבשנה השנייה לעלייתם אנחנו רואים את הקשיים הכלכליים של מי שמגיע אלינו, אחרי שהם סיימו להשתמש ולהיעזר בסל הקליטה.

<דפני מושיוב: דבר אחרון שאני רוצה לציין זה המעבר של חלק מהילדים לחינוך החרדי שאיננו מוכר.

<דפני מושיוב: אותם בתי ספר לא תמיד רשומים ומפוקחים על ידי משרד החינוך ולא תמיד משרד החינוך מגיע לאותם המקומות.

<דפני מושיוב: ישבנו בחדרה, הילדים הגיעו לבית הספר ולא נעזרו בכל הרשת החשובה והטובה של משרד החינוך.

<דפני מושיוב: גם לשם צריך לשים לב ולקחת את זה בחשבון.

<דפני מושיוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

מרדכי יוגב: אני מתנצל, אני הולך להלוויה של דפנה מאיר, אז רק אני מודה שוב ליושב ראש.

מרדכי יוגב: יזמנו את הדיון, אין לי ספק שהוא חייב להיות דיון מעקב ואנחנו, אני חושב, מצדנו צריכים להעלות אותו לרמה שהנתונים שהוצגו בפנינו, הנתונים המבורכים, יוצגו גם לכל משרדי הממשלה ולדרוש ישיבת ממשלה/קבינט בעניין ושבישיבת מעקב הבאה יהיה פה גם נציג משרד ראש הממשלה, סמנכ"ל משרד ראש הממשלה שצריך לתכלל את הדבר, כנ"ל אוצר, כנ"ל ביטוח לאומי או גורמים אחרים שנאמרו פה שלא התייצבו כאן, ודרישה מכל המשרדים לקיים את ההיערכות.

מרדכי יוגב: אין ספק שגם השנים הבאות עלינו לטובה, פה ציינו נציגי בלגיה ואחרים, המציאות באירופה תחייב אותנו לגלי עלייה גדולים יותר.

מרדכי יוגב: כפי שנאמר פה על ידי קודמיי, ראוי שתהיה תכנית חירום ממשלתית, עכשיו חירום, אבל בשנת 2017-2018 תכנית הרבה יותר גדולה שנערכת לזה באופן יותר משמעותי יותר ואנחנו נקיים את ישיבות המעקב לפי מה שתחשבו לנכון, עם משרד משרד או עם כולם ביחד, יש ערך לזה ויש ערך לזה, בתדירויות גבוהות יותר.

מרדכי יוגב: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: ד"ר מיכאל בן סעדון.

<מיכאל בן סעדון: שלום.

<מיכאל בן סעדון: אני מנכ"ל של קעליטה, ארגון גג של עולי צרפת.

<מיכאל בן סעדון: בוקר טוב לכולם.

<מיכאל בן סעדון: אני רוצה לומר לכם שאנחנו עומדים בפני הזדמנות היסטורית ואני חושב שזו שעת המבחן שלנו כחברה וכמדינה.

<מיכאל בן סעדון: צריך להבין שכש-8,000 עולים יהודים עולים מצרפת יש עוד עשרות אלפים שמסתכלים על קליטתם.

<מיכאל בן סעדון: אין עידוד עלייה יותר טוב מקליטה מוצלחת.

<מיכאל בן סעדון: זה הזמן להשקיע בקליטה מוצלחת.

<מיכאל בן סעדון: אני רוצה להצטרף לדברים של ידידי מבלגיה, זאת השקעה.

<מיכאל בן סעדון: כשמשקיעים כמה מאות מיליוני שקלים בקליטה המדינה מקבלת מיליארדי שקלים, כי עלייה זה מנוע צמיחה, זה יזמות, זה יצירת מקומות עבודה וכמובן שזה משהו שהוא ערך עליון שלא ניתן לכמת אותו, שזה ציונות.

<מיכאל בן סעדון: בקעליטה אנחנו כתבנו תכנית, אנחנו חושבים שעם 300 מיליון שקלים בשנה אפשר לעשות מהפכה ולקלוט 50,000 עולים מצרפת בשנים הקרובות.

<מיכאל בן סעדון: מה צריך לעשות?

<מיכאל בן סעדון: אחת, הנושא הבוער לדעתנו זה נושא התעסוקה.

<מיכאל בן סעדון: לצערי אני לא חושב שיש ראייה כוללת היום במשרד הקליטה.

<מיכאל בן סעדון: אנחנו שואלים מה היעדים שלכם מבחינת השמה, שומעים על מרכזים להכוונה בתעסוקה, שואלים על התכנים של המרכזים, לצערי אין שקיפות מספיק גבוהה ולא מקבלים תשובות.

<מיכאל בן סעדון: כתבנו תכנית שצריך לעשות מהפכה בתחום הרישוי, מקצועות הרישוי, תכניות השמה והכשרה.

<מיכאל בן סעדון: זה ניתן, בשיתוף פעולה עם משרד הקליטה.

<מיכאל בן סעדון: שתיים, בנושא החינוך, התחילה השנה תכנית מאוד חיובית עם משרד החינוך, צריך להטמיע אותה.

<מיכאל בן סעדון: זו תכנית חירום, חינוך זה לא חירום, אז כרגע אנחנו מדברים על שנה של עזרה לעולים חדשים, אנחנו יודעים שחינוך זה מספר שנים וצריך להיערך עכשיו לשנת הלימודים הקרובה.

<מיכאל בן סעדון: לצערי השנה ההיערכות התחילה רק בספטמבר כאשר שנת הלימודים כבר התחילה, אז מעכשיו אנחנו מבקשים להטמיע את התכניות האלה.

<מיכאל בן סעדון: שלוש, נושא הפרויקטורים שהוא מאוד חשוב.

<מיכאל בן סעדון: אני לא יודע אם אתם מכירים את הדמויות האלה, את האנשים האלה שעושים עבודת קודש ברשויות.

<מיכאל בן סעדון: הפרויקטורים, לצערי הרב הם עובדי קבלן.

<מיכאל בן סעדון: אני רוצה לחזור על זה, הם עובדי קבלן, זה אומר שאין להם אבא ארגוני ואמא ארגונית, הם לא עובדים של הרשויות, הם לא עובדים של משרד הקליטה, אין להם כתובת וצריך לדעתי לשנות את הסטטוס שלהם ולחזק אותם מאוד משמעותית.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מר עופר דהן, מנהל המחלקה לעלייה, קליטה ותפקידים מיוחדים בקרן הידידות.

<עופר דהן: תודה רבה על רשות הדיבור.

<עופר דהן: הקרן לידידות בשנה החולפת עסקה בעיקר בפעילות עלייה באזור אוקראינה ובפיתוח של מודלים לקליטה חדשה פה בישראל, הכול בשיתוף פעולה מלא עם משרד הקליטה.

<עופר דהן: בשנה הקרובה, שנת 2016, אנחנו מתכוונים לחזק את הקשר עם הרשויות המקומיות ומשרדי הממשלה בכל הנוגע לקליטת העולים, להשקיע בכך משאבים, ככל יכולתה של הקרן, וכמובן להרחיב את פעילות הקרן לעלייה גם למדינות נוספות.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו נציגים של הרשויות המקומיות.

אברהם נגוסה: מר אמיר דור, מנהל רשות הקליטה בעיריית תל אביב-יפו.

<אמיר דור: אני אעשה את זה בקצרה, כי בטח הזמן די קצר, לא נלאה אתכם.

<אמיר דור: סך הכול בשנת 2015 בתל אביב-יפו נקלטו כ-4,000 עולים, מה שהופך אותנו לעיר המובילה בארץ בקליטת עלייה ועל כך אנחנו מאוד גאים.

<אמיר דור: בשיתוף משרד העלייה והקליטה אנחנו מפעילים היום שישה פרויקטורים לעידוד עלייה, חמישה לפי שפות, שבעצם נותנים את כל המענה הראשוני לעולים, ויש לנו גם פרויקטורית לקהילה הצעירה, מה שמאפשר בעצם לתת מענה בשפה שלהם ולהנגיש להם את כל השירותים.

<אמיר דור: יש לנו גם מגוון תכניות בתחומי התעסוקה, בתחומי החברה והתרבות.

<אמיר דור: חשוב לציין גם את כל שיתופי הפעולה עם המגזר השלישי, שזה מאוד רלוונטי, עם גבהים, קעליטה וכל הארגונים הרלוונטיים.

<אמיר דור: נקודה אחרונה, הקמנו גם פורום של מנהלי רשויות הקליטה במרכז השלטון המקומי, ועל כך באמת תודה למרכז השלטון המקומי, ששם בעצם נוכל לייצג יותר טוב את כל רשויות הקליטה בשלטון המקומי מול משרדי הממשלה.

<אמיר דור: נוכל גם להעביר אינפורמציה ומידע אחד לשני.

<אמיר דור: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: ברת הכנסת נורית קורן, בבקשה.

נורית קורן: בוקר טוב לכולם ותמיד אני שמחה שיש כל כך הרבה אנשים מסביב לשולחן שעושים עבודה נהדרת וצריך להגיד להם כל הכבוד, כי באמת המדינה לא יכולה לפעול כמו שאתם פועלים וזה מאוד מבורך, מה שאתם עושים, אבל אנחנו צריכים לחזק אתכם.

נורית קורן: אני כיושבת ראש השדולה לעולים דוברי צרפתית מודעת לכל הבעיות של העלייה הצרפתית.

נורית קורן: אני רוצה לבקש, יש כאן שלטון מקומי, בירושלים עשו פרויקט נהדר, צרפתים עולים שכבר שולטים בשפה מסייעים לעולים החדשים בתוך כל הפרוצדורה בעיריות.

נורית קורן: הייתי מבקשת ששאר העיריות ייקחו את הדוגמה הזאת וייקחו את האנשים האלה שמוכנים להתנדב ולסייע.

נורית קורן: אלה אנשים בגמלאות, אנשים שבאמת רוצים לעזור לעולים החדשים.

נורית קורן: זה פרויקט מצוין.

נורית קורן: הכול מתחיל בזה שעולה חייב לשלוט בשפה העברית.

נורית קורן: יש לנו בעיה במדינה, שאם לא מדברים עברית קשה מאוד.

נורית קורן: אני מוכנה לקחת על עצמי את הנושא של הבנקים ולכתוב מכתב לבנקים שבאמת יהיה נציג שיהיה דובר צרפתית כדי לסייע.

נורית קורן: אם אתה אומר שגם בחברות הגז, אני אוציא גם לחברות הגז מכתב.

נורית קורן: כל הדברים האלה, צריך גם לנקז אותם למייל שלי כדי שאני אוכל לפעול.

נורית קורן: ברגע שאני יודעת נקודתית על נושאים מסוימים אני פועלת.

נורית קורן: כמו למשל, מול לשכת עורכי הדין, עורכי דין שבאו עם תואר והיו צריכים לעבור את המבחן, אז סייענו להם ולשכת עורכי הדין פתחו מחלקה של דוברי צרפתית והם סייעו לתלמידים ובאמת יש תלמידים שעברו גם הפעם, כשהמבחן מאוד קשה.

נורית קורן: יש מקצועות שצריך לעבור אותם, אין מה לעשות, זה חוק וצריך לשנות את החוק.

נורית קורן: מיכאל יודע, הוא היה איתי בוועדת הרווחה בשבוע שעבר, יחד עם היושב ראש אלי אלאלוף אנחנו עובדים לתקן את החוקים של רופאים, רופאי שיניים, על מנת שנוכל לסייע בתעסוקה.

נורית קורן: אבל, אדוני היושב ראש, כמו חבר הכנסת מוטי יוגב, מאוד חשוב באמת לצאת בקריאה לממשלה להכין תכנית.

נורית קורן: אנחנו באמת רוצים לקלוט את כל העולים, כי אנחנו רואים שהמצב רק הולך ומחמיר.

נורית קורן: אנחנו מדינה שיודעת לחיות בטרור, אבל שאר המדינות לא יודעות ואנחנו לא רוצים שאנשים ייפגעו ולכן אני אצטרף למכתב הזה בשמחה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: בהחלט את צודקת, המטרה שאנחנו מקיימים את הדיון פה היא לשמוע ואז אנחנו הולכים לממשלה עם נתונים, עם כיוון.

אברהם נגוסה: זו הכוונה.

נורית קורן: אז אני אשמח לחתום על המסמך.

נורית קורן: תודה לכולם.

אברהם נגוסה: אמרת ירושלים, אז נשמע את נציג ירושלים, מר פיני, מנהל רשות הקליטה בעיריית ירושלים.

<פיני גליקביץ: אולי ניתן למחזיקת תיק הקליטה, הגב' מרינה קונצביה, לפתוח,

אברהם נגוסה: בסדר גמור.

<מרינה קונצביה: שלום, בוקר טוב, אני רוצה להצטרף לכל מה שנאמר פה.

<מרינה קונצביה: הכול נכון, יש לנו בירוקרטיה ובירושלים אני הצטרפתי לרשות הקליטה והעלייה כמחזיקת תיק עלייה וקליטה וחברת מועצת העיר לפני כשנתיים וחצי והתחלתי במאבק על תקציב, שזה היה עד היום, ואני רוצה להגיד כמה מילים באופטימיות, כי אנחנו היום קיבלנו בשורות טובות, סוף סוף יש לנו תקציב.

<מרינה קונצביה: אבל בטוח שזה לא מספיק לנו, אנחנו צריכים עוד יותר, יש לנו המון בעיות.

<מרינה קונצביה: אנחנו יודעים, ירושלים היא עיר הבירה ובאים לפה אנשים יצירתיים ועם פרויקטים יצירתיים ולא מספיק לנו בהחלט.

<מרינה קונצביה: גם תקנים וגם אפשרויות וגם תקציב חסר לנו עדיין.

<מרינה קונצביה: אני רוצה להגיד עוד מילה אחת על בירוקרטיה, שאני יודעת שאנשים שבאים עכשיו, אני גם מוסקבאית ואני הייתי גם שליחת עלייה בסנט פטרבורג לפני כ-10 שנים ומה שאני רוצה, העבודה שעושים עכשיו בעיר שלנו, בהחלט, בדיוק מה שאמר מר שרף, אלה שליחים, זה לא רק רכזי קליטה ופרויקטורים, אלה אנשים שהם שליחים, שהם באמת נותנים את כל הלב ואת כל האפשרויות וכל היחס שלהם לעזור לאנשים שבאים.

<מרינה קונצביה: הבירוקרטיה, דבר אחד, אני מאוד מאוד מצטערת שלא באו לכאן נציגים של משרד החוץ.

<מרינה קונצביה: מה שקורה עכשיו, בערים הגדולות ברוסיה, 3 חודשים - - -

אברהם נגוסה: הזמנו אותם והם לא הגיעו.

<מרינה קונצביה: 3 חודשים, אני פשוט רוצה להגיד על עוד בעיה אחת גדולה, שאנשים לא יכולים להגיע אפילו לקונסוליות כדי להוכיח את היהדות שלהם, בדיוק מה שאתה אמרת, נציג האוכלוסין שלנו.

<מרינה קונצביה: 3 חודשים הם מחכים לעלייה, איפה עידוד העלייה יכול להיות כשאנשים פשוט מאוכזבים וכבר לא רוצים לעלות אם הם יודעים שככה מתנהלת מדינת ישראל.

<מרינה קונצביה: אני רוצה להגיד עוד דבר אחד.

<מרינה קונצביה: נמצאים פה אנשים שאני עובדת איתם, זה צוות מקצועי מעולה ונהדר ויישר כוח לנו ואנחנו נמשיך ואני מקווה שעם הנימה האופטימית הזאת, שקיבלנו סוף סוף את התקציב, אחרי מאבקים עם שר האוצר, ואנחנו נמשיך לחזק את העבודה שלנו.

<מרינה קונצביה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: פיני, אם אתה רוצה להוסיף אז אחרי חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

קסניה סבטלובה: שלום רב, חברים יקרים.

קסניה סבטלובה: אני גם רוצה לברך את כולם, גם על זה שהתכנסנו פה לדון בנושא כל כך חשוב, כמו עלייה.

קסניה סבטלובה: יש פה הרבה עולים מסביב לשולחן, קיבוץ גלויות אמיתי ובאמת זה משהו שנותן תקווה, כי זה המשך קיומה של מדינת ישראל, ההמשך של העלייה, ההגעה של העלייה וגם קליטתה.

קסניה סבטלובה: אני תמיד אומרת, ואנחנו מסכימים פה עם כבוד היושב ראש, שהעלייה נמשכת יום אחד, במקרים אחד זה שבועות או חודשים, אבל הקליטה נמשכת לפעמים כל החיים.

קסניה סבטלובה: אין פה תאריך יעד מתי מסתיימת הקליטה של העולים.

קסניה סבטלובה: בהקשר הזה אני הייתי רוצה להגיד שיש מספר דברים שהם לא ברמה מוניציפאלית, אלא ברמה של הכנסת, שאנחנו בהחלט יכולים לעשות כדי להקל על העולים את ההתאקלמות ואת קליטתם.

קסניה סבטלובה: למשל כמו העניין של הטבות המס לעולים.

קסניה סבטלובה: כרגע, אנחנו יודעים, זה נמשך רק 5 שנים, ואת הטבות המס אנחנו תרגמנו לערך כספי אז אנחנו מקבלים סכום מגוחך של 18 עד 36 שקלים שהעולים מקבלים בסופו של דבר בתלוש המשכורת שלהם.

קסניה סבטלובה: אני אומרת שהתהליך של העלייה, וכולנו עברנו את זה, הוא תהליך קשה, הוא תהליך טראומטי, הוא תהליך של באמת עקירה ממקום וניסיון להתחבר פה גם לשורשים וגם למצב, לחברה, אז בגלל זה אני חושבת שעלינו, כמדינת ישראל, באמת לפעול למען הקלות נוספות לציבור העולים, גם אם זה קשור באישור של דיפלומות שאנשים מביאים מחוץ לארץ וביטול של הבירוקרטיה, האיומה, שכרגע מפריעה לאנשים וגורמת להם לייאוש כל כך גדול שאני מכירה גם משפחות, גם רוסיות וגם צרפתיות, שבתהליך הזה של אשרור הדיפלומות הם חזרו למקום מוצאם, כי הם פשוט לא יכולים לסבול את העניין הזה, שכבר 5, 6, 7 שנים הם בתהליך ואומרים להם 'בסדר' ועוד נייר ועוד נייר ועוד זה ועוד זה.

קסניה סבטלובה: אז אנחנו בהחלט פה עובדים ביחד עם כבוד היושב ראש כדי להקל על העניין הזה.

קסניה סבטלובה: ועוד פעם, אני לא יכולה להדגיש מספיק, אנחנו נמצאים במדינה שיוקר המחיה הוא רק כל הזמן עולה.

קסניה סבטלובה: כל בן אדם שהוא עולה גם מרגיש את זה היטב בכיס שלו או שלה, יחסית למקום מוצאם, גם הרבה מאוד פעמים, אז במקרה של הטבות מס אני חושבת שאנחנו יכולים לייעד לזה מפגש נפרד כדי לחשוב כיצד אנחנו יכולים לתרגם את ההטבה שבזמנו הייתה משמעותית, אבל עכשיו הידרדרה לסכום של 18 שקלים.

קסניה סבטלובה: אתם יודעים מה?

קסניה סבטלובה: פעם היה את השיר הזה, 'ולנו יש פלאפל', אז עכשיו 18 שקלים לא מספיק אפילו כדי לרכוש מנה של פלאפל וזה מצב בלתי מתקבל על הדעת.

אברהם נגוסה: תודה, חברת הכנסת סבטלובה.

אברהם נגוסה: פיני, אתה רוצה להוסיף בקיצור, או מה שנציגת העירייה אמרה מספיק?

<פיני גליקביץ: ממש מילה אחת.

<פיני גליקביץ: רק להגיד, הדיון כאן מדבר על הרבה מאוד דברים ולפעמים יש הרבה מאוד משאבים, אבל הסנכרון והתיאום לא מספיק קיים וכאן אני רואה הרבה פעמים את המקום של הרשות המקומית והייתי רוצה, אם אפשר, לחזק את המקום הזה כמה שיותר.

<פיני גליקביץ: אני רואה מתוך העשייה בירושלים שיש הרבה מאוד משאבים וארגונים ופעילויות וכו' ולפעמים הצורך הוא פשוט לתאם את כולם לעבודה משותפת ונשמח לעשות את המפגש לגבי הרשויות המקומיות.

אברהם נגוסה: גב' אליסה זלוטקוב, מנהלת מחלקת קליטה עירונית בעיריית באר שבע.

<שלומי נומה: אני אגיד בקצרה.

<שלומי נומה: בוקר טוב לכולם, לי קוראים שלומי נומה, אני ראש מינהל חינוך, פנאי, קהילה וקליטה בבאר שבע.

<שלומי נומה: באר שבע קלטה ב-4 השנים האחרונות כ-5,000 עולים, גם מאתיופיה, גם מדרום אמריקה, גם מאוקראינה, מעט מצרפת.

<שלומי נומה: מערך הקליטה, מעבר לצוות שיש במחלקת הקליטה העירונית, נקלטו כחמישה פרויקטורים, שאגב עושים עבודת קודש, כל אחד על פי השפה שהוא מלווה, וזה במימון משרד הקליטה.

<שלומי נומה: הקושי הגדול שאנחנו מרגישים כרשות זה שתקציבי הפעולה כמעט ולא קיימים ונושא התעסוקה.

<שלומי נומה: זאת אומרת הרבה מאוד עולים מגיעים לעיר, מגיעים לאזור הדרום וגם לבאר שבע ולא מוצאים את מקום העבודה שלהם, בעיקר במדינות המערביות.

<שלומי נומה: הרבה מאוד רופאים שהגיעו בפרויקט מדהים של רופאים שהגיעו לבאר שבע, לא כולם הצליחו למצוא מקום תעסוקה.

<שלומי נומה: זאת אומרת יש מקום אולי להכריח את קופות החולים ואת בתי החולים, אם אנחנו רוצים לעשות גם איזה שהיא פריסה של אוכלוסייה חזקה, שהיא אוכלוסיית הרופאים בנגב ובגליל, לתת תקנים לרופאים בנגב ובגליל שימומנו על ידי איזה משרד שרק רוצים כדי שהאוכלוסיות החזקות האלה יישארו בפריפריה, בדרום ובצפון.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: גב' רות דיין מדר, ראש מינהל חברה במרכז השלטון המקומי.

<רות דיין מדר: אנחנו מברכים על הדיון.

<רות דיין מדר: באופן די ברור כולם עובדים עם השלטון המקומי, עם הרשויות המקומיות, הכול מתנקז לשם.

<רות דיין מדר: אנחנו ביקשנו ממשרד הקליטה שני דברים.

<רות דיין מדר: שיהיה סל קליטה אחיד.

<רות דיין מדר: מה שקורה היום זה שכל עלייה שעולה מקבלת תנאים שונים, זכויות שונות או היעדר זכויות שונות והמצב יוצר בלבול.

<רות דיין מדר: לפעמים ילד שעלה באותו יום, אחד יכול לקבל כרטיס לפסטיבל, כי הוא עלה מאוקראינה ויש איזה שהוא תקציב ממשלתי לנושא הזה, וילד שעלה ממקום אחר באותו יום לא זכאי לקבל את אותם תנאים ואותן זכויות כי הוא לא היה חלק מהחלטת הממשלה באותו שבוע.

<רות דיין מדר: אז הבקשה שלנו קודם כל שיהיה סל אחיד, כל עולה הוא עולה ולא משנה מאיפה הוא בא, הוא זכאי לזכויות ואנחנו רוצים לתמרץ את העולים.

<רות דיין מדר: דבר שני, הבקשה שלנו ממשרד הקליטה וממשרדי הממשלה השונים, ואנחנו רואים את זה חזק מאוד בתכנית של דרך חדשה, זה לאפשר לרשויות המקומיות להגיד מה הם הצרכים האמיתיים.

<רות דיין מדר: לא לענות לקול קורא ממשרדי הממשלה שאומרים, 'זה מה שאתם צריכים, אם אתם רוצים בואו תגישו בקשה', אלא הפוך, שרשות מקומית, של תל אביב, של ראשון, של חיפה, של ירושלים, שהם מכירים את העולים שלהם, שיודעים מה הצרכים, בחינוך, ברווחה, בתעסוקה ובבריאות, שיגידו 'זה מה שאנחנו צריכים', הרשות המקומית תתקצב, משרדי הממשלה יתקצבו וככה גם נוכל לעבוד בצורה אפקטיבית ובאמת לראות שמשפחות מקבלות את המענים, מתחזקות ונקלטות באופן ראוי ברשויות המקומיות.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול אותך, אחרי הפגישה הזו אני הולך לוועדת השרים, אז אני רוצה להבין, המטרה פה זה שמשרדי הממשלה, הם מקבלים את התקציב, אם זה חינוך, אם זה רווחה ואם זה בריאות, ואז בתקווה שזה יגיע לרשויות המקומיות.

<רות דיין מדר: נכון.

אברהם נגוסה: אז איך את אומרת שזה צריך להיות להיפך?

<רות דיין מדר: הפוך, צריכה להיות תכנית רב שנתית ברשות המקומית - - -

אברהם נגוסה: המשרד לא מתאם איתכם, כשהוא מכין את התכנית?

<רות דיין מדר: זה צריך לבוא הפוך.

<רות דיין מדר: הרשות המקומית צריכה להכין תכנית רב שנתית, 5 שנתית, מה הם הצרכים שלה, באיזה קשיים היא רוצה לטפל, באיזה אתגרים היא רוצה לטפל, להגיש את זה למשרדי הממשלה, שמשרדי הממשלה יאשרו, יתקצבו, בשיתוף פעולה עם הרשויות המקומיות ויפעלו.

אברהם נגוסה: אז התכנית החדשה לא נעשתה בצורה כזאת.

<רות דיין מדר: התכנית החדשה הולכת בכיוון הזה, היא נעשתה בשיתוף פעולה יותר נכון, יותר לכיוון הזה, לא מספיק.

אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת, האם היה שיתוף פעולה?

אברהם נגוסה: האם משרד החינוך בא לשטח, לרשויות המקומיות, ואסף נתונים, התייעץ איתכם וגיבש את התכנית או לא?

<רות דיין מדר: בתכנית היה נציג של השלטון המקומי, היו ועדות שישבו שם נציגים של השלטון המקומי, אבל בסופו של יום לא פנו לרשות רשות ואמרו לה 'מה הצרכים שלך?'

<קריאה: אין התייעצויות.

<רות דיין מדר: גם אם יש התייעצות, אבל לא דומה ירושלים עם העולים שלה לחיפה.

<רות דיין מדר: לכל אחד יש מאפיינים שונים, גילאים שונים, דורות שונים והצרכים הם שונים.

<רות דיין מדר: אני אומרת, בואו נהפוך את הקערה ונגיד, מה הרשות המקומית בטבריה צריכה, בהתאם למאפייני העולים שלה, בהתאם לגילאים, צעירים, זקנים, קשישים, עם מוגבלות כזאת או אחרת, ובהתאם לזה לבנות את תכנית הביצוע, ושהמדינה תפקח.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך, זו ממש אינפורמציה חשובה.

אברהם נגוסה: לנקודה שאת אמרת, שיש הבדלים בזכאות, אני רוצה שאלה סבן, ממשרד הקליטה, את יכולה להתייחס לעניין?

<אלה סבן: כן, בהחלט.

<אלה סבן: לגבי סל הקליטה, סל הקליטה הוא אחיד לכל העולים.

<רות דיין מדר: סל קליטה רשותי, לא סל קליטה לעולים.

<אלה סבן: מן הסתם את צודקת וזה נובע בגלל החלטות הממשלה השונות.

<אלה סבן: אם אנחנו מתייחסים להחלטת הממשלה בנוגע לאוקראינה, בלגיה וצרפת, אז העולים שעולים מהארצות האלה מקבלים הטבות גדולות יותר בשל החלטת הממשלה, כי יש תקציבים גדולים יותר.

<אלה סבן: אם יש החלטת ממשלה לגבי נמלטים ממדינות שהם נמלטים מהם, אז כן, את צודקת.

<אלה סבן: אבל אלה הן החלטות הממשלה שנותנות את הדיפרנציאציה בין העולים ממדינות שונות על מנת להיטיב עמם, אם הם נמלטים, אם הם זקוקים לסיוע מועדף כלשהו, אם זה בחינוך.

<אלה סבן: את צודקת, זה לפעמים יוצר איזה שהיא - - -

אברהם נגוסה: אני רוצה להבין, את אומרת שהעולים שמגיעים מארצות מפותחות, הם מקבלים יותר מאשר מ - - -

<אלה סבן: לא, כולם מדברים אותו דבר.

<אלה סבן: בהמשך להחלטות הממשלה השונות, שמתקיימות מדי פעם, כמו שעכשיו יש לנו על השולחן את החלטת הממשלה לגבי עולים מאוקראינה, בלגיה וצרפת, אז הם מקבלים יותר בעקבות החלטת הממשלה.

<אלה סבן: בהחלטת הממשלה נקבעה ההטבה שלהם לסל הטבות גדול יותר.

אברהם נגוסה: למי שבורח ומגיע לפה?

<אלה סבן: יש החלטת ממשלה לגבי קרן נמלטים, שהם מקבלים גם סיוע מועדף כלשהו.

<רות דיין מדר: אבל ילד שעלה ממדינה שכנה - - -

<אלה סבן: לבני המנשה אין החלטת ממשלה והם לא מקבלים.

אברהם נגוסה: אם אין החלטת ממשלה לא מקבלים?

<אלה סבן: כל העולים מקבלים שוויוני את - - -

<טל ליפובצקי: אלה, אתם בפועל יוצרים תקנה שהרשויות המקומיות לא יכולות לעמוד בה.

<טל ליפובצקי: אנחנו לא יכולים, בתור נציגי הרשות, לעמוד ולסנן למי כן מגיע ולמי לא מגיע.

<טל ליפובצקי: אני מטפלת בכלל העולים, אני לא עושה הבחנה בין אוקראינה לבלגיה לצרפת, אם אני הולכת לעשות אולפן קיץ לילדים ורוצה להכין אותם לקראת בית ספר.

<טל ליפובצקי: מבחינתי כולם שווים.

<אלה סבן: אני מסכימה איתך לגמרי שכולם שווים, אבל אם יש החלטת ממשלה אנחנו, כמשרד שמייצג את המדינה, חייבים לעמוד מאחורי החלטת הממשלה הזאת ולהקצות את המשאבים שנתנו לנו באמצעות החלטת הממשלה לאוכלוסייה שמיועדת להחלטת הממשלה.

<טל ליפובצקי: אז הרשויות המקומיות, הדיון דן ברשויות המקומיות, לא יכולות לעמוד בתנאים ובקריטריונים האלה.

<טל ליפובצקי: אנחנו לא יכולים להפעיל את הסינון הזה בשטח, הוא גם לא ראוי, לדעתי.

<יצחק אוחנה: אבל תעשו, ברשותכם, הבחנה בין הזכויות והמענים שניתנים ברמת הפרט לכל העולים מכל המדינות, ויש תקציבים תוספתיים, או יותר נכון תכניות תוספתיות לסוגי אוכלוסייה שהחליטה הממשלה שזו השעה.

<יצחק אוחנה: אני אסביר.

<יצחק אוחנה: לדוגמה - - -

<רות דיין מדר: מה ההבדל בין ילד שבא מרוסיה לבין ילד ש - - -

<יצחק אוחנה: אין הבדל, יש מענק נמלטים, לדוגמה, שהוא ניתן לארצות מסוימות שהן מוגדרות בהחלטה והוא מענק הנמלטים שהוא תוספתי.

<יצחק אוחנה: כל שאר הזכויות שמקבל אותו הילד שאמרת, לא משנה מאיפה הוא עלה, ממקומות אחרים, הוא מקבל אותן.

<יצחק אוחנה: אין הבדל.

<יצחק אוחנה: מה לעשות?

<יצחק אוחנה: חבר'ה, יש גם החלטת ממשלה גם על יוצאי אתיופיה.

<יצחק אוחנה: אז אנחנו מכירים גם את - - - ומה מטרתה, אז מה?

אברהם נגוסה: אני חושב שפה הכתובת זה הממשלה.

אברהם נגוסה: הממשלה, אין קו ברור - - -

<אלה סבן: לא, יש קו ברור לגבי - - -

אברהם נגוסה: לא, אבל אני מדבר על הרשויות.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו נשאל בממשלה למה יש את הדברים האלה.

אברהם נגוסה: הפתרון צריך להיות שם, לא נמצא את הפתרון פה, לדעתי.

אברהם נגוסה: טוב שיש לנו את האינפורמציה על מנת לפעול מול השר הרלוונטי.

אברהם נגוסה: תודה רבה, גברתי.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את נציג אשקלון, מר לב ברדני, מנהל המחלקה לעלייה וקליטה עירונית בעיריית אשקלון.

<לב ברדני: מכובדיי, בוקר טוב.

<לב ברדני: אני רוצה לדווח, קלטנו השנה באשקלון 860 עולים פלוס 68 תושבים חוזרים, שדווקא נדהמתי מהתושבים החוזרים, כמעט 50% חזרו מארצות הברית.

<לב ברדני: זה נתון מאוד מעניין.

<לב ברדני: מתוך כלל העלייה 570 זה עולים מחבר העמים, כאשר מתוכם 327 אלה יוצאי אוקראינה, עם כל הבעיות מסביב.

<לב ברדני: חבר'ה, אני לא מדבר פה על התקציבים.

<לב ברדני: אני חושב, אדוני היושב ראש, באמת הגיע הזמן לשנות את האווירה בכלל האוכלוסייה בתוך מדינת ישראל.

<לב ברדני: כוונתי שאנחנו בתקופה די ממושכת חיים, אנחנו בעד עלייה ולא בעד העולים וזה נוגע בכל משרדי הממשלה, רבותיי.

<לב ברדני: ההתייחסות שלהם לפעמים היא כזו נבזית מול העולים.

<לב ברדני: במשרדים ממשלתיים.

<לב ברדני: אתה מגיע לשם, לא יודע, הם פשוט לא מבינים את זה.

<לב ברדני: אני חושב שצריכה להיות איזה שהיא אווירה תרבותית איך קולטים את העולה, גם בתוך הערים וגם בתמיכה ממשלתית, איזה שהוא פרסום, איזה שהוא שינוי אווירה.

<לב ברדני: השנה קיבלנו 31,000 ונגיע עוד יותר לאור המצב, מה שקורה היום בעולם, וצריך להיערך לתחומים האלה.

<לב ברדני: כולם יודעים מה תהליך הסבל בדיור, עלויות, אני מקווה שהשלטון הנוכחי ייתן את הדעת באופן כללי להקל על העלייה הזאת.

<לב ברדני: מה שחשוב לי, אותם המשרדים שמגיעים העולים, שהפקידים הממשלתיים יהיו מודעים למגבלות של השפה, שיהיו סבלניים מול העולים האלה, ואני חושב שהאווירה הזאת, 'כן, אתה רצוי שתהיה אצלנו', אני חושב שזה יפתור את הבעיות, גם של הבנקים וכל הדברים האחרים.

<לב ברדני: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מר יואל חדד, מחלקת הקליטה בעיריית טבריה, בבקשה.

<יואל חדד: קודם כל אני מברך על המפגש הזה.

<יואל חדד: אני מגיע לפה לא מעט.

<יואל חדד: אני דווקא רוצה להתחיל, ברשותך, בהערה לרויטל, אני חוזר על הבקשה הזאת פעם אחר פעם, משרד החינוך נותן 6 שעות שבועיות לעולה חדש.

<יואל חדד: בואי תסבירי לי, אמרתי את זה גם לפני מאיה בלי סוף, תסבירי לי איך עולה חדש אמור לדעת עברית.

<יואל חדד: כרגע קלטתי 130 בני מנשה, בואי תסבירי לי איך מלמדים עברית ב-6 שעות שבועיות את בני המנשה.

<יואל חדד: עיריית טבריה, על 6 השעות שלכם שמה 20 שעות מתקציב שלנו.

<יואל חדד: לא מתקציב משרד הקליטה ולא אף אחד, שלנו.

<יואל חדד: תסבירי לי איך עושים את זה.

<יואל חדד: זו שאלה שאני לא מקבל עליה תשובה.

<יואל חדד: אדוני, אני אומר את זה לפרוטוקול כבר הרבה פעמים, אין תשובות פה וחבל מאוד.

<יואל חדד: אני יכול להגיד לך שכרשות אנחנו נותנים מעטפת קליטה יוצאת מן הכלל, גם בנושא של חינוך.

<יואל חדד: אני מממן את החינוך באופן מלא, חינוך בלתי פורמלי ופורמלי, כולל הטבות, כרטיס הטבות לשנה הראשונה, ובמקרים רבים גם בשנה השנייה.

<יואל חדד: העולה לא יישאר לבד.

<יואל חדד: פרויקטורים שלנו נצמדים אליו.

<יואל חדד: אחד הפרויקטורים שלי מחבר העמים נמצא פה, יש לנו פרויקטור לדוברי ספרדית ואנגלית ושאר הפרויקטורים הם על עיריית טבריה.

<יואל חדד: גם בנושא הדיור, עולה חדש שיגיע יקבל דירת קלט מאיתנו לשבועיים הראשונים, במידת הצורך הוא יקבל את זה לתקופה ארוכה יותר ואנחנו נמצא לו בפרק הזמן הזה את הדיור וגם בעלות שקבענו, עלות מאוד מאוד סבירה בטבריה.

<יואל חדד: ואם אתם תרצו אני גם אנקוב לכם במספר.

<יואל חדד: המעטפת הזאת חייבת להינתן לעולה כדי לתת לו באמת הרגשה של בית.

<יואל חדד: זו הסיבה שקפצנו בצורה משמעותית גם בפינת העולים שהגיעו לטבריה.

<יואל חדד: אני רוצה לציין, בטבריה כרגע פועלות שתי תכניות, תכנית במכללת רימונים, תכנית תעסוקתית בשיתוף פעולה עם הסוכנות היהודית, שבאמת נותנת לנו תמיכה וגב בצורה בלתי רגילה, ותכנית הצעירים שלנו.

<יואל חדד: תכנית הצעירים שמגיעים מכל העולם ונמצאים בטבריה, גרים בטבריה, וכולם משרתים בצבא.

<יואל חדד: בגיל 23, 24, כולם משרתים בצבא, כי זה דבר מאוד משמעותי.

<יואל חדד: היה פה מפקד מיטב.

<יואל חדד: שיתוף הפעולה עם הצבא הוא יוצא מן הכלל.

<יואל חדד: אני מבקש מכולכם, תגיעו למחו"ה אלון, תראו שם את החיילים, תראו מה שקורה שם.

<יואל חדד: עבודה מדהימה, כור ההיתוך הישראלי הוא שם.

<יואל חדד: אני מבקר הרבה מאוד, טקסי השבעה, מבקר את החניכים, והצבא נותן לי להיות גם מעורב בשיבוץ שלהם, גם כקצין שלישות לשעבר, אבל גם כמישהו שמכיר אותם.

<יואל חדד: זה דבר מאוד מאוד חשוב.

<יואל חדד: אני רוצה לציין את שיתופי הפעולה שיש לנו גם עם קרן הידידות שנמצאים פה.

<יואל חדד: דיברו פה על כל מיני דברים, אני לא אכנס, אבל חשוב מאוד, תמיכה תקציבית, הדגישה פה גב' רות דיין, את הקטע של קליטה בקהילה.

<יואל חדד: חבל שמר שקלאר יצא מפה, אבל היא צודקת לחלוטין, תנו לנו ברשויות להחליט.

<יואל חדד: לא יכול להיות שנקבל, 'אתם תשקיעו בזה ובזה ובזה'.

<יואל חדד: תנו לנו להחליט איפה להשקיע את הכסף.

<יואל חדד: אנחנו מכירים את העולים, אנחנו עובדים איתם, זה דבר מאוד מתבקש.

<יואל חדד: וזה חוזר על עצמו, זה עוד פעם לפרוטוקול, זה דבר שלא מתקדם לשום מקום וחבל מאוד.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: גב' טל מעיריית ראשון לציון, בבקשה.

<טל ליפובצקי: בעיקרון כבר ציינתי את מה שרציתי לציין קודם, אבל באמת אני רוצה להגיד שהרשויות באות ומשלימות הפערים והמשאבים הם רבים, אבל המשאבים לא הולכים למקומות הנכונים ואנחנו שבים ומעלים את זה שוב ושוב.

<טל ליפובצקי: אני מזמינה פה את משרדי הממשלה לרדת לשטח, להתייעץ עם הרשויות המקומיות, לייצר יותר שיתוף פעולה בקביעת המדיניות.

<טל ליפובצקי: אנחנו עושים דברים נפלאים עם הרשויות, מהתקציבים שלנו, וחבל שאין לנו שותפים לנושא הזה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: גב' חנה לגסה, בבקשה, האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.

<חנה אלעזר לגסה: תודה רבה, היושב ראש.

<חנה אלעזר לגסה: אני מברכת על הדיון הזה, הוא דיון מאוד מאוד חשוב.

<חנה אלעזר לגסה: קליטת עלייה, כמו שנאמר פה, היא הבסיס של מדינת ישראל ובכל זאת אני רוצה לשאול שאלה.

<חנה אלעזר לגסה: התקבלה לא מזמן החלטת ממשלה על העלאת שארית יהודי אתיופיה, כ-9,000 עולים, אבל העלייה שלהם הולכת להתפרס על זמן של 5 שנים.

<חנה אלעזר לגסה: אנחנו יודעים, אני יושבת פה ואנשים יושבים פה כדי באמת לעודד את העלייה ולעזור לעולים, גם בעלייה וגם בקליטה שלהם.

<חנה אלעזר לגסה: איך זה שפורסים 9,000 עולים ל-5 שנים, למה זה צריך לקחת כל כך הרבה זמן כדי להעלות בסך הכול 9,000 עולים?

<חנה אלעזר לגסה: גם העולים מאתיופיה שנמצאים שם במחנות סובלים, הם נמצאים שם מעל 10 שנים, יש כאלה משפחות שנמצאות 10 שנים ויותר וזה במצב שהוא לא פשוט בכלל ואנחנו לא מבינים, באמת אני לא מבינה למה המדינה צריכה לפרוס את העלייה שלהם למשך 5 שנים כשאפשר בקלות רבה מאוד להעלות אותם בבת אחת.

<חנה אלעזר לגסה: זו השאלה.

<חנה אלעזר לגסה: תודה.

אברהם נגוסה: יש מישהו שיכול לענות?

אברהם נגוסה: עמוס, אתה יכול לעדכן אותנו?

אברהם נגוסה: אתה יודע עם הוועדה שקיבלה אחריות לביצוע החלטת הממשלה.

<עמוס ארבל: אני מכיר את החלטת הממשלה, אני חבר בוועדה במשרד רוה"מ.

<עמוס ארבל: היום ב-14:00 יש לנו דיון המשך, כבר ביצענו מספר דיונים בשיתוף משרד הקליטה והסוכנות היהודית בעיקר.

<עמוס ארבל: המשמעות או היכולת להביא, אני לא נכנס ליכולת של משרד הקליטה, בהיבט של כמה מסוגלים לאכלס במרכזי קליטה או במקומות אחרים, המשמעות היא בעיקר תקציבית.

<עמוס ארבל: כמה מדינת ישראל או הממשלה יכולה לתקצב היקף של עולים בשנה אחת.

<עמוס ארבל: בעניין הזה - - -

<חנה אלעזר לגסה: מצד אחד פה יש - - -

<עמוס ארבל: אני לא משרד האוצר, אני גוף ביצועי, חלק מההחלטה.

<חנה אלעזר לגסה: אוקיי, אני עונה לך.

<חנה אלעזר לגסה: יש פה מצד אחד החלטות - - -

<עמוס ארבל: את לא צריכה לענות לי, גברת, אני שותף לצוות ואני מנסה לענות לך.

<עמוס ארבל: אני לא מגן על ההחלטה - - -

<חנה אלעזר לגסה: בסדר.

<חנה אלעזר לגסה: אני אומרת שהעניין התקציבי לא מקובל עליי.

<עמוס ארבל: ידעתי שיתנהל הוויכוח הזה, אני - - -

<חנה אלעזר לגסה: המדינה יודעת לתת תקציבים כשצריך.

<עמוס ארבל: לא אני הכתובת.

<עמוס ארבל: אני רשות האוכלוסין.

<עמוס ארבל: אם תהיה החלטה - - -

אברהם נגוסה: חנה, הנושא נמצא במשרד ראש הממשלה - - -

<עמוס ארבל: אם תהיה החלטה להביא את העולים, להביא את הרשימה, או מה שמוגדר שם, אני לא רוצה להיכנס פה לסמנטיקה או להגדרות לגבי הקבוצה, אם יוחלט שיביאו אותם תוך 3 חודשים אנחנו נביא אותם תוך 3 חודשים.

<עמוס ארבל: אין בעיה בעניין הזה.

<עמוס ארבל: ייתנו כמות עובדים באתיופיה ובארץ ונטפל באנשים.

<עמוס ארבל: אנחנו לא מובילים את ההחלטה, את ההחלטה מישהו אחר מוביל בהקשר של היקף וקצב הגעת העולים למדינת ישראל.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: תקוה בורוכוב, עולה מאוקראינה.

אברהם נגוסה: הוא יתרגם אותך, בבקשה.

<אלברט וכסלר: אני מעמותת גלובל עלייה.

<אלברט וכסלר: לפני שאני מעלה את כל העניין והבעיות של המשפחה של תקוה רציתי לשאול האם ידועים מספרים של אנשים שמגיעים לארץ בתור תיירים ורוצים לשנות את המעמד פה.

<אלברט וכסלר: שגרירות אוקראינה פרסמה ביוני 2015 שבארץ נמצאים כבר 95,000 אוקראינים באופן חוקי ובלתי חוקי.

אברהם נגוסה: 95,000 תיירים, אתה מתכוון?

אברהם נגוסה: שלא קיבלו מעמד עולה?

<אלברט וכסלר: לא, שנשארו פה.

<אלברט וכסלר: קודם כל ברור שלא כולם זכאי עלייה.

<אלברט וכסלר: אני פשוט שואל, האם אנחנו יודעים כמה אנשים נמצאים כאן בתהליך הזה.

<אלברט וכסלר: אנחנו בעמותת גלובל עלייה מנסים לעזור לאנשים, יש מאות אנשים שבאים אלינו, הם תקועים בתהליכים, הם מנסים לשנות את הסטטוס.

<אלברט וכסלר: למה הם באים כתיירים?

<אלברט וכסלר: קודם כל יש קונסולים שאומרים להם להגיע לארץ ולשנות את הסטטוס פה.

<אלברט וכסלר: בדיקת רקמות עושים אך ורק בישראל, האם מישהו - - -

אברהם נגוסה: אני רוצה להבין.

אברהם נגוסה: אלה משפחות נפרדות שבאות לפה להתאחד עם המשפחות שלהם?

<אלברט וכסלר: יש כל מיני מקרים.

אברהם נגוסה: או שזה משפחה שלמה שמחליטה להגיע לישראל כתיירים ואז מפה היא מגישה בקשה למעמד שונה.

<אלברט וכסלר: יש סיבות מאוד מאוד שונות.

<אלברט וכסלר: יש אנשים שבורחים מהמלחמה, אין להם זמן לחכות חודשים ארוכים עד שהם יוכלו להיפגש עם הקונסול ולעבור את כל התהליך המסודר.

<אלברט וכסלר: אנשים באים לפה.

<אלברט וכסלר: השאלה שלי האם אנחנו יודעים כמה אנשים נמצאים בתהליך הזה, שהם מנסים לשנות את הסטטוס, ומה מדינת ישראל מתכוונת לעשות כדי לעזור לאנשים האלה, מפני שהם באים כתיירים.

<אלברט וכסלר: אף אחד לא לוקח עליהם אחריות.

<אלברט וכסלר: אם חס וחלילה, ויש לנו מקרים רבים, שהם חולים, אין להם קופת חולים, הם מקבלים בבית חולים חשבון כזה שהם אף פעם בחייהם לא יוכלו לשלם על זה.

אברהם נגוסה: יש לנו ממשרד הפנים.

<עמוס ארבל: אני אתייחס בקצרה לעניין.

<עמוס ארבל: צריך לעשות דיון בנפרד, או דיון אולי מדעי אפילו, לשאול למה אנשים מגיעים לכאן למרות שהם זכאי שבות, או חושבים שהם זכאי שבות, מגיעים כתיירים או בסטטוס אחר ומשנים סטטוס כאן בארץ.

אברהם נגוסה: הוא אמר עובדה אחת, זה בגלל המלחמה.

אברהם נגוסה: הם לא רוצים לחכות לבירוקרטיה שם.

<עמוס ארבל: אני אענה.

<עמוס ארבל: יש כל מיני סיבות, יש כאלה שלומדים כאן ואחרי זה הופכים לעולים, יש כאלה שבורחים מהמלחמה, יש כאלה שהקונסוליה רחוקה להם.

<עמוס ארבל: יש כל מיני סיבות מגוונות ושונות.

<עמוס ארבל: הוא רוצה לראות את ישראל 3 חודשים ואחרי זה להחליט אם הוא רוצה לעשות עלייה.

<עמוס ארבל: גם אם הוא יהודי, יהודי פר-אקסלנס, נקרא לכך.

<עמוס ארבל: מכל העולם אני יודע על סוגיה של זכאי שבות שהם משני סטטוס, גם מארגנטינה, גם מצרפת וגם מחבר העמים.

<עמוס ארבל: צריך להבין שברגע שאדם מגיע לפה, לא משנה באיזה אשרה, הוא יכול להיות עובד זר, הוא יכול להיות תייר, הוא יכול להיות סטודנט וכן הלאה.

<עמוס ארבל: אנחנו לא מתייחסים אליו כמובן כעולה חדש, עד שהוא לא מקבל את זכאותו, או דרך הסוכנות, או דרך נתיב.

<עמוס ארבל: הוא יכול להיות פה שנה תייר וחלילה יחלה ויילך לבית חולים, אבל הוא תייר, מדינת ישראל לא מכירה בו.

<עמוס ארבל: גם אם הוא עם שטריימל וקפוטה והוא יהודי יהודי.

<עמוס ארבל: אין כאן עניין ליהדות שלו, יש כאן עניין לסטטוס שלו.

<עמוס ארבל: כלומר כל עוד הוא לא שינה את הסטטוס שלו מתייר לעולה והפך לאזרח ישראלי כעולה חדש, כל האחריות היא עליו, בכל היבט, בכל הקשר.

<עמוס ארבל: הוא יכול לחזור חזרה ואף אחד לא יידע שהוא היה פה אפילו.

<אלברט וכסלר: עם כל הכבוד, אנשים מחכים שנה וחצי - - -

<עמוס ארבל: אף אחד לא מחכה שנה, אפילו לא חודש.

<עמוס ארבל: האמן לי, אני מכיר את הנתונים.

<אלברט וכסלר: אני יכול להביא לך - - -

<עמוס ארבל: אז שנייה רגע, בוא לא ננהל את הדיון כאן, בסדר?

<עמוס ארבל: לגבי נתיב, צריך לזכור, אני מכיר את נתיב, אבל אני לא יכול לענות בשמם כמובן, יש תהליכים בנתיב שהם עושים בדיקת זכאות ויש כאלה מקרים חריגים שלוקח להם הרבה זמן, בגלל בדיקת מסמכים, בגלל דרכון שהוא בעייתי, בגלל קשרי משפחה, בגלל בדיקת רקמות, כמו שציינת, וכן הלאה וכן הלאה.

<עמוס ארבל: אותו כנ"ל עם הסוכנות.

<עמוס ארבל: באופן עקרוני אני יכול פה להתחייב, גם בשם נתיב וגם בשם הסוכנות היהודית, לא לוקח מעל חודש מהרגע שבן אדם הגיש בקשה לזכאות עד הרגע שהוא מקבל את הזכאות שלו ולאחר מכן אנחנו הופכים אותו לעולה חדש.

<עמוס ארבל: אם יש בעיה מול נתיב, אפשר לפנות נתיב.

<עמוס ארבל: נתיב לא כאן, הם שייכים למשרד הקליטה.

<אלברט וכסלר: אני עכשיו רוצה להציג את הבעיה של תקוה.

אברהם נגוסה: כיוון שזה בנושא הזה אנחנו נקיים דיון מיוחד בעניין הזה.

אברהם נגוסה: לדעתי זו תופעה של אלפי אנשים.

אברהם נגוסה: אני חושב שנזמין את הגורמים הרלוונטיים מבחינה מקצועית, כמו משרד הפנים, משרד הקליטה ומשרד החוץ והסוכנות ואז אנחנו נמצא את הדרך להתמודד עם זה.

<אלברט וכסלר: אדוני היושב ראש, אני מודה לך על ההחלטה הזאת, זו החלטה מאוד מאוד חשובה.

<אלברט וכסלר: בנוגע לתקוה, בורוכוב, היא הגיעה לארץ ב-2014.

<אלברט וכסלר: בעלה מאוד חולה, הוא הגיע לארץ בנובמבר 2015.

<אלברט וכסלר: עד כה לא קיבל סל קליטה.

<אלברט וכסלר: אז מה אתם תגידו למשפחה זו, מה תגידו לאישה הזו?

<אלברט וכסלר: בעלה מאוד חולה, הוא בעצם מהמטוס מגיע לבית החולים, אבל מה היא אמורה לעשות?

<אלברט וכסלר: היום זה 18 בינואר והיא יושבת כאן, היא לא באה בגלל שאין לה מה לעשות, היא ממש בבעיה מאוד מאוד גדולה.

<אלברט וכסלר: הבן שלה גם כן פה, דמיטרי.

<אלברט וכסלר: אבא לא קיבל את סל הקליטה - - -

<עמוס ארבל: הוא לא קיבל זכאות.

<אלברט וכסלר: זכאות כן, אבל הוא חולה.

<אלברט וכסלר: דורשים ממנו, אומרים שבלי האבא הבן לא יכול לבוא למשרדים ולקבל את מה שמגיע לו.

<אלברט וכסלר: אז בבקשה, תטפלו במשפחה הזאת.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול את משרד הקליטה, האם המקרה ידוע לכם?

<דוריס קריאף: המקרה לא ידוע ואני רוצה רק לתקן, נתיב לא שייכים למשרד הקליטה.

<דוריס קריאף: שר העלייה והקליטה אחראי גם על נתיב.

אברהם נגוסה: רגע.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים פתרון.

אברהם נגוסה: אני חושב שפה, כמו שתואר, אני רוצה, אם אתם מכירים את המקרה, אנחנו נשמח לקבל למה זה קרה.

<דוריס קריאף: לא, אנחנו נשמח לקבל את המקרה ולברר גם מול נתיב וגם מולנו מה הסיפור.

<דוריס קריאף: זה לא מקרה ש - - -

אברהם נגוסה: אז אתם לא מכירים, אבל אתם מבטיחים לנו לבדוק את העניין ולדווח לנו בכתב.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים בכתב.

אברהם נגוסה: בסדר?

<דוריס קריאף: שיעבירו לנו - - -

אברהם נגוסה: לאיזה משרד אתם הלכתם וביקשתם, אלברט?

אברהם נגוסה: לאיזה משרד פניתם ולא קיבלתם מענה?

<אלברט וכסלר: משרד הקליטה.

אברהם נגוסה: באיזה סניף?

<אלברט וכסלר: בירושלים, היא ירושלמית.

<דוריס קריאף: את קיבלת מעמד עולה?

<אלברט וכסלר: היא קיבלה מעמד עולה כבר ב-2014.

<דוריס קריאף: והיא קיבלה סל - - -

<אלברט וכסלר: היא כן, אבל מדובר על בעלה.

<דוריס קריאף: בעלה קיבל אשרת עלייה?

<אלברט וכסלר: כן.

<אלברט וכסלר: ולא קיבל סל קליטה זה כבר חודש שלישי.

<דוריס קריאף: אני אחראית על סל הקליטה.

<דוריס קריאף: אני יכולה לבדוק.

אברהם נגוסה: פיני, ידוע לכם על המקרה?

אברהם נגוסה: יש לנו מישהו שמכיר את המקרה.

אברהם נגוסה: רשות הקליטה של עיריית ירושלים מכירה את המקרה.

<פיני גליקביץ: המקרה בגדול מוכר ומטופל, היא מלווה על ידי רכזת מיצוי זכויות שלנו, ויולטה קליינמן, על ידי ויקה אלקין, שהיא הפרויקטורית לעידוד עלייה, אנחנו נמצאים בקשר עם המשפחה, מנסים לברר וללוות אותם בכל התהליך.

אברהם נגוסה: מה הבעיה?

<דוריס קריאף: אני לא מצליחה להבין מה הבעיה.

<פיני גליקביץ: מבחינת סל הקליטה אין לנו מושג, אנחנו מלווים ביתר התהליך.

<דוריס קריאף: מבחינת סל הקליטה, אני מאוד רוצה לבדוק ולהבין מה הסיפור.

<דוריס קריאף: אז אני אשמח שאחרי זה - - -

<אלברט וכסלר: היא לא מבינה למה קורה לה.

<דוריס קריאף: אני רוצה להבין למה זה קורה.

אברהם נגוסה: איפה במשרד הקליטה, הלכת לרחוב הלל והגשת במשרד הקליטה שם?

אברהם נגוסה: כן?

אברהם נגוסה: מה אמרו לך?

<תקוה בורוכוב: (מדברת ברוסית).

<אלברט וכסלר: (מתרגם תרגום חופשי): אמרו שהם יעבירו את הכסף לכרטיס שלה - - -

<תקוה בורוכוב: אבל בעלי הוא לא יודע (ממשיכה ברוסית).

<דוריס קריאף: אני מבינה עכשיו.

<דוריס קריאף: אני אסביר.

<דוריס קריאף: על פי דוח מבקר המדינה שהיה לפני 15 שנים, הוא חייב אותנו שחשבון הבנק יהיה משותף על שם שני בני זוג כאשר מדובר כמובן בסיוע שהוא עבור שניהם.

<דוריס קריאף: אם יש סירוב של פתיחת חשבון בנק משותף אז אנחנו בבעיה.

<דוריס קריאף: יכול להיות שזו הבעיה.

אברהם נגוסה: אני לא רוצה לעזוב את העניין, עד שנגיע.

<דוריס קריאף: לא, אני לא רוצה לעזוב את עניין, אני רוצה לברר.

אברהם נגוסה: אז בואו נשאל אותה, האם היא התנגדה לפתוח חשבון בנק משותף, או בעלה התנגד?

<יצחק אוחנה: תעודת זהות, בודקים במקום.

<יצחק אוחנה: זה לא מכובד, אני במקומה הייתי מתבייש לענות.

אברהם נגוסה: איציק, תן לי לנהל את הישיבה.

<יצחק אוחנה: בבקשה, אדוני.

<אלברט וכסלר: (מתרגם תרגום חופשי): בעצם בעלה לא רצה שום דבר ממנה והוא לא מתעניין ב - - - זו הבעיה.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אני מבקש שיהיה תיאום ביניהם ואם הוא ישתכנע אז לעשות את זה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח מאוד לקבל בכתב את הפתרון שהיה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכם.

אברהם נגוסה: יש מישהו שרוצה לדבר ואנחנו לא נתנו לו?

אברהם נגוסה: כן, בבקשה, תציגי את עצמך לפרוטוקול.

<אולגה סושנסקי: אני רציתי להגיד משהו.

<אולגה סושנסקי: זה לא סוד שהמצב באוקראינה מאוד מאוד קשה, גם בכסף, גם בדברים אחרים והרבה אנשים מאוקראינה עולים ארצה ומה הם מקבלים פה?

<אולגה סושנסקי: בקהילה שלנו, התאחדות עולי אוקראינה, אין בכלל כסף כדי לעזור להם, אין כסף אפילו לנסוע לבית חולים כדי לראות איך באמת מרגישים האנשים שבאו מאוקראינה.

<אולגה סושנסקי: הם עלו ארצה וחשבו שפה הם יקבלו משהו, אבל אין בכלל תקציב לקהילה.

<אולגה סושנסקי: אני לא יודעת איפה הכסף שמקודם היה אצלנו.

<אולגה סושנסקי: אמרו ש-15,000 אנשים עולים באו לכאן, עלו ארצה, ומה הם יקבלו עכשיו.

<אולגה סושנסקי: אני חושבת שהקהילה עוד מעט פשוט תיסגר וזהו ולא תהיה אפשרות לעזור לאנשים.

<אולגה סושנסקי: באים חולים מאוד קשים, אפילו עם ילדים קטנים, ואנחנו מרחמנות שלנו, שאנחנו פשוט משלמים עבור כמה דברים וזהו, אבל עד כמה?

<אולגה סושנסקי: זאת השאלה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בקיצור, בבקשה, אני צריך לסיים את הדיון.

<לינדה פרדס פרידבורג: אני מנהלת העמותה של שישי-שבת ישראלי.

<לינדה פרדס פרידבורג: זו קהילה ארצית של בערך 5,000 צעירים דוברי רוסית, בני 20 עד 35.

<לינדה פרדס פרידבורג: היום הדיון היה מאוד מאוד חשוב ונגע בנושאים שחשובים לכל עולה ועולה, אבל מעבר לקליטה הפיזית והדיור והחינוך והתעסוקה, מה שבאמת משנה בסופו של דבר לעולה חדש כשהוא מגיע, ויש לנו הרבה ניסיון בנושא, זה הרגשה של שייכות וקהילה ופעילות חברתית תרבותית איכותית, ברמה שמתאימה לעולה.

<לינדה פרדס פרידבורג: אנחנו עוסקים בזה יומם ולילה.

<לינדה פרדס פרידבורג: לנו ברוך ה' יש לנו שיתוף פעולה עם העיריות כאן, עם עיריית תל אביב, ירושלים, חיפה, ואני חושבת שהגיע הזמן לממשלה ולמשרד הקליטה להקדיש כספים ותקציבים לנושא הזה, לקליטה התרבותית החברתית, שלכל עולה יהיה לאן ללכת בכל חג, טיולים, לחזק את הזהות היהודית והזיקה לארץ וכו'.

<לינדה פרדס פרידבורג: אנחנו עוסקים בזה רק דרך תרומות פרטיות מתורמים פרטיים, מחוץ לארץ בעיקר, עם קצת עזרה מהרשויות.

<לינדה פרדס פרידבורג: אז רק לתשומת לבכם, תודה רבה.

<לירון כרמלי: יש לי שתי שאלות.

אברהם נגוסה: זו שאלה שלא עלתה בכלל?

<לירון כרמלי: אני אשאל שאלה אחת מהשתיים.

<לירון כרמלי: לירון כרמלי, עיריית רמלה, מחלקת עלייה וקליטה.

<לירון כרמלי: שאלה לחינוך, מה קורה בגני ילדים מבחינת קליטת עלייה.

<לירון כרמלי: יש את המגשרים בבתי הספר, יש שעות עולים בבתי הספר, בגני הילדים, אנחנו לפחות, ממה שאני יודעת, לא מקבלים שעות, אין כל כך מענה ויש הרבה תלונות מגננות ומגני ילדים מגיעים שבאמת ילדים קטנים נכנסים לגנים ולא כל כך מוצאים את עצמם.

אברהם נגוסה: רויטל, את רוצה להתייחס בקיצור?

<רויטל דותן: אנחנו מעבירים שעות גם לגנים.

<רויטל דותן: אני מציעה שתעבירי לי את המידע.

<לירון כרמלי: יש שעות עולים בגני הילדים?

<רויטל דותן: אנחנו מעבירים גם לגנים, כן.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון.

אברהם נגוסה: הוועדה קוראת לממשלה, אחת, לכנס בדחיפות את קבינט הקליטה כדי לגייס את כל המשרדים לקלוט את העולים החדשים בצורה הטובה ביותר.

אברהם נגוסה: שתיים, להפוך את העלייה מצרפת, אוקראינה ובלגיה לפרויקט לאומי מתוקצב.

אברהם נגוסה: שלוש, נזמן לדיון נוסף בקרוב, יחד עם שר הקליטה ושר האוצר.

אברהם נגוסה: ארבע, הוועדה תפנה לממשלה בקריאה להתוות קריטריונים ברורים לרשויות המקומיות כדי להבהיר מה הן הזכויות לעולים חדשים בכל התחומים, בין היתר על משרד החינוך להגדיל לאלתר את שעות העברית לתלמידים עולים.

אברהם נגוסה: תודה לכל המשתתפים, אני סוגר את הדיון.