ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 254, 2016-01-27 09:35

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: אני מקדם בברכה את ד"ר חדוה בר, המפקחת על הבנקים, המפקחת החדשה.

משה גפני: כבר נפגשנו ודיברנו כמה פעמים, אבל פעם ראשונה שאת מופיעה בוועדה.

משה גפני: ואני מאחל לך הצלחה, אני מברך אותך על התפקיד החדש.

משה גפני: עכשיו, אני רוצה רק להגיד לך שוועדת הכספים היא ועדה מאוד מעניינת, כדאי לך להיות פה הרבה.

עבדאללה אבו מערוף: רק מתי שמעניין.

משה גפני: לא, תמיד מעניין.

משה גפני: גם אם יש צעקות, לא נורא, אבל כולם בסוף בסדר.

משה גפני: את יכולה לשאול את יושב-ראש הרשות לניירות ערך, את פרופ' שמוליק האוזר שכאן, הוא כבר מכיר את זה.

זהבה גלאון: הוא נהנה לבוא.

משה גפני: כן, בטח.

משה גפני: מה שהוא מביא לפה – מאושר.

זהבה גלאון: אבל זה בגלל היושב-ראש.

<שמואל האוזר: מלשון אושר.

משה גפני: על כל פנים, אני מאפשר, ואני מבקש ממך אם את יכולה למסור באופן מסודר את עמדתך, את התנהלותך, את המדיניות שלך לגבי הנושא של הפיקוח על הבנקים.

משה גפני: ואני מודה לך שהסכמת לבוא לכאן ולהציג את זה.

משה גפני: הבמה לרשותך, בבקשה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: שלום, תודה רבה, מר גפני.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: בוקר טוב לכולם, אני מאוד שמחה להיות פה בפעם הראשונה בוועדה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני בערך שישה חודשים בתפקיד.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: רגע מילת רקע, התחלתי את הדרך שלי בבנק ישראל לפני 25 שנה בהרבה תפקידים בבנק ישראל.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אחר כך נשלחתי מטעם מדינת ישראל ללונדון ועבדתי שם כמה שנים בבנק האירופי מטעם המדינה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: חזרתי למערכת הבנקאית וראיתי איך זה נראה מהצד ההוא.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ועכשיו אני שוב בפיקוח על הבנקים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ואני רוצה לשתף אתכם ככה בנימה אישית שזו זכות לדעתי להיות בתפקיד כזה שמאפשר לשרת את הציבור.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ואני גם מאמינה שאפשר לעשות הרבה מאוד דברים לטובת הציבור בתפקיד הזה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז זהו.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז אני שמחה ככה לשתף אתכם הבוקר, ואני מודה לך, מר גפני, שנתת לי את האפשרות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני רוצה להציג לכם ממש בקצרה רגע מה המדיניות שלנו ומה הדגשים שלנו לשנים הקרובות בפיקוח על הבנקים, ואחר כך אגיד כמה מילות רקע על הנושאים שאנחנו עומדים לדבר עליהם היום, שביקשתם להעלות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: וכמובן אחר כך הדיונים יתקיימו.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז כמה מילות רקע.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני רוצה לדבר על החזון של הפיקוח על הבנקים ועל המדיניות שלנו בשנים הקרובות, מה המטרות שלנו, ואחר כך על הנושא של עמלות ואשראי ללווים גדולים, לבקשתכם.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: (הצגת מצגת) אז מה החזון שלנו?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ישבנו בחודשים האחרונים מאז שהצטרפתי לתפקיד וחשבנו איך אנחנו מגדירים, מה הדגשים שלנו, מה המטרות שלנו, מה החזון שלנו, ובסופו של דבר האמירה שלנו היא שהחזון שלנו זה להיות פיקוח מקצועי ויוזם לטובת הציבור והמשק.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: כל מה שאנחנו עושים זה לחשוב על הציבור והמשק בעשייה שלנו, וככה אני רוצה שגם ימדדו את העשייה שלנו.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: כשאנחנו שואלים מה היעדים האסטרטגיים שלנו לשנים הקרובות, אז אני רוצה לשתף אתכם בדברים הבאים: קודם כול, נפעל לשמור על היציבות ולצמצם את הסיכונים הגדולים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: בשנים האחרונות ראינו בעולם: באירופה, בארצות-הברית, שבנקים פשטו את הרגל.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ובנקים גדולים, ידועים, ותיקים, מנוסים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אנחנו בישראל עברנו את המשברים האלה בשלום, וצריך להבטיח שכך יהיה גם בהמשך הדרך.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: וזוהי הטובה הראשונה של משקי הבית במשק: של מר כהן מחדרה וגברת כהן מחדרה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: זו הטובה הראשונה, שכספי המפקידים שלהם יהיו מובטחים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אבל מעבר לזה, יש לנו כמובן עוד הרבה יעדים שאנחנו רוצים לקדם.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: היעד האסטרטגי השני שלנו זה לקדם את הנושא של התחרות, להגביר את התחרות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ואפרט על זה בהמשך.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: נהיה אקטיביים בנושא הזה של הגברת התחרות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: היעד האסטרטגי השלישי שלנו זה לפעול להוגנות והגדלת אמון הציבור במערכת.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: הוגנות זה דבר שתמיד הפיקוח על הבנקים עסק בו.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: נמצאים הסגנים שלי עודדה פרץ ואור סופר פה, זה נושא שתמיד קודם ונמשיך לקדם אותו.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ואגב, אני חושבת שההוגנות במערכת הבנקאית מאוד עלתה בשנים האחרונות, והיום כלל זאת מערכת הוגנת.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: וכשיש פעולות של חוסר הוגנות, אנחנו מטפלים והבנקים מטפלים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: היעדים הנוספים שלנו, היעדים התומכים, הם לתמוך בשינויים טכנולוגיים במערכת הבנקאית, אגיד על זה תיכף מילה, לפעול לשיפור היעילות של הבנקים – הבנקים בישראל לא יעילים – ולאזן קצת את הרגולציה שהיא מאוד מאוד משמעותית בשנים האחרונות, ולדעתי צריך לבחון וקצת לאזן.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז מילה על חלק מהדברים האלה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: בעצם המטרה שלנו היא להוביל לבנקאות שהיא טכנולוגית ויעילה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ומה הכוונה?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני מאמינה שאם הבנקאות תהיה יותר טכנולוגית, תהיה יותר יעילה, ונפעל בכמה יוזמות לתחרות, נוריד את המחירים של השירותים הבנקאיים, ונשפר את המוצר הבנקאי, והתועלת לציבור תהיה יותר גדולה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז אני רוצה לומר מילה על טכנולוגיה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: הטכנולוגיה היום משנה את פני הבנקאות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: היא מאפשרת למשקי הבית להוריד את המחיר שלהם באופן מיידי בפעילות שלהם מול הבנקים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אם אתה עושה פעולה באינטרנט או במובייל או במכשיר האוטומטי, זה כבר עולה באופן מיידי פחות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ונמשיך ונפתח את החסמים הטכנולוגיים ונאפשר לעשות יותר.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: לקוחות שירצו ממש לנהל את החשבון שלהם בלי להגיע לסניף ובלי לשלוח פקס לסניף, יוכלו לעשות את זה בכל האמצעים הדיגיטליים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: לקוחות שזה לא מתאים להם והם מעדיפים את הסניפים, זה כמובן ימשיך ויתאפשר.

איילת נחמיאס ורבין: כי היינו במצב שבו סוגרים סניפים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אתייחס לזה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: הטכנולוגיה מאפשרת, מעבר להורדת מחירים, גם זמינות מאוד גדולה של השירותים הבנקאיים, נוחות מאוד גדולה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ולכן זה נושא שהוא אסטרטגי מבחינתי לשנים הקרובות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: הנושא השני שמתחבר אליו הוא התייעלות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: כי אם יש טכנולוגיה יותר זמינה, אז אפשר להתייעל.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: למה חשוב שהמפקח על הבנקים ידבר על התייעלות?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: כי בסופו של דבר אני מאמינה שאם המערכת תהיה יותר יעילה, אז זה יאפשר להוריד את המחירים לצרכנים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: היום הבנקים בישראל מאוד לא יעילים בהשוואה עולמית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ואת חוסר היעילות הזה מישהו משלם.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: מי משלם אותו?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: גם הצרכנים וגם בעלי המניות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: שאגב, בעלי המניות זה כל משקי הבית בישראל, כי הם מחזיקים את המניות של הבנקים דרך קופות הפנסיה, קרנות ההשתלמות, הגמל וכיוצא בזה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ולכן בסופו של דבר אם נפעל להתייעלות של המערכת, נוביל להתייעלות, הציבור ייהנה מזה וזה יוריד את המחירים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: וכל זה יקרה אם נגביר את התחרות, שלכך אנחנו פועלים, ואשתף אתכם לגבי היוזמות שלנו.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז כבר בחודשים האחרונים מאז שנכנסתי הוצאנו חוזר למערכת בנושא התייעלות, שנותן רוח גבית לנושא של ההתייעלות, במסגרת הסכמי העבודה, בצורה מכובדת זה ייעשה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אבל צריכה להיות התייעלות משמעותית במערכת הבנקאות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: הנושא של טכנולוגיה – אנחנו עומדים להוציא בשבועות הקרובים מדיניות חדשה שהיא מאפשרת יותר.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ועל יוזמות תחרות, שאנחנו מקדמים, אני רוצה לספר לכם.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז כשאני אומרת שאנחנו רוצים להגביר את התחרות, למה אני מתכוונת?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אנחנו קודם כול מתייחסים למשקי בית, עסקים קטנים והתחום של סליקה ותשלומים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אנחנו פועלים ונפעל בשנים הקרובות בכמה ממדים להגדלת התחרות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: קודם כול, להגדלת תחרות מחוץ למערכת הבנקאית, כלומר יהיו גופים חוץ בנקאיים שיעסקו בפעילויות בנקאיות ויציעו לציבור מוצרים ושירותים תחרותיים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: לדוגמה, שתי חברות כרטיסי האשראי, שאנחנו תומכים להפריד מהבנקים, יוכלו להיות שחקנים לדעתי משמעותיים בתחרות הזאת.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אנחנו גם נפעל להגדלת התחרות בתוך המערכת הבנקאית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני מאמינה שאם התחרות תהיה יותר גדולה והבנקים הגדולים יהיו יותר משמעותיים, אז הצרכנים ייהנו.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ואגב, השיקול הזה הוא השיקול שעמד לנגד עיני, ובוודאי ראיתם, בהחלטה שלא לתמוך בהפרדה של חברת כרטיסי האשראי כא"ל משני הבנקים הבינוניים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: כי אני חושבת שזאת בדיוק ההזדמנות לעשות איזשהו איזון בין הבנקים הבינוניים לשני הבנקים הגדולים.

איילת נחמיאס ורבין: כן, balance.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: בנוסף, כדי להגביר את החברות, נתמוך בתחרותיות של הבנקים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אם הם יהיו יותר יעילים, יותר טכנולוגיים, הם יוכלו להציע מוצרים יותר תחרותיים לציבור, ודרך כך כל הממדים האלה בעצם נפעל להורדת המחירים ולשיפור המוצר הבנקאי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז כשאני אומרת לכם שנגביר את התחרות, ממש ישבנו בפיקוח על הבנקים וחשבנו איזה יוזמות נקדם.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: לא רק נגיד משהו ברמה של 30,000 רגל, אלא נהיה אקטיביים ונקדם.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז יש לנו רשימה שלמה, שלא אעבור על כולה, רק אגיד במילה שתראו, של יוזמות שאנחנו מתכוונים להוביל בשנים הקרובות לקידום התחרות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז אמרתי: הנושא הראשון זה שינויים טכנולוגיים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני בטוחה שהשקיפות שתיווצר באמצעות הטכנולוגיה תעשה תחרות משמעותית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני מסתכלת על נקודה 3 בשקף 7, נלווה את הפרדת חברות כרטיסי האשראי משני הבנקים הגדולים, כפי שהכרזתי; אנחנו נפעל להכנסת סולקים חדשים לשוק, זה תחום שהיום נשלט על-ידי שלוש חברות כרטיסי האשראי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אנחנו קוראים ליזמים שרוצים לפעול בשוק הזה להיכנס אליו.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: נעשה פה עוד הרבה דברים, תסתכלו על נקודה 8: נבנה כלים לצרכן הבנקאי להעצמת הכוח שלו.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ויש לנו כבר כמה כלים בצנרת, הראשון שאנחנו עומדים להוציא עוד מעט הוא תעודת זהות בנקאית, שהוא בעצם כלי שמאפשר לצרכן לראות בשקיפות את כל הנכסים לו, את כל ההתחייבויות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: כמה הוא שילם לבנק מבחינת עמלות, כמה הוא שילם מבחינת ריביות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: פשוט, בשפה פשוטה, שכל אחד מאתנו יכול להבין וכל אחד ממשקי הבית יכול להבין.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז יש לנו רשימה שלמה של יוזמות שהמטרה שלהן היא הגברת התחרות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: וכמו שאמרתי, שלושת האלמנטים האלה: טכנולוגיה, יעילות והגברת התחרות ישפרו את המצב.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז לסיכום החלק הזה, ממש בקצרה ועל קצה המזלג, וככל שתרצו כמובן ארחיב, אנחנו בעצם שמים לעצמנו יעד להוביל שינויים לטובת הצרכנים בנחישות, במקצועיות ובאחריות, שזה נדרש בתחומים שלנו.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: מכאן אני עוברת לרקע לשני הנושאים שעל סדר-היום, שאתם ביקשתם לדבר, וחשוב לי לשים את המסגרת של האופן שבו אני רואה את הדברים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: הנושא של עמלות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ביקשתם לדבר על נושא של עמלות למסחר, אבל כמו שראיתם, דיווחנו לוועדה לכלכלה לפי החוק השבוע על הנושא של עמלות בכלל, בדגש על עמלות שמשלמים משקי בית, אז אני רוצה רגע לתת לכם את ההקשר הרחב ואז כמובן להתייחס לנושא של עמלות למסחר.

משה גפני: למה שעולה על סדר-היום את לא צריכה להתייחס, בגלל שהחברים והחברות יעלו את זה קודם.

משה גפני: דברי כללי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: רק אגיד כמה מילים.

משה גפני: אחד מהדברים הראשונים בהיותי חבר כנסת זה צעקות על בנק ישראל למה העמלות כל כך גבוהות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: או, מצוין.

משה גפני: אז סטנלי פישר נבהל ממני, עד שנהיינו חברים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז כנראה שהצעקות שלך עבדו.

משה גפני: זה לא התחום היחיד.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ומה שקרה זה שבשנים האחרונות עמלות למשקי הבית ירדו בצורה משמעותית, והיום ככלל העמלות הן לא גבוהות, מיד אראה לכם את הנתונים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: יחד עם זאת, יש עדיין עמלות חריגות, שהן בעיני חריגות וצריך לטפל בהן.

איילת נחמיאס ורבין: רואים את זה ברמת - - -

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: וטיפלנו בזה בשנים האחרונות, ונמשיך לטפל.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ורק השבוע הוצאנו כמה שינויים שאנחנו רוצים להכניס והכנסנו גם עמלות לפיקוח, אז אגיד על זה מילה.

עבדאללה אבו מערוף: בשנים האחרונות?

עבדאללה אבו מערוף: איזה שנים אחרונות?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: בשנים האחרונות, מאז דוח זקן, שלוש שנים האחרונות, נעשה טיפול יסודי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ואם תרצו, אני לא יודעת אם הודפסה לכם המצגת, יש את הרשימה של כל הדברים שרק ב-2015 טופלו, ואעבור אתכם אם תרצו.

משה גפני: כן, אוקיי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז רגע התמונה הכללית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז קודם כול אני רוצה להזכיר לכם, ובעיקר לציבור הרחב, שהפיקוח על הבנקים הגדיר מסלולי עמלות, ובעיקר מסלול עמלות בסיסי במחיר מפוקח של עשרה שקלים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: וחלק גדול מהפעילות השוטפת של משק בית יכולה להיעשות במסלול הבסיסי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: עוד אני רוצה לשתף אתכם, שהמחיר של סל עמלות, כמו שאמרתי, ובהמשך למה שאתה אומר, מר גפני, שבאמת היו פה לחצים ציבוריים, המחיר של סל העמלות השכיחות, שמשק בית משלם, ירד מאוד בשנים האחרונות, אראה לכם את הנתונים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ובסך הכול היום עלות שירותי העו"ש היא נמוכה ביחס לעלות של הרבה מאוד שירותים אחרים שמשקי הבית צורכים אותם, כגון קו טלפון, קו אינטרנט.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: זה יותר זול מזה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: חשוב לי לשים את הנתונים פה על השולחן כדי שתהיה מודעות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני כן רוצה להדגיש שמשקי בית שעושים פעולות מורכבות יותר, כגון מסחר בניירות ערך ומטבע חוץ, וזה ממש לא כל משקי הבית בישראל, הם משלמים יותר.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ונדבר על זה בהקשר של עמלות למסחר.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ולמרות כל התמונה שהראיתי, שלכאורה היא מאוד השתפרה והיא בסך הכול ברמה סבירה, יש עדיין עמלות חריגות שחייבים לטפל בהן, ואגיד על זה מילה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז הנה, בגרף בשקף 11 אתם רואים את סל השירותים השכיחים של משק בית, כתוב למטה בקטן מה כולל הסל הזה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: כמו שיש סל מחירים לצרכן, יש סל עמלות בסיסיות שכיחות למשק בית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ואתם רואים קודם כול, את הרמה של הסל הזה, שהיום היא עומדת על כ-13.5 שקלים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ואתם רואים שבחמש שנים האחרונות המחיר ירד ב-18% נומינלית, ריאלית אפילו קצת יותר.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: כלומר, היה פה שינוי באמת משמעותי לטובת משקי הבית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: למרות זאת, אני לא רוצה לתת תחושה שאין מה לעשות, כי יש מה לעשות, אנחנו מטפלים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: והשבוע רק הכרזנו על כמה נושאים שאנחנו עומדים לטפל בהם.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: קודם כול, לטובת אזרחים ותיקים, קשישים ונכים, החלטנו ודרשנו מהבנקים, שיעבירו אותם באופן אוטומטי למסלול הבסיסי של העמלות, שיכול להשתלם להם ולהוריד להם את העלות שהם משלמים לבנק.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אלה אוכלוסיות יותר מוחלשות, וחשבנו שנכון שאנחנו נעשה משהו שהוא אפילו קצת פטרנליסטי ובעצם נעביר אותם.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: הכרזנו שב-2016 נעשה סריקה שיטתית של כל העמלות החריגות, ואלה שנמצא שהן חריגות נטפל בהן.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: וכמובן גם נקשיב לציבור, כמו שעשינו עד עכשיו בנושאים האלה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ספציפית הכרזנו השבוע על שתי עמלות שייכנסו לפיקוח, שנראו לנו כבר עכשיו חריגות: עמלת הדפסת דוחות סטנדרטיים, שקבענו לה מגבלה של 15 שקלים.

אלי כהן: כמה סך הכול העמלות שגובים הבנקים?

אלי כהן: 15 מיליארד שקל בשנה?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: פחות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אבל אני חושבת - - -

אלי כהן: כמה בדיוק?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אין לי עכשיו את הנתון, תיכף אסתכל בנתונים שלי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אבל חשוב לי לציין - - -

אלי כהן: לא, אגיד לך מה השאלה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: בבקשה, תשאל אותי.

אלי כהן: מכיוון שאם הם גובים כ-15 מיליארד, ויש לנו סדר גודל של 3,000,000 משקי בית, אנחנו מדברים - - -

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: לא, 15 מיליארד זה לא משקי הבית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: משקי הבית משלמים להערכתי בערך 3 מיליארד.

איילת נחמיאס ורבין: ואת לא כוללת בתוכו את עמלות המסחר, שעל זה נדבר, רק עמלות צרכניות קלאסיות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: לא, על עמלות תיכף נדבר.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ומה שחשוב לדעתי בחדר הזה זה שנדבר על הלקוח הבודד.

אלי כהן: המידע הזה הוא מידע מאוד מאוד מגמתי, מצומצם ולא מייצג.

אלי כהן: גם אפילו לגישתך, אם ניקח את המספר הנמוך של 3 מיליארד שקל בלבד, ונחלק אותו ב-3,000,000, למרות שזה פחות מ-3,000,000 וזה יותר מ-3 מיליארד, מגיעים בערך לפי 10 מהמספר - - -

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: לא, אז אני רוצה להדגיש.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: קודם כול, חד-משמעית זה לא מספר מגמתי.

אלי כהן: אפשר אולי להגיד: בוא נעשה ממוצע - - -

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: חבר הכנסת אלי כהן, אני - - -

משה גפני: אלי, אתה רוצה לדבר אחרי זה?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: חד-משמעית ההסתכלות פה היא מנקודת מבט - - -

משה גפני: אאפשר לך.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: תודה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ההסתכלות כאן היא לחלוטין מנקודת מבט משק הבית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: והמטרה שלנו לסייע למשקי הבית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אמרתי: זה היעד, אני מניחה גם שלך, חבר הכנסת אלי כהן, וגם שלי, לעזור למשקי הבית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז בוא נסתכל מהזווית של משקי הבית, ואראה לכם את הנתונים ואחר כך נפתח את זה לדיון.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: הלאה.

אלי כהן: כמה הם משלמים בממוצע?

אלי כהן: 2,000 ו-3,000 שקל, לא 200 שקל כפי שמופיע כאן.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: חד-משמעית לא.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ממש הנתון שאתה מעלה הוא לא נכון.

אלי כהן: אז מי משלם את ה-3 מיליארד?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אסביר.

משה גפני: אלי – תמשיכי, תיכף נתייחס לדברים שלך, החברים יתייחסו.

משה גפני: הלאה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אוקיי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: בבקשה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז אמשיך ואגיד שבעמלות החריגות טיפלנו ונטפל, וכבר עכשיו הודענו השבוע על שתי עמלות חריגות שייכנסו לפיקוח, עמלות למסחר.

משה גפני: מהן?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: העמלות שייכנסו לפיקוח זה עמלת הדפסת דוחות סטנדרטיים, היא תהיה עד 15 שקלים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: היא נעה בבנקים בין 55 שקלים ל-13 שקלים לפני הפיקוח, והיא תהיה 15 שקלים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני רוצה להדגיש בהקשר הזה שמי שפועל באינטרנט יכול להדפיס את רוב הדוחות הסטנדרטיים בחינם.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז שוב, האינטרנט והדיגיטל יכולים לסייע ללקוחות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אבל בכל מקרה, מי שיבוא לסניף ויבקש את הדוח, ישלם מקסימום 15 שקלים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: זו עמלה ראשונה שהכנסנו לדוח.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: עמלת שנייה זו עמלת שינוי מועד פירעון הלוואה לדיור, משכנתא.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: העמלה הזאת, אם הלקוח רצה לשנות את המועד של הפירעון, הייתה 125 שקלים, והיא תורד לעד 6.5 שקלים לפי ההנחיה שלנו מהשבוע הזה.

<קריאה: כמה היא הייתה?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: היא הייתה 125 שקלים.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אתם יודעים שכשקראתי את זה, סליחה שאני מעירה, אמרתי: רגע רגע, 12.5 שקלים?

עבדאללה אבו מערוף: לא, 125.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני יודעת, אבל זה הרי נשמע דמיוני, בואו נגיד את האמת.

משה גפני: כן, אוקיי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אגב, זו עמלה שנקבעה בחוק הבנקאות (שירות ללקוח).

איילת נחמיאס ורבין: כן, אבל אני נשבעת לך, הייתי בטוחה שהם עשו לי איזה טעות הגהה.

<קריאה: פעם זה היה, לא יודעת, 500 שקלים, והורידו את זה - - -

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אבל אנחנו מסכימים אתך: זה לא סביר, צריך לתקן.

עבדאללה אבו מערוף: לא במקרה יזמנו את הדיון הזה.

משה גפני: טוב, הלאה.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה סליחה.

משה גפני: את לא חייבת לשתף את כל הוועדה ברגשות שלך.

איילת נחמיאס ורבין: היושב-ראש גפני מכיר אותי, הוא יודע שכן.

זהבה גלאון: שיהיה משהו יותר פיקנטי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: גם בעמלות למסחר טיפלנו.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ואתייחס לזה עכשיו בהקשר של עמלות למסחר, שזה בעצם כמה מילות רקע.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז מהן העמלות - - -

משה גפני: אני מציע שתדלגי על זה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: רק אראה לכם במילה, במילה, ואחר כך - - -

משה גפני: הם צריכים להעלות את זה, אבל בדיון המהיר.

איילת נחמיאס ורבין: זה נושא שאנחנו מעלים.

משה גפני: הם מעלים את זה.

משה גפני: תדלגי על זה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז רק אגיד במילה אחת לקראת האמירות שלכם.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: התחום של מסחר הוא תחום סופר תחרותי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: לא רק הבנקים פועלים במסחר, יש בתי השקעות, יש גופים חוץ בנקאיים, וללקוחות - - -

איילת נחמיאס ורבין: ד"ר בָר, תני לנו להתווכח אתך על זה, כי אנחנו - - -

משה גפני: ד"ר בֶר.

איילת נחמיאס ורבין: ד"ר בֶר, סליחה.

אלי כהן: ממש לא, גברתי המפקחת.

אלי כהן: אם אדם, יש לו 100,000 שקל, אף אחד לא יקבל אותו בחשבון.

אלי כהן: לבוא ולקבוע תקרה - - -

איילת נחמיאס ורבין: ד"ר בר, תני לנו להתווכח אתך על זה, בסדר?

משה גפני: טוב.

משה גפני: לא, אבל זה לא הגון הדבר הזה.

משה גפני: יש פה דיון מהיר.

משה גפני: זה לא פייר להיכנס לעניין הזה.

משה גפני: תמשיכי את הסקירה, החברים יעלו את דבריהם, תצטרכי להשיב.

משה גפני: שילבנו את זה יחד.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: בסדר גמור.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: בשמחה.

משה גפני: טוב, הלאה, תדלגי על זה.

משה גפני: על כל המסחר תדלגי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז רק לסיכום לנושא של העמלות, בעצם מה שחשוב שתדעו, שהעמלות למשקי הבת ירדו מאוד בשנים האחרונות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: לקוחות יכולים לעשות עוד פעולות כדי להוזיל את העמלות שלהם: אחת זה לעבור לפעילות בדיגיטל, באינטרנט.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: שתיים זה לעבור למסלולי העמלות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ואני קוראת לכל הלקוחות בישראל, לבדוק איזה מסלול עמלות כדאי להם ולעבור.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: יכולים לחסוך המון כסף, במיוחד עסקים קטנים.

אלי כהן: מאוד קל לעבור בין בנקים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: לא צריך לעבור בין בנקים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: זה באותו בנק, אתה מרים טלפון לבנק ושואל: איזה מסלול עמלות מתאים לי, וחוסך עד אלפי שקלים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: עשינו סימולציה, עסק קטן יכול לחסוך כ-2,000 ומשהו שקלים בשנה מהמעבר למסלול שמתאים לו בעמלות.

איילת נחמיאס ורבין: כמה ממשקי הבית מנצלים לכאורה את ההקלות האלה במעבר בין בנקים?

מיקי לוי: זה לא מהותי בכלל.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: לצערי, מעט.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: וזאת האחריות שלנו, להגביר את המודעות.

<קריאה: - - -

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז אני אומרת: את צודקת.

איילת נחמיאס ורבין: המסלולים - - -

מיקי לוי: המסלולים, איילת.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: המסלולים – מעט משקי בית, כ-200,000.

משה גפני: טוב.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: מעט מדי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אנחנו צריכים לוודא שכל משק בית בוחן וכל עסק בית בוחן ועובר.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: כי זה כדאי, זה משתלם, וזה מוריד את הסכום שהם ישלמו.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: טוב, כמה מילים רק על הלווים הגדולים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אולי לא אשתמש במצגת, כדי שאחר כך אתייחס.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: חשוב לי להגיד כמה אמירות-על לקראת הדיון של הלווים הגדולים.

משה גפני: הלווים הגדולים זה את, נכון?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: כן, זה הנושא של חברת הכנסת זהבה גלאון.

משה גפני: אז אני מציע, אולי בואי נעשה ככה, ברשותך.

משה גפני: את לא הולכת עכשיו?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: לא, אני לא.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני אתכם כל הבוקר.

זהבה גלאון: לאן יש לה ללכת?

משה גפני: טוב, אני מציע שתעשי הפסקה בסקירה שלך.

משה גפני: נאפשר קודם לאלה שהציעו את הדיון המהיר להעלות את דבריהם.

משה גפני: אבקש מחברים אחרים, שיבקשו גם להתייחס למה שאמרת עד עכשיו, ואת תשיבי על הדברים.

משה גפני: בסדר?

משה גפני: אז תתכונני לעניין הזה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: בסדר גמור.

משה גפני: אנחנו עוברים קודם כול לדיון המהיר בנושא חובות ענק של לווים יחידים למערכת הבנקאית.

משה גפני: ראשונת המציעות, המציעים, זו חברת הכנסת זהבה גלאון.

משה גפני: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: מתחילים בלווים הגדולים?

משה גפני: קודם בזה, אעבור אחרי זה - - -

איילת נחמיאס ורבין: מה שאתה אומר.

משה גפני: אני מציע שכולנו נקשיב לעניין ואחרי זה תהיינה תשובות.

משה גפני: אחרי זה גם תהיה תשובה של יושב-ראש הרשות לניירות ערך.

זהבה גלאון: קודם כול, תודה רבה למפקחת על העדכון, וברכות על כל הרפורמה, שאנחנו מקווים שתהיה כמובן לטובת הצרכנים, על ההתייעלות ועל הגברת התחרותיות, וכל העניין הדיגיטלי.

זהבה גלאון: אני חושבת שזה שלב חדש בהתנהלות והרבה ברכות.

זהבה גלאון: עכשיו, אדוני, אני מציגה הצעה לסדר שחברו אליה חברי הכנסת מיקי רוזנטל, רחל עזריה, בצלאל סמוטריץ וחברת הכנסת קורן, וההצעה מתייחסת לחובות ענק של לווים יחידים למערכת הבנקאית.

זהבה גלאון: ההצעה היא הצעה כללית על חובות של לווים גדולים.

זהבה גלאון: אני רוצה להתחיל מסיפור, מפנייה שהגיעה אלי לא מזמן, מאישה שלפני שלוש שנים קיבלה הפטר מההוצאה לפועל.

זהבה גלאון: היא הייתה במשך שנים כלואה בחובות אדירים, שלא באשמתה, יש גם משפחות כאלה, ההורים שלה השיתו עליה.

זהבה גלאון: עכשיו, אני מדברת על אישה צעירה אישה, על אישה עצמאית, שמאז שהיא קיבלה את ההפטר אין לה כבר חובות.

זהבה גלאון: היא עובדת, היא מנסה להרחיב את העסק שלה.

זהבה גלאון: והדבר הבעייתי – דיברתי על זה גם באופן אישי עם המפקחת, אבל אני נותנת את הדוגמה הזאת רק כאילוסטרציה לנושא הגדול – הבנקים לא מוכנים לתת לה אשראי.

זהבה גלאון: לא מוכנים לתת לה אשראי.

זהבה גלאון: והכתם הזה של החוב, שאני רוצה להדגיש, זה חוב שההורים שלה צברו ורשמו על שמה.

זהבה גלאון: אדוני, אחת הבעיות שאנחנו עדים להם – זה רק במאמר מוסגר, אבל חשוב שזה ייאמר בוועדה – אנחנו רואים בעיה מאוד מאוד קשה של מה שאנחנו נוהגים לכנות אלימות כלכלית, של הרבה מאוד נשים שבני הזוג שלהם או בני הזוג שלהם לשעבר רשמו על שמם.

זהבה גלאון: הם היו נדיבים, הם אמרו לנשים: העסק על שמך, זה על שמך, החובות על שמך.

זהבה גלאון: בסוף הם מצאו את עצמן, כמו אותה אישה – זה לא אותו מקרה, פה זה ההורים שלה - -

משה גפני: עם החובות.

זהבה גלאון: - - עם החובות, בדיוק.

זהבה גלאון: עכשיו אני חושבת שהפיקוח צריך להתערב, פניתי בעניין הזה באופן אישי גם למפקחת.

זהבה גלאון: כרגע המדיניות של הבנקים זה שאין מה לעשות, שאותה אישה לא עומדת בתנאים לקבל אשראי.

זהבה גלאון: ועכשיו אני מעלה את השאלה הגדולה: למה לה לא, ולמשל לפישמן כן?

זהבה גלאון: או למה למשל החשבון של נוחי דנקנר, שחייב לבנקים חצי מיליארד שקל – הוא חשבון מוגבל?

זהבה גלאון: אין לו עובר ושב?

זהבה גלאון: אין לו אשראי בעובר ושב, לנוחי דנקנר?

זהבה גלאון: אני שואלת.

זהבה גלאון: עכשיו, אני אומרת את זה, כי אני מעלה את האנשים האלה כאן לדיון, כי זה חלק מהמדיניות.

זהבה גלאון: אליעזר פישמן גר בבית - - -

משה גפני: לא, לא נדון על האנשים, רק על העיקרון.

זהבה גלאון: אני לא מבקשת לדון בהם, אני מבקשת רק להזכיר אותם.

משה גפני: נכון.

משה גפני: את העיקרון.

זהבה גלאון: נכון, את העיקרון.

זהבה גלאון: מישהו כמו אליעזר פישמן גר בבית כזה וכזה.

זהבה גלאון: ואפילו שאזרח יעבוד 300 שנה תמורת השכר הממוצע במשק, הוא לא יצליח לקנות את הבית הזה.

זהבה גלאון: והבנק לא מצליח לגבות ממנו את החוב.

זהבה גלאון: איך יכול להיות שהוא עדיין עומד בראש כל החברות החייבות?

זהבה גלאון: אני מדברת עליו כדוגמה.

זהבה גלאון: ואני מעריכה, חברי חברי הכנסת, כל מי שיושב פה – אני יודעת את זה, זה גם משיחות שיש לי עם חברי כנסת, אנחנו כל הזמן מקבלים פניות מאנשים שנרדפים על-ידי הבנקים, על-ידי ההוצאה לפועל.

זהבה גלאון: אומנם עכשיו קצת פחות בתקופה האחרונה, אבל הם מתקשים להחזיר חובות, ציינתי קודם נשים שלא מצליחות להשתחרר מבני הזוג, מהחובות שלהם, הבנקים בדרך כלל לא מוכנים לעזור.

זהבה גלאון: הם פונים אלי, הם פונים לחברי הכנסת, כי אין להם מי שיעזור להם.

זהבה גלאון: ואני אומרת את זה בצורה אולי מעט בוטה: הבנקים לא רואים - - -

משה גפני: אתמול העברתי פנייה דומה למפקחת.

משה גפני: אני לא יודע אם הגיעה אלייך.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: הגיעה.

משה גפני: הגיעה?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: הגיעה.

משה גפני: פנייה דומה על מישהו מאופקים.

זהבה גלאון: כן, הבנקים, אדוני היושב-ראש, אני מגייסת את מעט העדינות שאני יכולה לגייס, הם לא רואים את האנשים שבקצה החובות.

זהבה גלאון: הם לא מדברים איתם, הם מעקלים להם את כל מה שאפשר כדי לגבות כמה שיותר.

זהבה גלאון: ואם הם מצליחים, אז תהיה בטוח, אדוני, שהאנשים האלה לא יראו שקל מהאשראי שאפשר היה לקבל בבנק.

זהבה גלאון: להם כבר לא יהיה אשראי.

זהבה גלאון: ואני אומרת את זה כי המדיניות הזאת היא מדיניות מקוממת.

זהבה גלאון: הם מטפלים בכפפות של משי במי שהיה פעם טייקון.

זהבה גלאון: אתה יודע, הם מכירים את האנשים הנכונים, הם שותים קפה עם מנהלי אותם בנקים.

זהבה גלאון: ואנחנו רואים איך במהלך השנים האחרונות הבנקים לא נקטו – אני אומרת את זה באחריות – לא נקטו בפעולות המתבקשות כדי לגבות לא את החוב של פישמן.

זהבה גלאון: הם העלימו עין מחובות אדירים של בעלי הון נוספים.

זהבה גלאון: הם הסכימו לפרוס את הפירעון עוד ועוד ועוד, תמיד יש כל מיני הבטחות חסרות בסיס, אבל כשזה בא על ידם אז הבנקים מקבלים את זה.

זהבה גלאון: עכשיו, צריך להגיד פה: הבנקים הגדולים בישראל מוחזקים על-ידי הציבור.

זהבה גלאון: ככאלה הם חייבים דין וחשבון על ההתנהלות שהתוצאות שלה הן הפסדי עתק לבנק.

זהבה גלאון: עכשיו, אנחנו מדברים על תופעה רחבה – תן לי עוד כמה משפטים, אדוני - -

משה גפני: כן, בבקשה.

זהבה גלאון: - - על קבוצה קטנה של אנשים, שעושה עם הכסף שלנו מה שהיא רוצה.

זהבה גלאון: היא לא משלמת מחיר אמיתי.

זהבה גלאון: האנשים האלה, אני מדגישה את זה, זה אותם אנשים ששולטים בכל הנכסים שלנו, במשאבי הטבע, בחברות שבהן מושקעות כספי הפנסיה שלנו, באמצעי התקשורת.

זהבה גלאון: המסר שהבנקים משדרים להם זה שהם יכולים להמשיך לנהוג בנכסים האלה בהפקרות.

זהבה גלאון: וזה מה חשוב להגיד.

זהבה גלאון: למה שהם לא ייקחו כל מיני סיכונים אדירים על הנכסים והכסף שלנו, אם הם יודעים שהם יגזרו גם רווח אישי, הם לא ישלמו שום מחיר אישי אם הם ייכשלו.

זהבה גלאון: ואני אומרת את זה כי זה מוביל אותי לשאול שלוש שאלות, ובזה אני מסיימת.

משה גפני: בבקשה.

זהבה גלאון: דיברתי על השיטה, אני שואלת שאלות.

זהבה גלאון: השאלה הראשונה היא לא פרסונלית אבל היא מתייחסת למה שנקרא הטייקונים, במירכאות או לא במירכאות: איך זה יכול להיות שהם מקבלים אשראי כל כך נרחב מהבנקים ללא בטוחות סבירות?

זהבה גלאון: זו שאלה ראשונה.

משה גפני: בניגוד לאיש הפשוט.

זהבה גלאון: כן, בניגוד לאותו אדם מאופקים שפנה אליך.

באסל גטאס: זה נקרא ניהול סיכונים.

זהבה גלאון: אני מודה לך.

זהבה גלאון: השאלה השנייה שלי: האם קיימים כללים וקריטריונים קבועים ושוויוניים – אדוני היושב-ראש, תתרכז בי.

משה גפני: אני כל הזמן מתרכז.

זהבה גלאון: אני יודעת.

משה גפני: אבל אני לא מניח לבדיחות לעבור לידי בלי שאשים לב.

זהבה גלאון: אבל אני מכירה אותך, אין לך חלוקת קשב.

זהבה גלאון: גברים.

זהבה גלאון: בעיה.

משה גפני: יש יש.

זהבה גלאון: אדוני, שאלה שנייה.

משה גפני: שאלה שנייה.

זהבה גלאון: האם קיימים כללים וקריטריונים קבועים ושוויוניים בכל מה שנוגע למתן אשראי בפריסה של חובות?

זהבה גלאון: ושאלה שלישית ואחרונה: איך זה יכול להיות שהבנק לא נותן אשראי למי שכבר שנים בלי חוב –כמו אותה אישה שתיארתי את הסיפור שלה – שנים הוא בלי חוב, אבל אותו בנק ממשיך לתת ולתת לטייקונים?

זהבה גלאון: אם זאת לא אפליה בוטה בין לקוחות, אני לא יודעת מה משמעות המושג אפליה.

זהבה גלאון: תודה רבה, אדוני, ושוב תודה למפקחת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חברת הכנסת רחל עזריה, ביקשת כמה פעמים לדבר על העניין הזה, והנה ההזדמנות עכשיו, את המציעה השנייה.

רחל עזריה: נכון.

רחל עזריה: למרות שאני חייבת לומר, שבינתיים נפגשתי עם עודדה, ועשינו איזושהי עבודה בנושא, אבל אני כן רוצה כמה דברים - - -

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אם אפשר, כמה שיותר לתמצת, כדי שנוכל לאפשר לכולם.

רחל עזריה: זה ממש בתמצית.

רחל עזריה: אבל גם אני, כשתראה חוסר שביעות רצון מהזמן שלוקח, אבקש, כמו זהבה, עוד כמה מילים.

רחל עזריה: אני לומדת, אני לומדת.

מיקי לוי: אז אני יכול, אם את רוצה - - -

רחל עזריה: רגע, שנייה, לא לא לא.

משה גפני: בבקשה.

רחל עזריה: אני מצטרפת לדברים של זהבה, אני רוצה רק לדייק עוד כמה נקודות.

רחל עזריה: קודם כול, אנחנו כל הזמן מקבלים תלונות, אנחנו מעבירים אותם לעודדה, אבל השיטה הזאת שאנחנו צריכים לקבל את התלונות, ואנחנו מקבלים תלונות על אנשים שעברו הליך של פשיטת רגל ולא נותנים להם לקבל את הזכויות הבסיסיות בעבודה בבנק: פתיחת חשבון, לבדוק באינטרנט את מצב החשבון, כרטיס "דיירקט" – כל הדברים שמוגדרים על-פי הכללים שלכם, והם כללים מאוד מבורכים.

רחל עזריה: אני יודעת שאתם עובדים על הנושא הזה, אבל אני חושבת שכדאי להאיץ את העבודה.

רחל עזריה: אני חושבת שגם כדאי להשתמש במקל באיזשהו שלב, ולהבהיר לבנקים שלא רק כשהם לא עושים את העבודה אז פונים אליהם ומבקשים, אלא – אז זה הדבר הראשון.

רחל עזריה: הדבר השני שאני רוצה לומר בנושא הזה זה היחס.

רחל עזריה: ואני יודעת שקשה לכמת יחס, אבל השיטה של הבנקים, שברגע שאתה בסיטואציה כלכלית לא פשוטה, הם לא זוכרים מי אתה, וגם מה שעברת בעבר, אין לזה שום משמעות, זו בעיה מאוד קשה.

רחל עזריה: במיוחד שאני חושבת על זה שאנחנו נכנסים לתקופה של חוסר יציבות כלכלית עבור כל אדם פרטי, כי שוק העבודה השתנה מהקצה אל הקצה.

רחל עזריה: אפשר לדבר על דור הוואי, מחליפים מקומות עבודה כל שלוש-ארבע שנים, יכולים לפתוח עסק, העסק יכול לקרוס.

רחל עזריה: הם יחיו עוד 60 שנה – זאת אומרת, 70 שנה, 80 שנה – אי-אפשר מאותו רגע, וזה ממשיך את הדברים של חברת הכנסת גלאון, מאותו רגע בעצם להגדיר אותם כדמויות בעייתיות עבור הבנקים.

רחל עזריה: וגם כל היחס שהם יקבלו, אבל גם העניין הזה שבאיזה שלב כן יהיה אפשר לקבל אשראי.

רחל עזריה: ואני גם קיבלתי תלונה של אדם שהיה לו עסק, הוא פשט את הרגל.

רחל עזריה: הוא החזיר את החוב, סיים את הכול.

רחל עזריה: עכשיו הוא לא יכול לנהל עסק אחר, כי הוא לא יכול לקבל אשראי.

רחל עזריה: אז הוא לא יכול להיות מורשה חתימה על הצ'קים וחלק מבעלי החשבון.

משה גפני: וזה נכון?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אתייחס עוד מעט.

משה גפני: אוקיי.

עבדאללה אבו מערוף: כן.

רחל עזריה: זאת אומרת, יש פה איזה מהלך אין-סופי.

משה גפני: אבל חז"ל אומרים ששערי תשובה לא ננעלו.

רחל עזריה: חז"ל זה לא הבנקים.

רחל עזריה: אנחנו רוצים שהבנקים יעבדו ברוח חז"ל.

רחל עזריה: בקיצור, אלה שלושת הדברים.

משה גפני: בסדר, תרשמי.

משה גפני: מעניין מאוד.

רחל עזריה: הדבר הראשון זה לגבי מתי הם מתכוונים לממש את הכללים או לממש בצורה החלטית.

רחל עזריה: הדבר השני: איך מתייחסים בתוכניות עבודה לנושא של היחס לאנשים שמצבם משתנה?

רחל עזריה: והדבר השלישי זה לגבי עסק שפשט את הרגל, מה קורה אתו הלאה?

רחל עזריה: תודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מיקי רוזנטל, בצלאל סמוטריץ ונורית קורן, שהם גם מהמציעים, לא נמצאים פה.

משה גפני: אבקש לעבור גם לדיון המהיר הבא, שזה מעניין לעניין באותו עניין, ואאפשר גם לחברי הכנסת לפני שהמפקחת ויושב-ראש הרשות לניירות ערך ישיבו.

משה גפני: עמלות המסחר שגובים הבנקים – איילת נחמיאס ורבין, אם יהיה פרס לאלה שמגישים דיון מהיר לוועדת הכספים, את במקום הראשון.

משה גפני: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: יש.

משה גפני: מה יש?

עבדאללה אבו מערוף: כסף.

איילת נחמיאס ורבין: זה אומר שיש נושאים שצריך לטפל בהם, היושב-ראש.

משה גפני: נכון.

משה גפני: בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה ומתוודה, למרות שאני מגיעה מהמגזר העסקי, לא הייתי ערה לפער בין עמלות המסחר שמשלמים הבנקים לבורסה, שעומד על 130,000,000 שקלים, לבין העמלות שבסופו של דבר נגבות מהציבור, שעומדות על 2.5 מיליארד שקלים.

איילת נחמיאס ורבין: והתוועדתי לזה דרך תחקיר של עמליה דואק ויונה לייבזון.

מיקי לוי: זה מטורף.

מיקי לוי: פשוט מטורף.

איילת נחמיאס ורבין: ואני מוכרחה להגיד לך: אני מכירה את זה, אגב, אני לא רוצה לגעת בנושא עמלות המט"ח וחדרי המסחר, אבל שתדעו לכם שיש קשר בין הדברים האלה בסופו של דבר.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, מה הבעיה האמיתית?

איילת נחמיאס ורבין: הבעיה האמיתית שלציבור נדמה שהוא לא מושפע מהדברים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: כי הוא אומר לעצמו: טוב, הורידו לי את עמלות השורה, הורידו לי את העמלה הזאת, עברתי לסל עמלות כזה.

איילת נחמיאס ורבין: הוא לא מבין שהוא מושפע מהעמלות האלה באופן ישיר בסופו של דבר בתשואה שלו, בדמי הניהול שהוא משלם על קרנות הנאמנות, על קרנות ההשתלמות, על קופות הגמל ועל הפנסיה שלו, כי בסופו של דבר ככה מתבצע מסחר, הרי קונים ומוכרים ניירות ערך.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו, אני מבינה, אני רוצה לומר משהו.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת, ד"ר בר, ובאמת תודה רבה על הסקירה המאוד חשובה שלך, אם יהיה לי אחר כך זמן אשמח להעיר כמה הערות בנושא הזה, אבל אני חושבת שבסופו של דבר, הרבה פעמים אני אומרת:

איילת נחמיאס ורבין: הציבור לא באמת מבין מה בנק ישראל עושה, והוא בטח לא מבין מה הפיקוח על הבנקים עושה עבורו.

איילת נחמיאס ורבין: ואני חושבת שזה בא לידי ביטוי גם במה שאת הצגת, אבל גם בנושא של העמלות האלה.

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו צריכים להבין שהחינוך הפיננסי של הציבור הוא מאוד מאוד לקוי.

איילת נחמיאס ורבין: אז בסופו של דבר אני, שמאמינה שצריכה להיות מערכת פיננסית יציבה ושהבנקים צריכים להיות חזקים, צריכים להיות רווחיים במידה באמת שתשמור על היציבות הזאת, שתהיה הלימות הון נאותה, שכל הדברים האלה יקרו.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן גם צריך להיות, אגב, מערך ייעוץ שהוא משמעותי בבנקים.

איילת נחמיאס ורבין: באמת, מערך ייעוץ שאומר ללקוח: תשמע, על-פי הכשירות שלך או על-פי המצב שלך בחיים, אני חושב שאתה צריך לרכוש נייר ערך כזה או אחר כדי לשמור על הכסף שלך.

איילת נחמיאס ורבין: מה שכולנו יודעים שמאוד קשה לעשות היום.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר אנחנו כל הזמן סומכים על הציבור.

איילת נחמיאס ורבין: אבל לציבור אין כושר מיקוח.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן כשאת אומרת לנו: יש תחרות, את חושבת שהציבור יודע ללכת לאחד מבתי ההשקעות הגדולים – שהם גם חברי בורסה, ולא רבים מהם – יודע ללכת אליהם, לפתוח שם חשבון בנק, ולהגיד, תסלחו לי שאני אומרת, עם ה-100,000, 200,000 שקל שאולי יש לו בבנק, הוא יודע ללכת ולפתוח חשבון, וליהנות מעמלות שאני אומדת אותן בזהירות בערך ב-10% מהעמלות שהבנקים היו גובים מהם בצורה אחרת?

איילת נחמיאס ורבין: בערך.

מיקי לוי: לא, גם החשבון שלנו נשאר בסופו של דבר בבנק.

משה גפני: איילת, אין לנו את כל – איילת, תמקדי.

איילת נחמיאס ורבין: לא, החשבון כן.

איילת נחמיאס ורבין: אבל לבתי ההשקעות יש כושר מיקוח, ולצרכן הפרטי אין כושר מיקוח, מיקי.

איילת נחמיאס ורבין: ושם נעוצה בסופו של דבר הבעיה.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן אין מנוס מהדבר הזה, שבנק ישראל – והוא התחיל לעשות פעולות בעניין, ואני מברכת אתכם.

איילת נחמיאס ורבין: וככל שהדבר קשור לזה שהצקתי לך וביקשתי דיון מהיר, אז אני מעריכה את זה, זה קורה לנו מעת לעת, הרב גפני, שאנחנו מעלים נושא ואז מטפלים בו.

איילת נחמיאס ורבין: וככל שזה לא, אז תבורכו בכל מקרה.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר אני רוצה לגעת בנקודה האחרונה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו צריכים להבין שלציבור אין אוריינות פיננסית, שכושר המיקוח שלו נמוך בסופו של דבר.

איילת נחמיאס ורבין: וגם אנחנו צריכים להבין שזה מתקשר לדבר שהוא יותר מורכב ופחות נוגע באופן ישיר לציבור, וזה מבנה הבעלות על הבורסה, ופה אני מדברת אל שמוליק האוזר, יושב-ראש רשות ניירות ערך.

איילת נחמיאס ורבין: בסופו של דבר את מבנה הבעלות על הבורסה נצטרך לשנות.

איילת נחמיאס ורבין: הבנקים לא יכולים לאחוז במקל בשני קצותיו, ולא יכולים ליהנות גם מפה וגם מפה.

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו צריכים להסביר לציבור שהבנקים לא יכולים להיות שותפים בבורסה היחידה שיש במדינת ישראל, שבסופו של דבר מנהלת את כל משאבי החיסכון והפנסיה של הציבור הישראלי.

איילת נחמיאס ורבין: אני מודה לך מאוד, הרב גפני.

איילת נחמיאס ורבין: רק סוגרת בפינה הזאת: רפורמת בכר.

משה גפני: מה?

איילת נחמיאס ורבין: אגיד לך משהו.

משה גפני: אבל אין זמן.

איילת נחמיאס ורבין: על רפורמת בכר תן לי להגיד מילה.

משה גפני: משפט.

איילת נחמיאס ורבין: משפט.

איילת נחמיאס ורבין: למה זה קשור כל הדבר הזה?

איילת נחמיאס ורבין: כי בסופו של דבר הקימו אחרי שרפורמת בכר יצאה לפועל, וחלק גדול מזה היה קשור לפיצוי לבנקים, על זה שמוציאים מזה את הנכסים הפיננסיים של הציבור.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת, אדוני, ואני ממליצה, שנקיים דיון בוועדת הכספים בנושא רפורמת בכר – עשור אחרי.

משה גפני: יש לי כבר עוד דיון מהיר שלך.

מיקי לוי: זה לא במהיר.

איילת נחמיאס ורבין: לא, זה לא מהיר.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא מהיר.

איילת נחמיאס ורבין: לא, זה לא מהיר.

מיקי לוי: זה יותר מדי כבד.

איילת נחמיאס ורבין: מה המשמעויות ומה ההשלכות, והאם אנחנו נמצאים באותו מקום שהיינו בו?

משה גפני: טוב.

משה גפני: צודקת.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: עבדאללה אבו מערוף, גם ממציעי ההצעה, ואחרי זה מיקי לוי ואלי כהן.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב.

עבדאללה אבו מערוף: קודם כול אני מאחל הצלחה למפקחת החדשה ד"ר בר הצלחה.

עבדאללה אבו מערוף: אני מאחל הצלחה ורוצה שתהיה הצלחה, אבל אני חושב שהצלחה לא תהיה מהדוח הזה האקדמי הטוב ביותר, אבל לי כצרכן, כאזרח פשוט, זה לא מספיק וזה לא אומר לי כלום, בכלל לא אומר לי כלום.

עבדאללה אבו מערוף: יכול להיות שזה צירוף מקרים שהגשנו את הנושא לדיון ויש את הדוח הזה, אבל הגרפים האלו וכל הנתונים האלו והתחרות, זה לא נותן לי כלום.

עבדאללה אבו מערוף: אני נותן בקיצור שלושה מספרים, ארבעה – כמה מספרים.

משה גפני: היא אומרת שהעמלות ירדו.

עבדאללה אבו מערוף: אז היא אומרת.

עבדאללה אבו מערוף: אז נפסיק את הדיון, נחכה עוד שנה-שנתיים, נראה כמה יהיו העמלות?

משה גפני: לא לא לא.

משה גפני: לא רמזתי אפילו לזה.

עבדאללה אבו מערוף: זה העניין.

עבדאללה אבו מערוף: מובן.

משה גפני: שאני אדבר על זה שנחכה עם העמלות שנתיים?

עבדאללה אבו מערוף: לכן לא רק 2.5 מיליארד שקל שגובים הבנקים בניירות ערך, מה שאמרה חברת הכנסת – זה הזוי.

עבדאללה אבו מערוף: אם הבורסה מקבלת 130,000,000 שקל והבנקים גובים 2.5 מיליארד שקל, זה מספר.

עבדאללה אבו מערוף: הדבר השני – 3.6 מיליארד שקל, סכום העמלות שגובים כרטיסי אשראי.

עבדאללה אבו מערוף: כמה שאנחנו מגהצים כל יום או כל יומיים זה 3.6 מיליארד שקל האזרח משלם.

עבדאללה אבו מערוף: 500,000,000 שקל רק עבור זה שאנחנו מחזיקים כרטיס אשראי.

עבדאללה אבו מערוף: וכרטיסי אשראי אלה לא חברות שלא צמודות לבנקים, 70% מזה שייכים לבנקים.

עבדאללה אבו מערוף: זה מובן.

עבדאללה אבו מערוף: והעמלות בכלל, לא אפרט עמלה של 1.5 שקל, 1.65 שקל, 1.20, עכשיו עמלה של 10 שקלים של הדפסת דוח ועמלת צ'קים – כל הדברים האלו.

עבדאללה אבו מערוף: סוף סוף כמה האזרח ישלם עמלות, כמה הדוח יגיע אליו?

עבדאללה אבו מערוף: זה כמעט מגיע עד 10 מיליארד שקל, חבר הכנסת כהן, לשאלה שלך, 10 מיליארד שקל האזרחים משלמים עמלות.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אם הדוח הזה, האקדמי, סוף סוף ייתן לי כאזרח שאשלם את המינימום – ואני חושב שזה, וזה הכול טוב ויפה, אבל זה עדיין לא מספיק.

עבדאללה אבו מערוף: עדיין לא מספיק.

עבדאללה אבו מערוף: זה עדיין סכום מזערי של הבנקים, וזה עוד עומס על האזרח שישלם עבור כל העמלות.

משה גפני: תודה רבה.

עבדאללה אבו מערוף: ועם כל הסוגים.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אם אנחנו מתחילים, ואת מדברת באופן נכון, ואת רוצה להצליח בפיקוח ולטובת הצרכן, אמרת את הדברים האלו כמה פעמים – טובת הצרכן – לכן בואי נעשה ביחד מה שצריך.

עבדאללה אבו מערוף: ואני חושב שעדיין חסר הרבה, שאכן העמלות יהיו לצרכן, לאזרח הפשוט הישראלי, בצורה שלא תפגע לו בכיס וביוקר המחיה שלו.

משה גפני: תודה רבה.

עבדאללה אבו מערוף: והתחרות – לא אתייחס לזה, זה בעירבון מוגבל מאוד, אין - - - תחרות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי.

מיקי לוי: תודה רבה, אדוני.

מיקי לוי: קודם כול, גברתי, ברכות לכניסתך לתפקיד.

מיקי לוי: אני מאחל לך הצלחה מכל הלב.

משה גפני: אתה מאוד רצית שהמפקחת על הבנקים תבוא.

מיקי לוי: פניתי כמה וכמה פעמים כדי שתופיעי כאן, כי זה מבחינתי מאוד חשוב.

מיקי לוי: אני חושב שהוועדה צריכה לשמוע אותך מספר פעמים בשנה.

מיקי לוי: יש לנו קשר ישיר עם טביעת אצבע רצינית גם בנושא הבנקים, ואנחנו מאוד זקוקים להופעתך כאן, גם לתשומת לבו של היושב-ראש.

מיקי לוי: ההצלחה שלך היא הצלחה של הציבור.

מיקי לוי: גם אתן לך קומפלימנטים, אבל גם אחבוט בעדינות מה שנקרא.

זהבה גלאון: הוא מזהיר, הוא מזהיר.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: תראי, גם שלחתי לך מכתב לפני כחודשיים וחצי ולא זכיתי לתשובה.

מיקי לוי: לא זכיתי לתשובה, כי הגיעו לשולחני הרבה פניות על סגירת בנקים, ואני מברך על הטכנולוגיה, היא מאוד חשובה, אי-אפשר לעצור את התהליך הזה.

משה גפני: מה זה סגירת בנקים?

מיקי לוי: סגירת סניפים.

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שהזכרתי קודם.

מיקי לוי: טעות שלי.

משה גפני: נבהלתי כבר.

מיקי לוי: לא לא, טעות שלי.

מיקי לוי: הטעות שלי, אני מתנצל.

איילת נחמיאס ורבין: זה חריג אצלך, אז זה בסדר.

מיקי לוי: תודה.

משה גפני: סגירת סניפים, כן.

מיקי לוי: שלחתי מכתב בעניין הזה.

מיקי לוי: ואני מניח שהטכנולוגיה עוטפת את כל אלה שמסביב לשולחן הזה.

מיקי לוי: אבל יש ציבורים שלמים עדיין, שגם במכונה האוטומטית בכניסה לבנק לא מסוגלים להוציא מזומן, והולכים להוציא מזומן.

מיקי לוי: ולכן סגירת הסניפים היא מהירה מדי, היא מקיפה מדי, והיא פוגעת בציבורים שלמים שאין להם גישה לטכנולוגיה הזו עדיין.

מיקי לוי: וצריך להתחשב בזה ולא למהר ולסגור סניפים.

מיקי לוי: הבנקים מתייעלים.

מיקי לוי: בסדר גמור, הבנקים מתייעלים על חשבון הציבור בעניין הזה.

מיקי לוי: אני מפנה את תשומת לבך, ואתן לך את המכתב שלי עוד פעם, כי לא זכיתי לתשובה מזה חודשיים וחצי.

מיקי לוי: אני מבקש שבנק ישראל יגביר את הפרסום בנושא מסלולי משקי בית, כי זה מהלך מאוד חשוב, שיביא בהחלט להוזלה רצינית מאוד עבור משקי הבית.

מיקי לוי: משקי הבית לא מודעים למעבר בין המסלולים.

מיקי לוי: ההוצאה הזו תשלם את עצמה פי כמה וכמה.

מיקי לוי: אני מאוד מבקש, אם יש בעיה של כסף לפרסום, תגידי לוועדה, נמצא לך כסף.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני כבר אומרת.

זהבה גלאון: גפני, הוא התחייב על חשבונך.

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש - - -

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: לא, זה חלק שאנחנו חייבים למצות אותו.

מיקי לוי: פשוט יש משקי בית שלא מודעים לכך.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני מסכימה.

מיקי לוי: אם הוא יכול ללכת בלי להבין הרבה, רק לאשנב ולהגיד – אדוני היושב-ראש - -

משה גפני: לא, מה התחייבת על חשבוני?

מיקי לוי: - - 70% ממשקי הבית במדינת ישראל לא קוראים "כלכליסט" ולא קוראים "דה מרקר", ולא מודעים למעבר בין המסלולים.

מיקי לוי: אני אומר לך את זה מזה שאני שואל את בני המשפחה שלי.

מיקי לוי: הסיבה היא פשוטה: אין פרסום מספיק של בנק ישראל.

מיקי לוי: וזה כל כך פשוט ללכת לאשנב הבנק ולהגיד: סליחה, איזה מסלול מתאים לי?

מיקי לוי: כמה פעולות עשיתי בממוצע בחמשת החודשים האחרונים או בששת החודשים האחרונים?

מיקי לוי: אני מבקש שבנק ישראל יעשה פרסום מסיבי, הן בטלוויזיה, הן בעיתונות, הן ברדיו.

מיקי לוי: היא טוענת שאין לה כסף לעניין הזה.

מיקי לוי: אז בבקשה, אדוני, יש לך היכולת לפנות - - -

משה גפני: אתה יודע כמה דולרים הם קונים?

מיקי לוי: העברנו 50 מיליארד שקל מצד אל צד.

משה גפני: לא 50 מיליארד שקל.

משה גפני: כמה כסף יש לבנק ישראל?

מיקי לוי: לא, היא אומרת שבתקציב שלה אין.

משה גפני: כן כן, אני יודע.

מיקי לוי: שהוועדה תיתן דעתה על זה מול – לא יודע מה – מול האוצר, כי אפילו זה תורם.

זהבה גלאון: אין לך איזה סעיף תקציבי, הוא שואל, ככה להעביר מצד לצד?

מיקי לוי: טמיר, מכתב לשר האוצר ולנגידה גברת - - -

משה גפני: יכול להיות שנעביר מהחטיבה להתיישבות.

זהבה גלאון: כן, רעיון טוב.

מיקי לוי: אתה יודע, זה רעיון נהדר.

מיקי לוי: מתאים לנו.

מיקי לוי: נצביע בעד.

זהבה גלאון: נכון.

זהבה גלאון: יאללה, סמוטריץ לא פה, לך על זה.

מיקי לוי: אז באמת, אם זה לא ייפתר תפני ונראה מאיפה מביאים את הכסף לעניין הזה.

מיקי לוי: עכשיו, העמלה של הבנקים בניירות ערך, ההפרש בין התשלום לניירות ערך לבין הרווח הוא פשוט לא נתפס, הוא אדיר, הוא לא נורמלי.

מיקי לוי: אין לי מילים מספיק בהגדרות שלי להגיד מול 130,000 שקל, ההכנסות, והרווח הוא 2.5 מיליארד.

מיקי לוי: תוריד את התרומה של הפקידים ושל הטכנולוגיה ושל כל מה שצריך, הרווח הנקי שנשאר אחר כך הוא מטורף.

מיקי לוי: את חייבת בבקשה לעשות משהו.

משה גפני: אוקיי.

מיקי לוי: תן לי עוד דקה וחצי, אני מבקש ממך.

משה גפני: בבקשה.

מיקי לוי: אני מבקש ממך, אני באמת מצפה ממך לעשות משהו בעניין הזה.

מיקי לוי: האזרחים לא מודעים.

מיקי לוי: לכל אחד יש קצת כסף, אבל הוא לא מודע כמה הוא משלם, מה ההפרשים שמרוויחים הבנקים בין התשלום שלו לבין התשלום לרשות.

מיקי לוי: הממוצע, כפי שאמרת, כ-15-14 מיליארד שקל, רווח הבנקים על עמלות.

מיקי לוי: אני לא רוצה להתווכח אתך, את תחליטי, כי אין לפני את הסכומים הנכונים.

מיקי לוי: אבל אם יש 3,000,000 משקי בית, ואם הרווח, כפי שאמרת, הוא 3,000,000 שקל, זה אומר ש-1,000 שקל בממוצע כל משפחה משלמת עמלות במשך כל השנה.

מיקי לוי: עכשיו, אם אני מוריד את זה ואומר: אוקיי, נשאר 11-10 מיליארד שקל, שמשלמים עמלות העסקים, כאשר 90% מהעסקים הם עסקים קטנים ובינוניים שכורעים תחת נטל המיסים – שכורעים, באמת נסגרים 40-30 אלף עסקים כל שנה.

מיקי לוי: זה אומר שגם הנטל הזה של עמלות בבנקים נופל עליהם.

מיקי לוי: ולמה?

מיקי לוי: כי לחברות הגדולות יש יכולות מיקוח אדירה, והם יכולים להתמקח מול הבנק.

מיקי לוי: ראוי, גברתי, שכשאת בוחנת את משקי הבית שמשלמים בממוצע 1,000 שקל – אלי, טעיתי?

מיקי לוי: תבדוק אותי.

משה גפני: הוא מדבר אחריך.

מיקי לוי: אז גם העסקים הקטנים, נופל עליהם עומס גדול יותר, כי אני מדבר על יתרה של 10 מיליארד שקל.

מיקי לוי: ו-30,000 עסקים נסגרים כל שנה, ראוי שניתן את דעתנו על העניין הזה.

מיקי לוי: הנה, חצי שנייה, ממש חצי שנייה.

משה גפני: בבקשה.

מיקי לוי: הנה גם דברים טובים.

מיקי לוי: אני חושב שעמדתך בכרטיסי האשראי – כא"ל, הבנקים הבינוניים – היא נכונה.

מיקי לוי: צריך להישאר בעמדה הזו כדי להגביר את התחרות ולא להפריט גם את כא"ל.

מיקי לוי: זה מאוד מאוד חשוב וראוי לתמיכה מבחינתנו.

מיקי לוי: אם יהיה לך זמן, אשמח לשמוע את דעתך על נושא הפרופייל הכלכלי לגבי אזרחי מדינת ישראל.

מיקי לוי: מה את חושבת?

מיקי לוי: זה יועיל, זה יפריע?

מיקי לוי: אני לא מגובש, אני מודה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת אלי כהן.

איילת נחמיאס ורבין: הרב גפני, בדוח העסקים הקטנים שהיה השבוע פורסם שעסקים קטנים משלמים ריביות בשיעור הרבה יותר גבוה מאשר עסקים גדולים.

איילת נחמיאס ורבין: שזה יהיה ברור.

משה גפני: כן.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: אלי כהן.

אלי כהן: בוקר טוב, גברתי המפקחת, אני מברך אותך בכניסה לתפקיד.

אלי כהן: אני חושב שהמצב כאן הוא הרבה יותר חמור.

אלי כהן: אני חושב שבאמת נושא של מצגות כאלה ואחרות, או פעולות שהן פעולות פרווה, כפי שלדעתי מוצגות כאן, לא יפתרו את המצב.

אלי כהן: אני מתחיל לפני הנושא של העמלות, ואני רוצה להתמקד אך ורק בנושא של העמלות, אבל קודם כול להציג עלות סל שירותים בסיסית היא מטעה, היא לא מייצגת, צריך להציג עלות ממוצעת.

אלי כהן: ומכיוון שאני יודע שאת יודעת סטטיסטיקה, זה המדד שצריך לעשות.

אלי כהן: עלות ממוצעת למשק בית ועלות ממוצעת לעסק.

אלי כהן: לא משהו מוזר של 13 שקלים, שאף אחד מבין היושבים כאן בחדר לא משלם 13 שקלים בחודש, הדבר הזה לא קיים.

אלי כהן: את רושמת כאן בשקף 13: עמלות בגין פעולות בניירות ערך – תחום מאוד תחרותי.

אלי כהן: סליחה על המילה, גברתי: קשקוש, מכיוון שאנשים שבויים בתור לקוחות של הבנקים שלהם.

אלי כהן: אם אני מנהל, לצורך העניין, פעילות של עו"ש, באותו בנק ורק באותו בנק אני מנהל את הפעילות שלי בניירות ערך.

אלי כהן: האדם הממוצע מן היישוב לא מנהל בחשבון אחד, לצורך העניין, את הפעולות השוטפות שלו, והולך לבית השקעות.

אלי כהן: את יודעת, גברתי, מי הולך לבית השקעות?

אלי כהן: רק מי שיש לו אמצעים, רק מי שיכול להרשות לעצמו.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

איילת נחמיאס ורבין: חד-משמעית.

אלי כהן: ולכן קורית כאן התופעה שכרגיל החלשים משלמים יותר.

אלי כהן: עכשיו, גברתי, למה אני אומר שהפעולה היא פרווה?

אלי כהן: אבל תקרא דרישה לעמלה תעריפית מקסימום של 0.4%.

אלי כהן: את יודעת למה שקול הדבר, גברתי?

אלי כהן: להגיד שממחר יוציא, לצורך העניין, שר הכלכלה הגבלה, שמחיר בקבוק קולה בישראל – פיקוח – לא יהיה יותר מ-20 שקלים.

אלי כהן: העמלה הממוצעת במקומות שיש תחרות, ולא בבנקים – בבתי ההשקעות, בבתי המסחר, שם יש את התחרות – העמלה הממוצעת היא בין 5 מאיות ל-10 מאיות, בין 0.05% ל-0.1%.

אלי כהן: ואת קובעת עמלה בתקרה של 0.4 – בין פי חמש לפי עשר מהממוצע שנקבע בבתי השקעות, ששם יש תחרות, ולא כאן בבנקים שאין תחרות.

אלי כהן: ולכן לקבוע תקרה של 0.4 זה מס שפתיים, זו תקרה שאין לה שום חשיבות.

אלי כהן: אם היית רוצה לעשות צעד רציני, ענייני, אמיתי, ודווקא שלבנקים יש יתרונות לגודל, אנחנו כבר בתור לקוחות נמצאים אצלם, תקבעי תקרה של 0.1%.

אלי כהן: וכרגיל, מי שישלם את הריבית המקסימלית או את העמלות המקסימליות, זה דווקא האנשים החלשים שאין להם אפשרות לעבור.

אלי כהן: זה אותם אנשים שיש להם את ה-50,000 שקל ואת ה-100,000 שקל.

אלי כהן: ואני רוצה להגיע, גברתי, לחלק השני: דמי ניהול חשבון.

אלי כהן: אתם רושמים שהעמלה התעריפית היא בין 0.6% ל-0.8%.

אלי כהן: כן, גברתי, אני רוצה להגיד לך, שיש עבירה על תקנות הגנת הצרכן.

אלי כהן: בגין מה השירות הזה, גברתי?

אלי כהן: עבור מה אתם גובים?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אסביר.

אלי כהן: הרי יש לצורך העניין חשבון שבו משלמים לגישתך את ה-13 שקלים.

אלי כהן: אם אני קונה ניירות ערך אני משלם.

אלי כהן: בגין מה השירות הזה?

אלי כהן: איזה בדיוק ניהול פיקדון הוא עושה לי?

אלי כהן: מה, הוא מגיע בלילה והוא מנהל את הפיקדון?

אלי כהן: הוא מסתכל לראות שהכול בסדר בפק"ם?

אלי כהן: מה עושים בדיוק?

אלי כהן: גברתי, כאן יש עבירה.

אלי כהן: אתם לוקחים אפילו דמי משמרת ניירות ערך.

אלי כהן: אין יותר ניירות ערך, גברתי, ניירות ערך עברו מן העולם.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אסביר.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אתה לא מכיר את הפעילות, לצערי.

אלי כהן: אם אני, גברתי, לצורך העניין, אשכור את השירותים שלכם כברוקראז', ככאלה שתנהלו את הניירות ערך, אכתוב שתיקחו לי 0.6%.

באסל גטאס: אתה מדבר איתה כאילו היא בנק מסחרי, אלי, במושגים.

באסל גטאס: אתה אומר: אתם ואתם, למי אתה - - -

אלי כהן: בנקים.

באסל גטאס: אבל היא לא בנקים, היא בנק ישראל.

אלי כהן: אה, היא אחראית על הבנקים.

איילת נחמיאס ורבין: לא משנה, אבל אחראית.

איילת נחמיאס ורבין: היא מדברת על המשמורן.

אלי כהן: היא אחראית על הבנקים, למיטב ידיעתי.

מיקי לוי: אבל אנחנו מגינים עליה.

אלי כהן: חבר הכנסת גטאס, אני שואל: בגין מה משלמים 0.6%?

אלי כהן: לי לא ברור.

באסל גטאס: זה לא מגיע לכיס שלה, הכוונה.

איילת נחמיאס ורבין: לא, בסדר, נו, באסל, לא צריך – הכול בסדר.

באסל גטאס: לא, באמת, בטרמינולוגיה קצת התבלבלתי.

אלי כהן: אני, אגב, אומר לך כאן בצורה ברורה, אני גם שוקל להגיש – אני מורה לכם לבטל את העמלה הזאת.

אלי כהן: לא 0.1%, לא 0.01% – אפס.

אלי כהן: זאת עמלה שאין בגינה שום שירות.

אלי כהן: ואני קורא לכם להפסיק כאן עם הנושא של הטעיית הצרכן, עם העבירה על חוק הגנת הצרכן.

אלי כהן: ואני קורא לך לבטל את העמלה הזאת.

אלי כהן: ואם לא, אני באופן אישי אשקול, ואני בטוח שיצטרפו אלי חברי כנסת נוספים, לבטל את העמלה הזאת על בסיס חוק, כי אין בגינה כלום, שום דבר, שום דבר נוסף.

באסל גטאס: אלי, איזו עמלה זו בדיוק?

אלי כהן: גטאס, תרצה, תבקש מהיו"ר רשות דיבור, אני מניח שהוא ייתן לך.

משה גפני: כן, באסל.

אלי כהן: הלאה.

אלי כהן: לגבי דבר אחרון, ובזה ארצה לסיים.

משה גפני: בבקשה.

אלי כהן: אתם משלמים, הבנקים משלמים לבורסה עמלה בשקלים, איקס אגורות בגין כל פעולה.

משה גפני: אלי, מי זה אתם?

איילת נחמיאס ורבין: הבנקים.

משה גפני: הבנקים אתה מתכוון?

משה גפני: בבקשה.

אלי כהן: הבנקים.

אלי כהן: ככה: הלקוח משלם לבנק באחוזים – 0.4% התקרה לגישתה של בנק ישראל.

אלי כהן: הבנקים משלמים לבורסה בשקלים, משלמים להם איקס אגורות פר כל פעולה.

אלי כהן: ולכן השאלה שלי, גברתי: למה אתם גובים באחוזים?

אלי כהן: אתם שותפים של אותם אנשים, שמנהלים את הפיקדונות?

אלי כהן: אני שואל אותך שאלה.

אלי כהן: עכשיו קונה הפקיד עבור אותו לקוח נייר ערך ב-10,000 שקל או ב-100,000 שקל.

אלי כהן: האם הפקיד עובד פי עשר יותר קשה כאשר הוא קונה לו במקום ב-10,000 שקל ב-100,000 שקל?

אלי כהן: כלומר, הוא ממש מתאמץ במחשב, הוא עובד קשה ועושה את זה הרבה יותר?

אלי כהן: לכן גם כאן אתם משלמים לבורסה בשקלים, תגבו מהאזרחים גם בשקלים.

אלי כהן: כל הנושא הזה של אחוזים – מתי הפכתם להיות שותפים?

אלי כהן: הבן-אדם קם, יצא לעבוד, הרוויח, בוחר להשקיע בשוק ההון, שזה דבר לגיטימי שאנחנו רוצים שיקרה, ואתם הופכים להיות שותפים, שותפים אתו באחוזים.

אלי כהן: על מה ולמה אתם שותפים באחוזים?

אלי כהן: ועוד דבר, גם יש עמלת מינימום.

אלי כהן: אם בטעות הוא קנה סכום נמוך, אז אומרים לו: טוב, אז כבר כאן האחוזים נפסקו, אז יש גם עמלת מינימום.

אלי כהן: וכל הדברים האלה, גברתי, לא קורים בבתי ההשקעות, הם קורים בבנקים, בחוסר התחרותיות המשוועת שקיימת בבנקים.

אלי כהן: ולכן תעשי צעדים אמיתיים, לא צעדי פרווה או תקרה של 0.4%.

משה גפני: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: פלסטרים.

משה גפני: תודה, איילת.

אלי כהן: או גביית עמלה בגין שירות, כשאין שירות כזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש מהמפקחת על הבנקים – אה, באסל גטאס.

משה גפני: אם אפשר - - -

באסל גטאס: רציתי להעלות כמה - - -

משה גפני: אבל אם אפשר, תמקד.

באסל גטאס: כן, בקיצור.

באסל גטאס: העניין הוא לדבר על העמלות מחוץ לקונטקסט של בדיקות עומק לגבי רווחיות של הבנקים, פיזור הרווחיות מאיפה זה בא.

באסל גטאס: לדוגמה, אם מקטינים את העמלות והבנק שומר על הרווחיות דרך הגדלת המרווח על הפיקדונות.

באסל גטאס: כלומר, להתמקד רק בעמלות וסוגי העמלות וכו', מבלי לתת את התמונה של כל המצב הפיננסי של הבנקים, אנחנו לפעמים מחטיאים את התמונה, לא רואים את כל התמונה.

באסל גטאס: אז צריך לבדוק.

באסל גטאס: אפילו פניתי, אולי ועדת הכספים צריך לפנות באופן רשמי לממ"מ, לתת לנו השוואה, גם עם ה-OECD, מה קורה: חוסן פיננסי, הלימות, תשואה על ההון, הרכב התשואה, מאיפה זה בא, מה היעילות.

באסל גטאס: לדוגמה, אני בטוח שהרווחיות בבנקים בארץ אולי אפילו יותר קטנה מהממוצע של ה-OECD.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: זה נכון.

באסל גטאס: זה נכון?

באסל גטאס: יש לי הרגשה, לא בדקתי את זה.

באסל גטאס: כי המערכת לא יעילה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: נכון.

באסל גטאס: כי משלמים משכורות, מכסת כוח אדם.

באסל גטאס: בשנת 2000 גרתי בארצות-הברית.

משה גפני: באסל, אני מציע, לפני הממ"מ - - -

באסל גטאס: אז אני אומר: להתמקד, להתלבש רק על העניין של התעריפים - - -

משה גפני: באסל, שנייה, אני רוצה להציע לך, מה שהייתי מציע במקומך.

זהבה גלאון: עד שהוא התחיל לספר שהוא גר בארצות-הברית?

זהבה גלאון: זה נהיה מעניין.

משה גפני: מי גר בארצות-הברית?

זהבה גלאון: הנה, הוא התחיל לספר.

באסל גטאס: זהבה, בשנת 2000 הייתי בא כמו ישראלי קונבנציונלי לבנק בשביל לעשות – כשאתה נכנס, אין אף אחד.

משה גפני: מה זה ארצות-הברית?

משה גפני: איך הגעת לארצות-הברית עכשיו?

איילת נחמיאס ורבין: לא, על עולם הבנקאות.

באסל גטאס: גרתי שם שנה.

באסל גטאס: אני אומר לך: מידת האפקטיביות והיעילות של הבנקים בישראל - - -

משה גפני: במקרה הזה, לפני הממ"מ, אני מציע לך שתעלה את הדברים, נראה שהמפקחת על הבנקים אפילו מסכימה בחלק מהדברים אתך, תבקש מהמפקחת על הבנקים שתיתן לך את הנתונים.

משה גפני: לפני הכול.

באסל גטאס: גם.

באסל גטאס: יש לכם השוואות?

משה גפני: תעלה את זה בכתב.

משה גפני: אם לא תסתפק בזה, אז אפשר לפנות לממ"מ.

משה גפני: אני מודה לך, תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש, המפקחת על הבנקים, אני רק רוצה להגיד משפט אחד קצר מבחינתי, אני גם חבר בוועדה.

משה גפני: אני סבור שהעמלות של הבנקים – אגב, אני בעד זה שהמשק הפיננסי במדינת ישראל, שהבנקים יהיו חזקים.

משה גפני: אני בעד הדבר הזה.

משה גפני: איבדנו פרופורציות.

משה גפני: אולי עכשיו מתחיל קצת להשתנות.

משה גפני: אבל איבדנו פרופורציות.

משה גפני: אפילו בארצות-הברית הגדולה, כשהיה משבר כלכלי, מאות בנקים נסגרו, פה מנהלי הבנקים קיבלו משכורות גבוהות והרחיבו את התשלומים שמשלמים, והלקוחות הקטנים, אמרו את זה כבר החברים פה, משלמים עמלות שלא יודעים מה טיבם, גודלם גדול מדי.

משה גפני: צריך את זה לעשות באופן דרסטי ומהר, בגלל שזה שוב מרחיב את פערי המעמדות בחברה הישראלית.

משה גפני: מנהלי הבנקים והטייקונים ואלה שמשתמשים בבנקים, הם מסתדרים בסופו של דבר.

משה גפני: מי שלא מסתדר זה הלקוחות הקטנים, העסקים הקטנים והבינוניים, משקי הבית.

משה גפני: צריך את זה לפעול באופן דרסטי.

משה גפני: את בראשית דרכך, את צריך להשאיר משנה אחרי כמה שנים שאת בתפקיד, את צריכה להשאיר איזה מורשת.

משה גפני: המורשת היא להשוות את המעמדות, לגרום לכך שעסקים קטנים ובינוניים מול עסקים גדולים, שהם תמיד מסתדרים עם הבנקים, כפי שהעלו פה החברים, הדבר הזה צריך להשתנות.

משה גפני: ולא להשתנות קצת במדרג כזה יורד, אלא צריך להשתנות באופן אגרסיבי.

משה גפני: כך אמרתי לפני הרבה שנים.

משה גפני: החברים פה, היום הכנסת היא מאוד חברתית, תוכרי לטובה בעניין הזה אם אכן תלכי על זה בכל הכוח.

משה גפני: אני יודע שזה לעמוד מול אנשים חזקים, מול גופים חזקים.

משה גפני: אין דרך אחרת.

משה גפני: אין חילוקי דעות בין הסיעות בבית הזה, אין חילוקי דעות בכנסת – את זה צריך לעשות.

משה גפני: תהפכי להיות יקירת הכנסת אם תעשי את זה.

משה גפני: אז זה דבר ראשון.

משה גפני: והדבר השני, שאני רוצה שתשיבי לי על שאלה, לא הועברה לכאן, לוועדת הכספים, הצעת חוק, זה הועבר לוועדת החוקה.

משה גפני: אני רוצה לדעת את דעתך.

משה גפני: האם לפי דעתך זה שהבנקים נדרשים בחוק להעביר מידע לרשות מיסים על החשבון שלי, חשבון פרטי שפתחתי אותו בבנק פלשתינה.

עבדאללה אבו מערוף: קורה.

איילת נחמיאס ורבין: פלשתינה א"י.

משה גפני: כן.

משה גפני: לא משנה, אני פשוט לא רוצה להגיד באיזה בנק אני לקוח.

משה גפני: מחר, מבלי שאני אפילו יודע, החוק קובע – החוק לא קובע, הוא בתהליך חקיקה – החוק מציע, אם הוא יעבור חס וחלילה, לוקחים את החשבון שלי, מעבירים אותו לרשות המיסים.

משה גפני: האם זה לא פגיעה בבנקאות, בחופש המידע, בחופש הפרטיות?

משה גפני: הם לא העבירו את זה לכאן, הממשלה לא העבירה את לוועדת הכספים, בגלל שכאן זה לא היה עובר.

משה גפני: נקודה, כולם יודעים את זה.

באסל גטאס: לאיפה זה עבר?

משה גפני: זה עבר לוועדת החוקה.

משה גפני: אני צריך להפסיק פה דיונים כדי ללכת לשם לדיון.

באסל גטאס: גם האשראי החוץ בנקאי עבר לשם.

משה גפני: כן כן, בסדר.

משה גפני: אני רוצה לדעת את דעתך, בסוף הדיון אני רוצה לדעת את דעתך בעניין הזה.

משה גפני: בבקשה.

באסל גטאס: איך נתת לזה, גפני?

משה גפני: מה נתתי?

משה גפני: אני נתתי?

באסל גטאס: איך נתת לזה לעבור?

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני הצבעתי בשבילו והוא הצביע נגדי.

משה גפני: בבקשה.

זהבה גלאון: כל פעם שאתה הולך לוועדת החוקה, תן לי לנהל את הישיבות במקומך.

משה גפני: ניהלת את זה טוב אבל.

איילת נחמיאס ורבין: הרב גפני, עוד שתי סוגיות שאשמח אם תתייחסי אליהם זה פלטפורמות אינטרנטיות, וכל הנושא של הבנק החברתי, שכאילו פוף נעלם מהעולם.

משה גפני: בבקשה.

באסל גטאס: וכמה עובדים חרדים וערבים יש לכם במחלקה?

משה גפני: די.

משה גפני: תשאל רק על ערבים.

משה גפני: חרדים אין, עזוב.

משה גפני: תבואי לבקר פה פעמים רבות, נשמח לזה, תמקדי את התשובות שלך.

משה גפני: בבקשה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: בסדר גמור.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: קודם כול, תודה רבה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אכן ועדה סוערת.

משה גפני: את עוד לא יודעת מה זה.

מיקי לוי: היום היה שקט.

מיקי לוי: אנחנו אתך.

מיקי לוי: פעם ראשונה, לא רצינו להביך אותך.

זהבה גלאון: אנחנו נותנים לך כבוד, פעם ראשונה.

עבדאללה אבו מערוף: שיהיה לך אומץ לחזור עוד פעם.

איילת נחמיאס ורבין: אף פעם לא ראית - - - זה פשוט הוועדה הכי רגועה שהייתה פה זה זמן רב.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, עודדה?

משה גפני: לא, יש לה אומץ, זה בסדר גמור.

משה גפני: בבקשה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז תודה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני רוצה להציע, שתתנו בפיקוח על הבנקים אמון, אנחנו רק דואגים לציבור, וזה מה שנעשה בכל השנים הקרובות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ובכל מקום, מה שהעליתם ומה שלא העליתם ומה שאנחנו מעלים, שנמצא שההתנהלות היא לא ראויה, לא הוגנת, לא סבירה, בהיבטים חברתיים, בהיבטים אחרים, אנחנו נטפל.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני נותנת לכם את מילתי בנושא הזה.

משה גפני: טוב.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: מעבר לזה, אני רוצה בהקשר הזה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: יש נושאים בנקאיים שמאוד מורכבים ונדרשת הבנה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: הנושאים של ניירות ערך, לצערי, חבר הכנסת אלי כהן, אשמח לשבת אתך על הנושא, יש פה דברים שאמרת שהם לחלוטין שגויים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני רוצה להסביר לכם על קצה המזלג עכשיו, אבל זה דורש הרבה יותר עומק של דיון.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז עכשיו אני רוצה רגע לצלול לדברים, ואתחיל בנושאים של לווים גדולים, נדבר על עמלות למסחר - - -

משה גפני: כן, אבל אם אפשר להתייחס לפי הסדר לשאלות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: לפי הסדר.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז קודם כול, חשוב שתדעו שהנושא של לווים גדולים הוא נושא של העבר במערכת הבנקאית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: היום הבנקים נותנים הרבה פחות אשראי ללווים גדולים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: יש לי פה במצגת, אתם רואים בשקף 18, סתם כדוגמה, המשקל של חמש קבוצות הלווים הגדולות מסך האשראי הבנקאי ירד בדרמטיות מ-2008 עד 2015, ומהרבה סיבות: הבנקים הובילו את זה, הפיקוח על הבנקים מוביל את זה, השתנתה המדיניות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: היום לא עושים אותו חיתום.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: השמות שהזכרת, חברת הכנסת גלאון, והאשראים שניתנו בעבר, לא ניתנים ככה היום.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: חד-משמעית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: המדיניות שונתה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: הפיקוח על הבנקים מוביל מגבלות מאוד חמורות על לווים גדולים, והתוצאה הייתה ירידה משמעותית בחשיפה אליהם.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ומנגד, מה שקרה, וזה חשוב גם בהמשך לשאלות שלכם, האשראי הוסט לעסקים קטנים ולמשקי הבית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: בעיקר למשקי בית, עסקים קטנים יש עוד מה לעשות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אה, רק רציתי להראות לכם, שבעצם מי היום מממן את הלווים הגדולים?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: הגופים המוסדיים: קרנות הפנסיה, קופות הגמל, וצריך להבטיח שזה ייעשה בסטנדרטים נכונים ומתוך הפקת הלקחים - - -

איילת נחמיאס ורבין: הם לא חסרים רגולציה, תודה לאל.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: תראו רגע מה קרה בתיק של הבנקים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: הבנקים עברו לתת הרבה יותר אשראי למשקי בית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אתם רואים פה בשקף 21 את 2001 ו-2015, היום כמעט חצי מהתיק של האשראי הבנקאי הוא למשקי בית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: זה כולל גם משקי בית וגם משכנתאות, אבל זה הציבור הרחב.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ולכן היום הבעיה, חברת הכנסת גלאון ואחרים שהציגו, הבעיה היא לא שלא נותנים אשראי למשקי בית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אנחנו צריכים להקפיד שייתנו רק לאלה שיכולים להחזיר, כי אחר כך זה יסבך אותם.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: וזאת האחריות שלנו.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: וממקרים שהעליתם, לעתים יש אנשים שהסתבכו בחובות, משקי בית, והם לא נגמלים מאשראי לצערי, הם חוזרים לבנק ורוצים עוד אשראי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: לא נכון בהיבט הצרכני, בהיבט של טובת הלקוח, שיינתן להם עוד אשראי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ולכן צריך מאוד להיזהר.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: היום הבנקים מאוד רוצים לתת אשראי קמעונאי, צריך לוודא שיינתן רק למי שיכול להחזיר.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: זה מאוד חשוב.

איילת נחמיאס ורבין: אבל - - -

משה גפני: איילת, אין לנו זמן.

איילת נחמיאס ורבין: לא, חייבים אבל להפריד את העסקים הקטנים מ - - -

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: כן, אני מסכימה.

באסל גטאס: העסקים הקטנים הם לא פה, נכון?

באסל גטאס: הם לא באשראי של משקי בית?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: לא, זה רק משקי הבית.

איילת נחמיאס ורבין: זה משקי בית, זה לא עסקים קטנים.

איילת נחמיאס ורבין: בגלל זה אמרתי, זה חייב להיות - - -

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: בנושא של ההצעות שחברת הכנסת גלאון מעלה בנושא של אלימות כלכלית, אני שותפה שלך לעניין הזה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אשתף אתכם בהזדמנות הזאת, שרק עכשיו עשינו מהלך מדהים עם הבנקים ואיגוד הבנקים בנושא של נשים מוכות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: בעצם כל הבנקים התגייסו באופן וולונטרי לסייע לנשים מוכות במקלטים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: והסיוע התבטא בכך שיהיה מישהו ייעודי בכל בנק שילווה את האישה המוכה, יסייע לה בפתיחת חשבון חדש, יסייע לה בחלוקת החוב מול הבעל המכה, ובעצם יסייע לה ביציאה לדרך חדשה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני חושבת שזה תקדים, זה הכול וולונטרי על-ידי הבנקים, מעשה מדהים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ואנחנו נמשיך.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני מבטיחה לך שככל שתעלי נושאים כאלה נמשיך ונסייע.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: בנושא הזה שחברת הכנסת רחל עזריה העלית - - -

איילת נחמיאס ורבין: לא, זו רחל עזריה, אני נחמיאס ורבין.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: כן כן, סליחה, אני מתנצלת.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אכן, כמו שנאמר לך על-ידי הסגנית שלי עודדה פרץ, הפיקוח על הבנקים שם דגש על הנושא הזה, שלכל אזרח במדינת ישראל תהיה אפשרות לפתוח חשבון, גם אם הוא הסתבך בחובות וגם אם הוא נקלע לקשיים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: יצאה הוראה שלנו, היא נאכפת, גם נשתמש במקל ובגזר, אני מסכימה, ונעשה את זה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: בנקים שלא יפתחו חשבונות, אז יהיה קנסות על הנושא הזה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אבל ככלל אין בעיה, אנחנו מטפלים, יש לנו גם פניות ציבור, הנושא הזה נאכף ומטופל.

איילת נחמיאס ורבין: להשיב על פניות ציבור מהר.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: להשיב על פניות ציבור.

איילת נחמיאס ורבין: זה מאוד חשוב, באמת.

רחל עזריה: לא, מטפלים בפניות ציבור.

רחל עזריה: אבל פניות ציבור זה מי שיודע לפנות.

רחל עזריה: ולכן המקל כל כך חשוב.

איילת נחמיאס ורבין: אבל גם קצב המענה.

רחל עזריה: כי מי שיודע לפנות, יודע לפנות לחברי כנסת ויודע יחד עם איזה ארגון.

רחל עזריה: בסדר.

רחל עזריה: אבל הרבה מהציבור לא יודעים לעשות את זה.

רחל עזריה: ולכן המקל הוא חשוב, שהבנקים לא יעזו, לא יעשו תרגיל "מצליח".

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: חשוב לי עוד להביא לתשומת לבכם נושא שלדעתי הציבור לא מודע לו.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: רבות אנחנו מדברים על הסדרי החוב שהיו לטייקונים, והיו.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ואני מאחלת למערכת הבנקאית ולכל הציבור שכאלה דברים לא יהיו, ואני מאמינה שהם לא יהיו, בוודאי לא בסדרי הגודל, כי הראיתי לכם שהאשראי ירד.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: יחד עם זאת, העובדות הן שגם נעשים המון הסדרי חוב למשקי בית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: האמת, שבאחוז מהאשראי הבעייתי, יותר הסדרי חוב נעשים למשקי בית מאשר לעסקים הגדולים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: והראיתי לכם את הנתונים, אציג לכם רק - - -

משה גפני: לא, אין לנו הרבה זמן.

משה גפני: ממש בקצרה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז תראו, רק לדוגמה, בשנים 13'-14' - - -

משה גפני: יש לנו עוד דיון לגבי הנושא של - - -

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני רוצה לכבד אתכם ולענות.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אבל זה פרופורציה הגיונית לכמות האשראי שמשקי בית מקבלים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: כן, הנה, תראי את הפרופורציות.

מיקי לוי: חיכינו לה כל כך הרבה זמן.

איילת נחמיאס ורבין: יש עניין של פרופורציות.

משה גפני: לא, אבל אבקש ממנה אחרי זה שהיא תבוא פעם נוספת.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז אשמח להסביר.

משה גפני: לפי הרושם שלי, היא הולכת להיעתר לבקשה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אשמח להסביר.

משה גפני: כן כן, ודאי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אבל רק ב-2014-2013 26,000 משקי בית, לקוחות פרטיים, נעשו להם הסדרי חוב, בסך של כמעט 850,000,000 שקל, סכומים מאוד גדולים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ולכן האמירה שלכם, שצריכה להיות הוגנות כלפי משק בית קטן, בוודאי כמו לקוח גדול, היא מקובלת, היא נכונה, הבנקים לדעתי היום כבר במקום אחר.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: וככל שלא, נטפל.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני חושבת שבזמן שנותן לי היושב-ראש, אעבור לעמלות המסחר.

רחל עזריה: לא, רגע, שאלתי על מישהו שנקלע לחובות, ואחר כך הוא לא יכול להיות מורשה חתימה.

משה גפני: לא, היא ענתה על זה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: עניתי, שמי שנקלע לחובות - -

משה גפני: יש חוזר שלהם.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: - - חוזר שלנו מחייב לפתוח לו חשבון בנק.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: לא מחייב לתת לו אשראי, מכיוון שאסור לו לקבל אשראי אם הוא לא יכול להחזיר.

רחל עזריה: בסדר, זה אני יודעת.

רחל עזריה: אבל אם אחר כך הוא הופך להיות מנהל של עסק.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: כן.

רחל עזריה: הוא לא יכול לנהל עסק, הוא לא יכול להיות מורשה חתימה בחשבון בנק שיש בו אשראי.

רחל עזריה: לא בשבילו כעצמאי.

איילת נחמיאס ורבין: אין לו recovery, זה מה שהיא אומרת.

רחל עזריה: אדם, מה שהוא עושה זה הוא מנהל.

רחל עזריה: הוא ניהל עסק, הוא נכשל, קרה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני רוצה ברשותך לבדוק את זה, אני לא מכירה - - -

משה גפני: כן, תבדקי את זה.

משה גפני: אם אפשר טלגרפית עכשיו, ממש על השאלות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: כן, טלגרפית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אז עמלות למסחר.

איילת נחמיאס ורבין: אבל עמלות למסחר לא טלגרפיות.

משה גפני: רגע, שנייה.

משה גפני: אני רוצה להגיד, חבר הכנסת יוסף ג'בארין, הדיון יימשך עד 11.30.

משה גפני: נתחיל את הדיון, אבל אני מעריך, בגלל קוצר הזמן, לא נשלים אותו.

משה גפני: נמשיך אותו בעזרת השם בשבוע הבא, אם אנחנו לא משלימים את הדיון.

משה גפני: בסדר?

יוסף ג'בארין: בסדר.

יוסף ג'בארין: אבל חשוב להתחיל - -

משה גפני: בכל מקרה נתחיל את הדיון.

יוסף ג'בארין: - -כי אנשי האוצר בחוץ.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אם אפשר, טלגרפית.

משה גפני: אני רוצה גם ששמוליק האוזר ידבר.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: כן, אז טלגרפית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: עמלות למסחר – כמו שאמרתי, למשקי בית יש הרבה חלופות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: והנושא של חינוך פיננסי הוא מאוד חשוב, ואין מודעות מספקת, וזאת אחריות של כולנו לעשות, נעשה.

איילת נחמיאס ורבין: נשמח לדעת בהזדמנות מה אתם הולכים לעשות בנושא החינוך הפיננסי, כי אני חושבת שאתם לא פועלים מספיק חזק.

משה גפני: איילת, אנחנו לא מסיימים את הדיון.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אשמח - - - אבל בנושא של עמלות למסחר למשקי הבית יש הרבה חלופות, כמו שאמרנו.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אחד זה לעבור ולסחור באינטרנט, ששם העמלות הרבה יותר נמוכות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: שניים זה לעבור לגופי מוסדיים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: מה שחשוב לי להגיד, שקודם כול כל נושא העמלות - - -

אלי כהן: לעבור לגופים מוסדיים מישהו עם 100,000 שקל?

איילת נחמיאס ורבין: כן, נו, באמת.

איילת נחמיאס ורבין: 100,000 שקל.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא הגיוני.

אלי כהן: אתם ממש לא רציניים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני רק רוצה להמחיש לכם שכל הסוגיה הזאת היא לא סוגיה של לקוחות מוחלשים.

אלי כהן: זה לא לקוחות מוחלשים, זה מעמד ביניים.

אלי כהן: לא כל היום זה רק ללקוחות מוחלשים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: לשם הדיוק, בישראל יש 900,000 איש בנקים שיש להם חשבון ניירות ערך, לעומת מעל 6,000,000 חשבונות.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: זאת אומרת, שקודם כול, כל הסוגיה הזאת של עמלות למסחר, היא לא על משק הבית הקטן.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אבל 900,000 זה לא מעט.

אלי כהן: 900,000 משקי בית זה 3,000,000 איש.

איילת נחמיאס ורבין: 900,000 זה הרבה, זה המון.

אלי כהן: 900,000 כפול 3 - - -

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: 900,000 חשבונות.

משה גפני: רבותי.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, זה הרבה.

אלי כהן: אנחנו לא בארצות-הברית, אנחנו לא - - -

משה גפני: רבותי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אתם רוצים לשמוע אותי?

משה גפני: כן כן, בבקשה, אני רוצה לשמוע אותך.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: רק כדי להכניס את הדברים להקשר, זו סוגיה לא של לקוחות מוחלשים.

משה גפני: טוב.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ואותם לקוחות, צריכים שתהיה להם אחריות להשתמש בכלים שלהם להפחית את העמלות.

משה גפני: טוב.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: יחד עם זאת, רגע, חשוב לי להגיד עוד שני דברים – שנאמרו פה: אין קשר בין העמלות שהבנקים משלמים לבורסה לבין העלות של השירות והשירות שהם נותנים לבנק.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: שאלת, חבר הכנסת אלי כהן, ואשמח לשבת אתך באריכות ולהסביר לך, מה מקבלים בתמורה לעמלה הזאת?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: מקבלים ייעוץ השקעות שלא קיים בחוץ בנקאי, מקבלים ביטחון שלא יהיו הונאות ולא יהיו מעילות, מקלים תפעול שוטף כגון תשלום למס הכנסה.

איילת נחמיאס ורבין: - - - הפיקוח על הבנקים.

משה גפני: לא לא לא.

משה גפני: אני לא מאפשר את זה.

אלי כהן: איזה ביטחון?

אלי כהן: אני משלם 13 שקלים בחודש.

אלי כהן: איזה ביטחון?

משה גפני: אדוני וגברתי, פשוט אעצור את הדיון באמצע.

משה גפני: אני לא יכול.

משה גפני: אמרתי שהדיון לא מסתיים היום.

משה גפני: יש לנו עוד סעיף בסדר-היום, הוא לא מסתיים.

איילת נחמיאס ורבין: לא, בסדר - - - של הפיקוח.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יודעים איזה רגולציה יש.

משה גפני: אציע משהו בסוף.

משה גפני: תמשיכי טלגרפית.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו יודעים מה הרגולציה.

משה גפני: איילת, לא לנהל דיאלוג, בבקשה.

מיקי לוי: - - -

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: האמירה שלי, ואולי לא הייתי ברורה, היא לא על רגולציה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: האמירה היא שיש שירות שמתקבל בגין התשלום הזה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: האם המחיר הוא סביר?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: עכשיו התערבנו, ההתערבות שלנו היא דרמטית בשני ממדים, בשונה ממה שחשבת.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: דבר ראשון, בממד הכמותי:

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: העמלות המוצהרות הגיעו ל-0.65% והורדנו אותן ל-0.4.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: זה שינוי של יותר מ-30% למשק בית שעושה קנייה ומכירה - - -

אלי כהן: בבתי ההשקעות לוקחים חמישה מאיות - - -

משה גפני: אלי.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: לא לענות.

עבדאללה אבו מערוף: סוף סוף כמה זה יתבטא במספרים?

עבדאללה אבו מערוף: ב-2.5 מיליארד, כמה זה יהיה אחר כך?

משה גפני: רבותי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: דבר שני, באיזה עוד מובן ההתערבות שלנו היא משמעותית ודרמטית?

אלי כהן: היא לא משמעותית ולא דרמטית.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: מדובר בתחום תחרותי.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: הייעוץ המשפטי והחוקים מאפשרים למקפח להתערב ולשים פיקוח על עמלה במקרים מאוד חריגים, זה לא כלי שנועד לשימוש שוטף.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: מה שעשינו היה חריג בהיבט הזה שהתערבנו.

איילת נחמיאס ורבין: עמלה חריגה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: יחד עם זאת חשבנו שזה נכון ועשינו.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: ואני נותנת לכם את הבטחתי, שככל שנזהה ונשוחח בצורה יותר רגועה על הדברים, ונראה לכם את הנתונים, ואם נזהה שיש עוד כשלים, אנחנו נתערב.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: תשובה רק לגבי השאלה שלי על הנושא שהבנקים יעבירו מידע לרשות המיסים.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: העמדה שלי ושל בנק ישראל היא שצריך להילחם בהון השחור.

משה גפני: כן.

משה גפני: זה גם העמדה שלנו.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: וכנראה שהוא מאוד גבוה בישראל, ואנחנו צריכים לעשות מעשה.

משה גפני: גם אנחנו חושבים כך.

משה גפני: ולשאלתי?

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: העמדה שלנו היא שצריך לתקן את החוק של איסור הלבנת הון ככה שעבירת מס תהיה עבירת מקור.

מיקי לוי: - - - לא יעזור.

משה גפני: רגע.

משה גפני: רק השאלה שלי, האם הבנקים יכולים – עלי, אני לא מלבין הון.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: השאלה שלך, אני מסבירה ואני עונה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: מנגנון הדיווח, אסור שהוא יהיה גורף.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: הוא צריך להיות בדיוק במנגנון שקיים היום בחוק, שאומר: רק כשיש דגלים אדומים, שיש חשד שלא שילמת - - -

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: תודה.

משה גפני: הכול בסדר.

משה גפני: רק לפני שאני מעביר את רשות הדיבור לפרופ' האוזר, את מתנגדת לחוק הזה, ובסדר, אני מסכים אתך.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אגב, אני רוצה שתדעי, אני מזמין אותך לישיבה נוספת.

משה גפני: אני מציע לך, לאור השאלות שנשאלו כאן, להכין נייר, להעביר אותו בין חברי הוועדה לפני שאת מגיעה בפעם הבאה.

משה גפני: אני חושב שהישיבה היא ישיבה טובה.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: - - -

משה גפני: אני מציע לך להכין נייר.

משה גפני: אם לא, נתאם זמן להמשיך את הדיון הזה.

משה גפני: בבקשה, פרופ' האוזר.

<שמואל האוזר: כיוון שכולם דיברו, אז באמת אבהיר את דברי טלגרפית.

<שמואל האוזר: אני מתייחס כמובן באופן טבעי מנקודת מבטה של רשות ניירות ערך, אני מתייחס להיבט של עמלות המסחר.

<שמואל האוזר: העלו פה כל חברי הכנסת, זה נכון שיש פה פער שהוא מעורר שאלות והוא מעורר תהיות וצריך לדון בו.

<שמואל האוזר: וצדק גם חבר כנסת אלי כהן כשהוא תאר את המכניזם.

<שמואל האוזר: המכניזם, אני מזכיר לכם, זה שהבורסה גובה מחברי הבורסה, וחברי הבורסה גובים מהלקוחות.

<שמואל האוזר: הבורסה גובה כספים, וחברי הבורסה גובים מהלקוחות, כפי שנאמר פה, 2.5.

<שמואל האוזר: רשות ניירות ערך על מה שבורסה גובה מהלקוחות.

<שמואל האוזר: ואנחנו רואים שזה במגמת ירידה.

מיקי לוי: שמוליק, אז אולי תדברו יחד?

משה גפני: לא לא, מיקי.

משה גפני: לא פייר.

מיקי לוי: זה עסק משותף.

<שמואל האוזר: תיכף אסביר לך, כי אני והמפקחת על הבנקים מאוד מתואמים.

<שמואל האוזר: אני חושב שיש לנו גם ראייה דומה לעניין הזה, ומיד אסביר מדוע.

<שמואל האוזר: מאז ועדת בכר ניסו לטפל בעמלות שגובים מהלקוחות.

<שמואל האוזר: כל מה שעשו, שהוציאו את קופות הגמל, שהוציאו קרנות נאמנות, ועדות שהתעסקו בזה – העניינים השתפרו.

<שמואל האוזר: יש שיפור, יש יותר תחרות, אבל זה לא ילך באמצעים רגולטוריים.

<שמואל האוזר: אני רוצה להגיד לכם, למשל, קרנות נאמנות, אנחנו מפקחים על קרנות נאמנות, דמי ניהול ירדו בחמש שנים האחרונות – הם לפני חמש שנים היו 50% יותר מאשר היום.

<שמואל האוזר: חוץ מעמלות הפצה, שזה הדבר היחיד שהתערבתי דרך חוק, כי זה הדבר היחיד שהמחוקק נתן לי, כל השאר נעשה באמצעים של תחרות.

<שמואל האוזר: ועכשיו השאלה היא איך התחרות יכולה לגרום לזה?

<שמואל האוזר: מה חסר בתחרות?

<שמואל האוזר: ואני חושב שהתפקיד שלנו כרגולטורים הוא לשאול מה חסר בתחרות.

<שמואל האוזר: הדרך היחידה היא באמת ליצור תחרות.

באסל גטאס: אתה מדבר על הבנקים עכשיו?

איילת נחמיאס ורבין: לא, על הבנקים ובתי ההשקעות.

איילת נחמיאס ורבין: על עמלות המסחר.

באסל גטאס: שנייה.

באסל גטאס: על איזה תחרות את אומר - - -

<שמואל האוזר: תחרות על העמלות שגובים הבנקים מהלקוחות שלהם.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אבל בגין מסחר בניירות ערך.

<שמואל האוזר: בגין מסחר בניירות ערך.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא כל עמלה.

<שמואל האוזר: אני מדבר על העולם של מסחר בניירות.

באסל גטאס: איפה אתה מזהה שהכשל?

איילת נחמיאס ורבין: לזה הוא הלך להתייחס.

<שמואל האוזר: אני עכשיו בדיוק מנסה להסביר.

<שמואל האוזר: אני חושב שזה בדיוק התפקיד שלנו.

<שמואל האוזר: אני לא חושב שאמצעים רגולטוריים יכולים לעזור.

<שמואל האוזר: אני חושב שלנו, לרגולטורים, יש תפקיד מאוד חשוב בליצור תשתית נכונה של תחרות, אבל לא חושב שבאמצעים רגולטוריים.

<שמואל האוזר: כל פעם שרגולטור נוקב איזה מספר, מתיישרים לפיו, והוא פתאום הופך להיות איזה benchmark נכון.

<שמואל האוזר: אז לא בטוח שאנחנו יודעים לעשות את זה.

<שמואל האוזר: אבל מה אנחנו כן יכולים לעשות?

<שמואל האוזר: עומדת פה, בהובלה של האוצר ורשות ניירות ערך, הצעה לעשות שינוי מבני בבורסה.

<שמואל האוזר: שינוי מבני בבורסה, שחברת הכנסת נחמיאס הצביעה עליו, ומכירים אותו גם חבר הכנסת אלי כהן ואחרים, אומר בעצם בואו נוציא את הבנקים מהשליטה בבורסה.

<שמואל האוזר: היום הבנקים מחזיקים 71%, גם יש להם מקום קבוע, מוקנה, בדירקטוריון.

<שמואל האוזר: בוא נוציא אותם.

<שמואל האוזר: אם נוציא אותם, נוכל לגרום לכך - - -

עבדאללה אבו מערוף: כמה יש להם, 5 מתוך 15?

איילת נחמיאס ורבין: יותר.

<שמואל האוזר: 5 מתוך 15, אבל הם בעצם השולטים.

איילת נחמיאס ורבין: השחקן החזק.

משה גפני: אוקיי.

<שמואל האוזר: זה בדירקטוריון.

<שמואל האוזר: באסיפה הכללית יש להם רוב, גם בהון וגם בהצבעה.

<שמואל האוזר: אם נעשה את זה, אני מזכיר, יש היום חברי בורסה, שכל אחד שרוצה לפעול בבורסה חייב דרך חבר בורסה.

<שמואל האוזר: יש 26.

<שמואל האוזר: במשך שנים לא השתנה – פלוס אחד, מינוס אחד.

<שמואל האוזר: לכאורה הכול פתוח.

<שמואל האוזר: אם נעשה את זה, מספר חברי הבורסה יגדל באופן משמעותי, גם מהארץ וגם מהעולם.

<שמואל האוזר: אם הוא יגדל, העמלות תרדנה.

<שמואל האוזר: ואני אומר לכם, הן יכולות לרדת בעשרות אחוזים.

<שמואל האוזר: עשרות אחוזים זה אומר מאות מיליוני ש"ח בשנה יכולים פה להיחסך, על פני שנים מיליארדי ש"ח.

<שמואל האוזר: זה רק בעולם של ניירות ערך.

<שמואל האוזר: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך.

משה גפני: משה פרל, אני בלחץ אימים.

משה גפני: אני תמיד אוהב לשמוע אתך.

משה גפני: אם משפט, אז בסדר, בגלל שאנחנו הולכים לקיים עוד דיון.

משה גפני: בבקשה, משפט.

<משה פרל: האמת שיש לי המון, אבל אצמצם את זה.

משה גפני: לא, ממש - - -

<משה פרל: אשתדל לצמצם לדברים שגם אתה נגעת בהם.

משה גפני: כן.

<משה פרל: תראו, אין ספק שאשראי צריך להחזיר, ואני מבין ומזדהה אפילו בלי להיות ספציפי, עם תחושה של סנטימנט מאוד שלילי למקרים שבהם אתם כנציגי ציבור והציבור כולו נתקלים במצב של לקוחות גדולים שלא מחזירים חובות.

<משה פרל: אבל זה מאוד מסוכן ובעיקר לא נכון, ולכן חשוב לי שכן תיתן לי את המשפט הזה, לקחת את המקרים האלה, עם כל התחושות, ולהוביל את עצמנו למסקנה, שבאמת גם אתה ביטאת אותה, גם חברת הכנסת גלאון, גם אחרים, כאילו המערכת מתבססת על בסיס אפליה.

<משה פרל: פשוט לא רק שזה לא נכון וזה לא מדויק, המצב הוא ממש הפוך.

<משה פרל: כלומר, יש לי ממש חשש, שהציבור שרואה דיונים כאלה, יפתח שתי תובנות: אחת, שהבנקים בישראל, יש להם בעיה בהעמדת האשראי, יש להם איזה אצבע קלה על ההדק, יש להם איזה בעיה מקצועית.

<משה פרל: ושתיים, שכשמגיעה בעיה, מקרה של חדלות פירעון, הם עושים אפליה.

<משה פרל: ולשני אלה אתן לך תשובה, אמרת לי משפט אחד, אצמצם, למרות שאשמח לקבל הזדמנות יותר נרחבת.

משה גפני: כן.

<משה פרל: שתדעו כולכם: שיעור החובות הפגומים במערכת הבנקאית בישראל הוא שליש מאשר במדינות ה-OECD – 2.2% לעומת 6.2%.

<משה פרל: הצטיינו בנושא הזה.

<משה פרל: וגם כשמגיעים מקרים שהועמד באשראי, ואנחנו נתקלים בלקוח שיש לו בעיה של פירעון, כשמסתכלים על מה שבסוף באמת מוותרים, לא באופן חשבונאי אני אומר את זה, למי עשו תספורת או ארגון מחדש או ויתור או מחילה, לא חשוב איך אנחנו מתייחסים - - -

משה גפני: כן כן, אני אתך.

<משה פרל: אמרו לי קודם שיש לך בעיה בחלוקת קשב.

משה גפני: אין לי.

משה גפני: היא טעתה בזה.

<משה פרל: אני לוקח חברי כנסת ברצינות.

משה גפני: לא, אני אתך.

משה גפני: אני אתך, נו.

<משה פרל: אשלים את המשפט ואגיד, שכשמסתכלים באמת איפה המחילות או איפה הארגון מחדש, למי מוותרים, אסור שתצטייר פה תמונה כאילו למה שנקרא טייקונים - - -

משה גפני: טוב.

<משה פרל: המצב הוא בדיוק הפוך.

משה גפני: מר פרל, אני רוצה להגיד לך.

<משה פרל: אשלים את המשפט.

משה גפני: הדיון כאן לא עשה רע לבנקים.

משה גפני: אני אומר לך.

משה גפני: מה שאמרה המפקחת על הבנקים, ומה שאמרו, גם עם הביקורת שהועברה על הבנקים, גם על ידי וגם על-ידי אחרים, היא עושה טוב לבנקים.

משה גפני: הנושא נמצא על השולחן.

<משה פרל: היא צריכה להישען אבל על עובדות.

משה גפני: מה שאנשים מדברים, מבלי שהתקיים פה דיון, הם לא דיבורים טובים על הבנקים.

באסל גטאס: תוציאו כמה מיליונים על הסברה.

משה גפני: הופה, באסל.

משה גפני: אוקיי, משפט סיום.

<משה פרל: הביקורת הזאת, אני אומר, יש לה מקום כשהיא מתבססת על עובדות.

<משה פרל: בכל מה שקשור לדברים שנאמרו פה, המצב הוא הפוך.

משה גפני: טוב.

<משה פרל: הוויתורים למשקי הבית הם כפולים.

<משה פרל: ולכן להציג איזה מצב של אפליה, כאילו יש איזה סוג של מועדון - - -

משה גפני: יש אפליה, היא הולכת ומצטמצמת.

משה גפני: הייתה אפליה, אני יכול להגיד לך בוודאות, אני נמצא פה בוועדה הרבה שנים.

משה גפני: הייתה אפליה.

משה גפני: היא מצטמצמת, הבנקים משתפרים בעניין הזה.

משה גפני: ומה שאמרה המפקחת על הבנקים, שהיא הולכת לטפל בזה יותר חזק.

משה גפני: וזה מה שצריך לעשות.

משה גפני: העולם, מה לעשות, הוא לא ורוד.

משה גפני: הוא גם לא שחור, והוא גם לא לבן.

משה גפני: הוא אפור, וצריך לטפל בבעיות, לא צריך לטייח אותן.

משה גפני: אני מודה לך, תדבר בדיון הבא.

משה גפני: אבקש בשבועות הקרובים לתאם מועד על ישיבה נוספת.

משה גפני: אני מציע לך - - -

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אולי נשוחח על זה ונחשוב איך אנחנו - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני רק אומר לך: לא הספקתי.

משה גפני: אני רוצה גם בדיון הבא, ואני גם רוצה לדבר אתך על זה: יש בעיות עם הבנקים בנושא של לתת משכנתאות לקבוצות רכישה.

משה גפני: הבנקים יוצרים בעיות במקומות שבהם יש קבוצות רכישה.

משה גפני: צריך לקנות דירות, צריך לבנות דירות, יש בעיה עם העניין הזה.

משה גפני: לא רציתי להעלות את זה עכשיו, מכיוון שהזמן הוא מצומצם, אבל זה נושא מאוד משמעותי מבחינה חברתית.

משה גפני: הממשלה מעוניינת מאוד, וגם אתם מעוניינים בזה, שלאנשים תהיינה דירות.

משה גפני: והבנקים יוצרים בעיות הרבה יותר קשות ממה שהיה בעבר לקבוצות הרכישה.

משה גפני: גם על זה נדבר.

משה גפני: אני רוצה להגיד לך שמשום מה, משום כבודך, הדיון היה מתון.

מיקי לוי: מאוד.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: אני מודה לכם מאוד.

משה גפני: אנחנו מאוד מכבדים אותך, וגם עוד שמוליק בא לצדך, אז בכלל, היינו באופסייד.

<המפקחת על הבנקים חדוה בר: תודה רבה.

משה גפני: על כל פנים, אני מודה לך על הדיון הזה.

משה גפני: שוב, נתאם מועד לדיון נוסף.

משה גפני: אני לא משלים את הדיונים האלה.

משה גפני: פרופ' האוזר, אני מודה גם לך.

משה גפני: תודה רבה.