ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 131, 2016-01-27 09:00

יעקב מרגי: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת, 27 בינואר 2016, י"ז בשבט תשע"ו.

יעקב מרגי: הנושא על סדר-היום: קריטריונים חדשים למוסדות תרבות בפריפריה, וכן הצגת המשרד על-ידי השרה כפי שמתחייב בתקנון עבודת ועדות הכנסת, זאת הראשונה שבסדרה.

יעקב מרגי: לאחר מכן יכבדו אותנו שר החינוך, ואחריו שר החקלאות בסוגיית צער בעלי-חיים, ועוד היד נטויה.

יעקב מרגי: כפי שאתם יודעים, מאז שכוננה הוועדה בקדנציה הזאת, עשינו מעט ישיבות, רק 131 ישיבות, ברוך השם.

יעקב מרגי: ואני רוצה לומר לכם, קצת אקטואליה, מתוך ה-131 ועדות אני זוכר את רן ארז אולי פעמיים בישיבה אצלי.

יעקב מרגי: אני חושש, מהסס, בין פעם לפעמיים.

יעקב מרגי: גורל מערכת החינוך כל כך חשוב לו שהוא לא מצא שום נושא מעניין בוועדה הזאת, אבל לשביתה פראית, מיותרת וחסרת אחריות הוא יודע ללחוץ על הכפתור מהר.

יעקב מרגי: אנחנו כאן להגן על עובדים ועל מעמדם של המורים.

יעקב מרגי: אבל גורל מערכת החינוך צריך להיות חשוב לא פחות.

יעקב מרגי: הייתי חייב לפתוח את הדיון באמירה הזאת היום, למרות שכולם מחכים לעוקץ אחר, אבל גם אותו יקבלו בהמשך.

מירי רגב: איזה עוקץ?

מירי רגב: ספר לי מה העוקץ.

<קריאות: - - -

יעקב מרגי: הנה, אני מדבר עליו.

חיים ילין: שר החקלאות מחלק דבש עכשיו.

מירי רגב: כחקלאי ותיק אתה אומר.

יעקב מרגי: רבותי, אני רוצה לחזור לתרבות.

יעקב מרגי: יש לי אמירה מאתמול להיום, מאז שהשרה שחררה את הודעתה לגבי כוונתה כפי שהוצגה בתקשורת, אנחנו מקיימים דיון ער מהי תרבות.

יעקב מרגי: יש כאלה שחושבים שתרבות היא רק כזאת, או רק כזאת.

יעקב מרגי: לקחתי מהוויקיפדיה, לא נשענתי על בינתי, אבל פחות או יותר מהוויקיפדיה קלעו לדעת גדולים כנראה, וזה דומה למה שאני אומר כל הזמן בישיבה.

יעקב מרגי: אבל אקרא בלשונם - ערך תרבות כפי שהוא מובא בוויקיפדיה: "תרבות היא מכלול הערכים, האמונות ותפיסות העולם כפי שהן באות לידי ביטוי בהתנהגותם של בני-האדם – ולכן – "קבוצות שונות בעולם יכולות להיות בעלות ערכי תרבות שונים.

יעקב מרגי: במשך השנים הרבות ניתנו הגדרות רבות למושג התרבות" – ואקרא רק חלק מהן: "דרך חיים של עם; מורשת חיים שהפרט רכש מקבוצתו; דרך חשיבה, הרגשה והאמנה; הפשטה של ההתנהגות; דרך התנהלות והתנהגות של קבוצת בני-אדם; צבר של למידה, ועוד".

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, רבותי, אני מתחבר לכולם.

יעקב מרגי: כולם דברי אלוקים חיים, אלו ואלו דברי אלוקים.

יעקב מרגי: משכך הם פני הדברים וההגדרות הן רבות, יוצא ש"התרבות היא יצירה אנושית דינמית".

יעקב מרגי: בני אדם יצרו את התרבות עד הלום, ובני-אדם מייצרים את התרבות היום, ובני-אדם ייצרו כנראה את התרבות גם בעתיד, וזאת הדינמיקה.

יעקב מרגי: ואני מציע לכם עצה אחת ממרומי גילי, למרות שזה לא נראה, אל תתרגשו מהדיון הציבורי, וטוב שכך.

יעקב מרגי: אנחנו צריכים להיות מאושרים שאנחנו חיים במדינה, ואנחנו אזרחים של מדינה ששרה או ממשלה מציגים את תוכניותיהם ויש דיון ציבורי ער, הן בתקשורת, הן בוועדות הכנסת, על תוכניות וכוונות של שרים ושל ממשלות, כי יש הרבה אזרחים בעולם שלא זוכים לדיון הפתוח הזה, וטוב שכך.

יעקב מרגי: ואנחנו מאושרים שזה כך.

יעקב מרגי: ולכן, אנחנו כאן היום כי השרה תציג בפנינו את תוכנית העבודה שלה במשרד התרבות.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: רצית הצעה לסדר לפני כן?

יעקב מרגי: חבר הכנסת יוסי יונה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, כולנו בוודאי מצרים, גברתי השרה, על ההכרזה - - -

יעקב מרגי: אבל לא להיכנס לדיון.

יעקב מרגי: הצעה לסדר.

איתן ברושי: מה, קיבלנו רשות דיבור?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: הצעה לסדר.

יוסי יונה: הצעה לסדר.

יעקב מרגי: הוא רוצה הצעה לסדר, מותר לו.

איתן ברושי: יש פה סדר ולא הצעות.

יעקב מרגי: לא אתן לפתוח דיון.

יעקב מרגי: רק הצעה.

יוסי יונה: לא פותח דיון.

איתן ברושי: אתה מנוסה כבר מהישיבות.

יעקב מרגי: לגופה של ההצעה, בבקשה.

יוסי יונה: בבקשה, אדוני היושב-ראש, הצעה.

יוסי יונה: כולנו מצרים על הכרזת השביתה הזאת, אבל אני רק רוצה לומר לחברי הוועדה ולכל הנוכחים, שסכסוך העבודה כבר קיים מזמן, והזכות הזאת של השבתה היא - - -

יעקב מרגי: אני מגן עליה.

יעקב מרגי: רק הצרתי על כך שהוא לא מגיע לדיונים חשובים.

יוסי יונה: מה שאני מציע, שנקיים דיון בנושא הזה ונזמן את כל הגורמים, גם את נציגי משרד החינוך וגם את נציגי המורים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ברור.

יעקב מרגי: אוסאמה סעדי, הצעה לסדר.

אוסאמה סעדי: רציתי לשאול, בטרם נשמע את כבוד השרה, על ההצעות שנראות לנו מאוד מאוד חמורות וקשות, אבל זה בדיון, לא להצעה לסדר.

אוסאמה סעדי: הבנתי שיש בעיה עם הצעת החוק הזאת מבחינה משפטית ושהיועץ המשפטי - - -

יעקב מרגי: על זה הדיון.

יעקב מרגי: מה ההצעה לסדר?

אוסאמה סעדי: השאלה אם ההצעה של כבוד השרה הועברה ליועץ המשפטי, ואם יש תשובה של היועץ המשפטי להצעה הזאת.

יעקב מרגי: היא תתייחס בהמשך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: גברתי השרה, הבמה לרשותך.

מירי רגב: תודה רבה לך, ידידי חבר הכנסת מרגי כבוד יושב-ראש ועדת החינוך, התרבות והספורט, תמיד תענוג להגיע לוועדת החינוך ולקיים דיון ענייני בסוגיות התרבות והספורט.

מירי רגב: לשמחתי, מהתקופה שהתמניתי דנים הרבה בסוגיית התרבות והספורט, וזה יופי וזה חשוב, וכך נכון שיהיה.

מירי רגב: אני מודה לחברי הכנסת שהגיעו לוועדה, לכל המכובדים שהגיעו, לצוות משרדי שהגיע: מנכ"ל המשרד עורך-דין יוסי שרעבי; ראשת מינהל התרבות החדשה גלית, שנכנסה לתפקידה; נמצאת כאן כלנית אחראית תחום התמיכות; עורך-דין גבי היועץ המשפטי של המשרד, מייצג את משרדי; דינה, שלום גם לך, דינה היועצת המשפטית גם, חלק מהצוות המשפטי של המשרד; עופר סגן ראש מינהל הספורט; אילן עוזר מנכ"ל; מושיק מנהל מרכז ההסברה החדש שנבחר לתפקידו; רן סמנכ"ל כוח-אדם; רחל מהצוות שלי; חן מהצוות שלי; מעיין; המשרד כולו הגיע כדי לתת תשובות מקצועיות לשאלות של חברי הכנסת הנכבדים.

מירי רגב: אתחיל בעצם לדבר על חזון משרד התרבות, אל תדאגו, נגיע גם לעוקץ.

מירי רגב: אתחיל ואפתח בחזון המשרד - - -

יוסף ג'בארין: אולי החזון הוא העוקץ.

יעקב מרגי: לא, לא מפריעים, רבותי.

יוסף ג'בארין: אמרתי שאולי החזון הוא העוקץ.

יעקב מרגי: יוסף, לא.

יעקב מרגי: הפרעת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תנו לה.

יעקב מרגי: אל תפריעו לה.

מירי רגב: חזון המשרד, יש לכם את המצגת מולכם.

מירי רגב: ההבנה הבסיסית היא שעיסוק, יצירה וצריכה של תרבות וספורט הם זכות אזרחית בסיסית שוויונית ומרכזית בחיי הפרט במדינת ישראל, ובכלל.

מירי רגב: וזה מביא כמובן לידי ביטוי את חוסנה של החברה הישראלית.

מירי רגב: הסעיף השני בחזון המשרד זה שאנחנו רואים את התרבות והספורט כשגרירים של מדינת ישראל המשקפים את הערכים של מצוינות, יזמות, והגיוון החברתי והתרבותי בחברה הישראלית.

מירי רגב: על מנת לממש את החזון הזה יש כמה מטרות: מטרה ראשונה היא חיזוק המעמד המקומי והבין-לאומי של תרבות וספורט במדינת ישראל; הנושא השני זה תמיכה, ייזום, ייסוד ופיתוח תשתיות, מוסדות וגופים בדגש על ארבעה ערכים עיקריים, שעליהם כמובן אפרט בהמשך.

מירי רגב: הערך הראשון הוא ערך של עיקרון שלטון החוק; הערך השני הוא עיקרון של צדק תרבותי-חברתי; העיקרון השלישי הוא שוויון מהותי מול שוויון פורמלי.

מירי רגב: ההבדל הברור ביניהם הוא ששוויון פורמלי זה אומר שכל אזרח במדינת ישראל מקבל את אותו דבר.

מירי רגב: שוויון מהותי אומר - לא.

מירי רגב: ישנן אוכלוסיות, ישנן מגזרים שלאורך שנים היה להן חסך בנושאים מסוימים, ולכן, התפקיד שלנו כמדינה הוא לתמרץ אותן ולתעדף אותן, ואת זה נראה בהצגת העבודה שאני מביאה, כולל התיקונים המדוברים.

מירי רגב: והעיקרון הרביעי הוא פלורליזם ורב-תרבותיות של החברה הישראלית.

מירי רגב: כל תוכנית העבודה שלי והמדיניות של המשרד מביאים לידי ביטוי את ארבעת הערכים עליהם דיברתי הרגע.

מירי רגב: והמטרה השלישית היא כמובן לטפל בהעצמה וברווחה של כל העוסקים והעוסקות בספורט ובתרבות על המגוון האנושי שלהם, החל ממאמנים, דרך ספורטאיות וספורטאים, דרך מתקנים ותשתיות, דרך אומנים, יוצרים, מפיקים, במאים, כותבים.

מירי רגב: לכל אחד בשרשרת הזאת, שבסופו של דבר תורם לתרבות או לספורט במדינת ישראל, אנחנו צריכים לדאוג לצרכים שלו, לזכויות שלו.

מירי רגב: וכן, להם אין ועד עובדים, ואנחנו, המשרד, אמור לייצג את הזכויות של אותם עוסקים בתחומי התרבות והספורט.

מירי רגב: תקציב המשרד, בגדול, לא נכנס אליו, הוא תקציב של מיליארד 150 מיליון שקלים.

מירי רגב: הוא תקציב די קטן, למרות שהגדלתי אותו.

מירי רגב: התקציב מחולק ל-760 מיליון ו-691,000 שקלים בתחום מינהל התרבות; מרכז ההסברה זה כ-16 מיליון שקלים; מטה המשרדים, מינהל תרבות - 110 מיליון שקלים; רשות העתיקות - 63 מיליון שקלים, תאגידים - כ-33 מיליון שקלים.

מירי רגב: אני רוצה להראות לכם מה קורה בעולם מבחינת התקציב.

מירי רגב: מדינת ישראל נמצאת במקום הנמוך ביותר מבחינת התקציב לתרבות.

מירי רגב: הנמוך ביותר.

מירי רגב: את הסקר הזה עשתה לנו חברת "דלויט טריגר", שבעצם עשתה עבודה של השוואת ההוצאה של ממשלות על תרבות במדינות שונות בעולם, ואנחנו רואים בסקר שאנחנו הנמוכים ביותר.

מירי רגב: וזה אחרי ניכוי כאן – אומר לי המנכ"ל – אחרי ניכוי הוצאות הביטחון.

מירי רגב: זאת אומרת, אחרי שניכית את הוצאת הביטחון אנחנו מגיעים ל-0.31%.

מירי רגב: כשבפורטוגל זה 0.34%, בהולנד - 0.39%, באיטליה - 0.45%, בבריטניה - 0.51%, באירלנד - 0.63%, וכך הלאה.

מירי רגב: אנחנו רואים שמדינות משקיעות בתרבות, כי נכון אמר – טוב, כמובן שצרפת היא המשקיעה הגדולה ביותר בתרבות, זה כמעט 2% מתקציב המדינה שלהם.

יוסף ג'בארין: אפילו סלובניה.

מירי רגב: אפילו סלובניה.

מירי רגב: אמר נכון, הקריא קודם יושב-ראש הוועדה מרגי, הקריא את המונח תרבות.

מירי רגב: בעצם, המונח תרבות הוא ראי, הוא מראה של החברה הישראלית או של חברה בכלל.

מירי רגב: הוא מביא לידי ביטוי את סיפור החיים של אותם גורמים, אנשים, מיעוטים, שמרכיבים את החברה, שעליהם אנחנו מדברים.

מירי רגב: ולכן, התפקיד של ממשלה זה להביא לידי ביטוי את אותה תרבות כדי שאנשים יוכלו גם ליצור וגם לצרוך.

מירי רגב: אנחנו רואים שאת תקציב התרבות הצלחתי להגדיל ב-150 מיליון, זה היה הישג גדול יחסית לתקציב שהיה, אתם מכירים אותו.

מירי רגב: הוא לא מספיק, אבל התקציב הזה מאפשר לי לבצע את המדיניות שלי ולפגוע במינימום באותם גופי תרבות שנמצאים במטרופולין, שנדבר גם עליהם.

מירי רגב: אבל בסופו של דבר מדיניות חייבת להתבטא בחלוקת תקציבים.

מירי רגב: אי-אפשר לדבר על צדק תרבותי, אי-אפשר לדבר על חלוקת משאבים אחרת, על שוויון הזדמנויות, על צמצום פערים, ולהגיד: התקציב יישאר כפי שהוא.

מירי רגב: זה לא הולך.

מירי רגב: אי-אפשר גם לאכול את העוגה וגם להשאיר אותה שלמה, ומישהו נפגע.

מירי רגב: תקציב הספורט עלה ממש בצורה מגוחכת.

מירי רגב: אומנם באחוזים זה נראה 74%, אבל משום שהתקציב זעום הוא עלה מעט מאוד.

מירי רגב: אנחנו צריכים להשקיע יותר בתקציבים בספורט.

מירי רגב: יש לנו בסך הכול שגרירים מצוינים בעולם של הספורט הישראלי.

מירי רגב: מבנה המשרד - כשהגעתי למשרד התרבות והספורט לא האמנתי שזה מבנה המשרד.

מירי רגב: את השקף הכללי של מבנה המשרד, בבקשה.

מירי רגב: תודה.

מירי רגב: המשרד הוא משרד מאוד מורכב.

מירי רגב: הוא משרד שמצד אחד מתעסק במינהל תרבות, הוא מתעסק במינהל ספורט, מרכז ההסברה.

מירי רגב: יש לנו מטה משותף, לנו ולמשרד המדע, שתיכף נדבר על זה כחולשה.

מירי רגב: תאגידים - תראו כמה תאגידים יש למשרד התרבות.

מירי רגב: תאגידים שיש לנו קשר אליהם: רשות העתיקות, יד בן-צבי, האקדמיה ללשון בעברית, האקדמיה ללשון בערבית, הרשות הלאומית לתרבות הלדינו, בית התפוצות, הרשות הלאומית לתרבות היידיש, המרכז למורשת יהדות אתיופיה, זלמן שזר, והמועצה להסדר ההימורים בספורט.

מירי רגב: אלה רק התאגידים.

מירי רגב: מועצות ציבוריות - המועצה הלאומית לספורט, מניעת אלימות, ספורט נשים "אתנה", תרבות ואומנות, ספריות ציבוריות, מוזיאונים, ביקורת סרטים וקולנוע.

מירי רגב: המשרד הזה הוא משרד מאוד מורכב שמתעסק בהרבה מאוד נושאים, ויש לו חסך גדול מאוד במבנה ובתקני כוח-אדם של המשרד.

מירי רגב: מגיע צל"ש לעובדי המשרד שפועלים במקצועיות ובמסירות כדי לתת באמת ביטוי לכלל האחריות של המשרד הזה.

מירי רגב: המטה המשותף הוא תקלה גדולה, משום שלא יכול להיות משרד כזה שאין לו מטה שמנוהל בצורה מסודרת.

מירי רגב: היעדר מחלקת קשרי חוץ - חברים, תרבות וספורט זה חלק מהתשובות שלנו ל-BDS, תרבות וספורט זה חלק מהתשובות שלנו לחרמות, תרבות וספורט - - -

איתן ברושי: מירי, אז תיקחי את המדע אלייך.

מירי רגב: תרבות וספורט זה חלק מהתשובות שלנו להראות את מדינת ישראל ברב-התרבותיות שלה.

מירי רגב: וכשאין לך משרד תרבות וספורט שעוסק ביבוא תרבות, ביצוא תרבות, בטיפול מול האקדמיה בחו"ל, אז אנחנו בבעיה.

מירי רגב: ואני אומרת לכם, עשיתי מעט מאוד ביקורים בחו"ל, יותר שרי תרבות וספורט הגיעו לארץ.

מירי רגב: הם משוועים לקשר אתנו, אפרופו הבידוד, הם רוצים ללמוד מאתנו, הם מאוד מעריכים את התרבות הישראלית, את הקולנוע.

מירי רגב: עוד מעט אנחנו מוזמנים לפסטיבל הסרטים בקאן, הם רוצים לתת לנו מקום של כבוד.

מירי רגב: שגרירי התרבות שלנו הם שגרירים מצוינים, אבל אין לנו במשרד החוץ גוף אמיתי שמטפל ביצוא התרבות והספורט של מדינת ישראל.

מירי רגב: זאת תקלה גדולה למדינה שמתעסקת היום בדה-לגיטימציה.

מירי רגב: יש לנו שני תחומים שמגשרים על כל פער, כי תרבות וספורט הם גישור לשלום בין מדינות ובין אנשים.

מירי רגב: יש היעדר פונקציה שמטפלת בתאגידים והיעדר פונקציה שמטפלת במועצות הציבוריות.

מירי רגב: אתם לא תאמינו, הגעתי למשרד, עד שהצלחתי להבין על מה תכל'ס אני אחראית, בסופו של דבר באים אלי בטענות, הייתי צריכה לפנות לחברה ממשלתית כדי להבין איזה נציגים ואיזה קשר יש לתאגידים מסוימים עם משרד התרבות.

מירי רגב: זה הזוי, זה לא רציני, זה לא הגיוני.

מירי רגב: לא יכול להיות שבמשרד מסודר שיש לו כל כך הרבה תאגידים ומועצות לא יהיה תקן מסודר שמתעסק בתאגידים ומתעסק במועצות.

מירי רגב: וכמובן, אין מחלקת בו"מ ומו"פ כפי שנכון שיהיה בכל משרד ממשלתי.

מירי רגב: המשרד הזה הוא משרד שלאורך שנים התייחסו לתרבות כאילו זה - - -

<גלית והבה שאשו: סרח עודף.

מירי רגב: לא סרח עודף, אבל כאילו טוב שיש.

מירי רגב: לא.

מירי רגב: תרבות זה לא טוב שיש.

מירי רגב: תרבות זה בעצם תעודת הזהות של החברה הישראלית, תרבות זאת בעצם הליבה של חברה.

מירי רגב: והתפקיד שלנו כמדינה הוא להשקיע יותר בתרבות, כי אתם יודעים שאילולא תקציב המדינה בתרבות לא היו לנו גופי תרבות.

מירי רגב: אלה החסמים העיקריים של המשרד, שלא נדבר עכשיו על חסמים של ייעוץ משפטי וחברתי, על זה תיכף נדבר.

מירי רגב: חסמים ארגוניים שאנחנו חייבים לטפל בהם כדי להביא לידי ביטוי טוב יותר את תפקידי המשרד.

מירי רגב: מכאן אני עוברת לתרבות ולאתגרים ולחסמים ולתשובות שאני נותנת לאתגרים ולחסמים הנ"ל.

מירי רגב: אתחיל עם שאלה בסיסית - מהי בעצם תרבות?

מירי רגב: ומה בעצם תפקיד משרד התרבות?

מירי רגב: האם תפקיד משרד התרבות הוא להיות כספומט וצינור להעברת כספים?

מירי רגב: או שתפקיד המשרד לקבוע מדיניות?

מירי רגב: ויש הבדל מהותי בין ספורט לתרבות.

מירי רגב: תיכף תשמעו, בספורט המשרד הוא יוזם, הוא אקטיבי, הוא בונה תוכניות אב, הוא מסייע בסל תרבות עירוני, הוא יושב עם איגודי הספורט, יש לו קשר ושיתוף פעולה מדהים עם הוועד האולימפי.

מירי רגב: בעוד שבועיים אני אמורה לנסוע עם המנכ"ל לפגישה עם תומס בך על כל העניין של החרמות בספורט.

מירי רגב: אם אין קשר בין ספורט לפוליטיקה, אז בבקשה שספורטאים ישראלים יעלו עם דגל המדינה, ולא עם דגל האיגוד.

מירי רגב: בספורט אנחנו עושים, פועלים, יוזמים.

מירי רגב: בתרבות אנחנו פסיביים.

מירי רגב: אנחנו כספומט.

מירי רגב: אנחנו צינור שמעביר כספים למוסדות תרבות בלי לשאול שאלות מדיניות.

מירי רגב: אם גוף נמצא שנתיים, סיים שנתיים הכשרה, יקבל על-פי קריטריונים.

מירי רגב: לפי איזה קריטריונים?

מירי רגב: כמה ארצות, כמה כלים יש על הבמה, גודל תזמורת - מה, אני מפיקת על?

מירי רגב: מה זה מעניין אותי?

מירי רגב: איפה מדיניות של משרד שאומר מהי תרבות, איך אתה מתמרץ תרבות, איך אתה מצמצם פערים, איך אתה מאפשר למגזרים שלמים שלאורך כל השנים לא נתנו להם כסף, אם זה מגזר ערבי, אם זה מגזר חרדי, אם זה פריפריות.

מירי רגב: למה אין תיאטרון דרוזי?

מירי רגב: למה אין תיאטרון אתיופי?

מירי רגב: למה אין תיאטרון לנשים?

מירי רגב: למה אין מדיניות ברורה בנושא תרבות?

מירי רגב: כי זה משרד שהוא כספומט.

מירי רגב: לא בבית-ספרי.

מירי רגב: משרד התרבות, כל עוד אני שרת התרבות, יעביר תקציבים על-פי מדיניות ברורה, מדיניות שמרימה דגל חברתי, שמטפלת בעוולות חברתיות, שמביאה צדק תרבותי, שמחלקת משאבים אחרת, וכך אני אעשה, ותיכף כל התיקונים שמדברים עליהם יוצגו.

אוסאמה סעדי: קודם כל זה לא היה?

מירי רגב: לא.

יעקב מרגי: היא אומרת שלא.

אוסאמה סעדי: לא הייתה מדיניות?

מירי רגב: לא.

מירי רגב: אגיד לך מה הייתה המדיניות - אם יש לך מוסד - - -

אוסאמה סעדי: אבל כספומט, נדמה לי, זה כספומט רק שלה?

אוסאמה סעדי: לא.

יעקב מרגי: מסעוד, שאלת, אמרתי - - -

מסעוד גנאים: זה לא שלך, זה כסף של כולנו.

יעקב מרגי: מסעוד, אני מבין שוויתרתי על רשות הדיבור.

מסעוד גנאים: לא, לא ויתרתי.

יעקב מרגי: אז אל תפריע.

יעקב מרגי: בבקשה.

מירי רגב: התפקיד שלנו היה עד היום להעביר כסף על-פי קריטריונים, וקולות קוראים שרובם לא נגישים, תיכף נדבר על זה, אתה צריך להיות באוניברסיטה כדי למלא קול קורא של משרד התרבות.

מירי רגב: תמיד החזקים מצליחים, החלשים לא מצליחים.

מירי רגב: פריפריות - מגזרים, כפרים ערביים, יישובים ערביים מממנים כסף לחברת ייעוץ שתעזור להם למלא קול קורא.

מירי רגב: בושה וחרפה.

מירי רגב: כי זה לא נגיש, כי זה לא ברור, כי יש לו למלא 80,000 טפסים.

מירי רגב: סך הכול הוא רוצה תרבות, סך הכול הוא רוצה קצת תיאטרון וקצת מחול, וחס וחלילה גם איזו מוזיקה אנדלוסית.

מירי רגב: חס וחלילה.

מירי רגב: אבל, לא, המשרד היה מעביר לפי קריטריונים כמותיים.

מירי רגב: no more.

מירי רגב: אמרתי והודעתי באופן חד וברור, כספי 2016 של אזרחי מדינת ישראל יחולקו על-פי צדק תרבותי, ולא, את כל הכסף אעביר לנשים מוכות, לילדים מוגבלים.

מירי רגב: אין מצב שתקציב התרבות יחולק כפי שחולק ב-2015.

מירי רגב: ולכן, הכנסתי לסחרחורת את כל גופי המשרד, כולל את משרד היועץ המשפטי לממשלה, וזה המקום להודות שנעשו שינויים שתיכף כבר יוצאים להערות הציבור, ותיקוני רגב שמעולם לא נעשו בחמישה חודשים.

מירי רגב: אתם יודעים מה זאת ביורוקרטיה של ייעוץ משפטי.

מירי רגב: אבל משום שהם הבינו שאני מתכוונת ברצינות למה שאני אומרת, ותקציב יחולק למגזר חרדי על-פי האפיונים של המגזר, ולמגזר ערבי על-פי האפיונים של המגזר, ולא יחייבו אותו לעשות בכוח אירועים לנשים וגברים ביחד, ובשביל זה הייתי צריכה לשנות תקנות וקריטריונים, אז זה ישונה.

אחמד טיבי: זה הדבר היחידי שעשיתם?

מירי רגב: לא.

מירי רגב: רגע.

יעקב מרגי: שאלת.

יעקב מרגי: תודה.

מירי רגב: שלום, אחמד.

יוסף ג'בארין: זה לא הנושא העיקרי.

יעקב מרגי: הסיוט של אחמד שהוא צריך להודות לך בסוף.

מירי רגב: תקשיב, אל תראה אותו ככה, הוא העביר 5 מיליון שקלים לתרבות ערבית.

מירי רגב: יפה.

יעקב מרגי: אז את לא יודעת על דברים אחרים יותר גדולים.

מירי רגב: תראה, אבל הוא חשב שהוא יכול להעביר רק לכפר מסוים.

אחמד טיבי: לא היה קל, לא היה קל.

חיים ילין: נפלת עכשיו לעוקץ ולמלכודת דבש.

יעקב מרגי: חכה, חכה.

אחמד טיבי: אם כבר את אומרת, מירי, זה עבר רק כשהתערבתי למי זה עובר.

מירי רגב: אין עוקץ, אין עוקץ.

מירי רגב: תאמין לי, פה יהודים וערבים, שמאל וימין, חרדים וחילוניים, מזרחים ואשכנזים הם יחד.

חיים ילין: אז מי זה שצועק תמיד?

חיים ילין: מי זה שצועק?

חיים ילין: זה שלא ספרו אותו עכשיו?

מירי רגב: תיכף, תיכף.

יעקב מרגי: אני יכול להשחיל מילה, השרה?

מירי רגב: תיכף, תנו לי רגע לסיים.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, רבותי, משפט, ברשותך, תיקחי גם אוויר ותשתי משהו לגרון.

מירי רגב: תשתי מים.

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, תקשיבו, רבותי.

מירי רגב: אחמד, בוא שב לידי, אחמד.

יעקב מרגי: רבותי, זאת מירי, אין לה מעצורים בכל המובנים.

יעקב מרגי: אני אומר לכם מניסיון, חכמים היזהרו בדבריכם.

יעקב מרגי: זוכרים את הסערה שהייתה על הספר ספרות "גדר חיה"?

יעקב מרגי: כולם הצהירו הצהרות, התבטאו, שלחו כותרות, ישב בפינה איפה שיושב זוהיר עורך הספר.

יעקב מרגי: מכל הדיונים הייתה חוויה אינטלקטואלית לשמוע אותו.

יעקב מרגי: הוא ישב, ובצורה פואטית התחשבן עם כל אלה שלא קראו את הספר ומצאו לנכון להתבטא, עשה אותם קטנים.

דב חנין: נכון מאוד.

יעקב מרגי: ולכן, אני אומר, שלא נחזור על אותה סיטואציה.

יעקב מרגי: דרכן של כותרות שהן עושות גלים.

זוהיר בהלול: והוא ישב כאן?

יעקב מרגי: באותה נקודה, ולא לחינם.

זוהיר בהלול: מותר לי לדבר במקומו?

יעקב מרגי: אם תכין נייר.

יעקב מרגי: כפי שאני מכיר אותך, אתה יכול לערוך באותה רמה.

יעקב מרגי: אבל נהניתי, אני יכול לומר בלשון הכללה, שלא ייראה, הכניס לנו, אנחנו וכל אלה שהתבטאו על הספר בלי שקראו אותו.

יוסי יונה: השתלחו, התכוונת.

יעקב מרגי: העירו הערות, השתלחו בספר.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, תדעו לכם שבסוף בסוף 50% מחברי הכנסת שבאו לדבר בגנות או בשבח צודדו את עצמם ראו שיש כאן דיון יותר רציני מאשר כותרות.

יעקב מרגי: אני אומר את זה, משאיר את זה באוויר.

יעקב מרגי: קדימה.

מירי רגב: תודה.

מירי רגב: אם כך, כל תפקיד משרד התרבות כמעביר כספים ישתנה על-פי מדיניות ברורה של צדק תרבותי וצדק חברתי, וזה יבוא כבר לידי ביטוי.

מירי רגב: ב-2016 כל המגזרים ייהנו מזה, כל האוכלוסיות ייהנו מזה, ויהיו תקציבים גדולים יותר לאומנות, לתרבות, ליוצרים, לכל מי שבעצם נמצא באותו תחום של עיסוק, בתחום התרבות.

מירי רגב: העיקרון השני שדיברתי עליו זה עקרון שלטון החוק.

מירי רגב: חברי, יש מונח שנקרא סמכות ואחריות.

מירי רגב: שלטון החוק, בית המחוקקים הזה – חן, פשוט מה שאמרת קודם הרים לי להנחתה – כבוד היושב-ראש, אם היו מבינים על מה אני מדברת בחקיקה, חלק מהח"כים היו כנראה סותמים את הפה, כי היה עדיף לסתום את הפה.

מירי רגב: כי מה לעשות, אנחנו בית המחוקקים ואנחנו מחוקקים חוקים.

מירי רגב: שלום, נמצא פה גם איתי טימקין ממשרד האוצר שעוזר לנו מאוד בכל מה שקשור לפיתוח הספורט ובכלל, התרבות.

מירי רגב: תודה רבה, ותודה שהגעת.

מירי רגב: כשאנחנו מדברים על שלטון החוק, אנחנו מדברים על כנסת, ממשלה נבחרת, הכנסת נבחרה, מחוקקת חוקים במדינת ישראל.

מירי רגב: בעצם יש חוק שנקרא חוק יסודות התקציב, כולכם מכירים אותו, כי כולכם חברים בוועדת הכספים או בוועדות כאלה ואחרות, ואתם יודעים שכשאתה מחלק תקציב, אתה מחלק על-פי קריטריונים מאוד ברורים שכתובים בצורה מסודרת, והם מעוגנים בחוק התקציב.

מירי רגב: בחוק התקציב ישנו סעיף שנקרא: סעיף 3ב לחוק התקציב.

מירי רגב: סעיף 3ב לחוק התקציב קובע ששר האוצר יכול לבטל או לשלול תמיכה מגופים שונים, לאו דווקא בתרבות.

מירי רגב: בחינוך, בחקלאות, בבריאות, כל גוף נתמך במדינה אם הוא לא פועל על-פי החוקים הבאים.

מירי רגב: חוקים שלא מירי רגב המציאה אותם, חוקים שכנסת ישראל חוקקה אותם, והנה הם החוקים: "(1) שלילת קיומה של מדינת ישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית; (2) הסתה לגזענות, לאלימות ולטרור; (3) תמיכה במאבק מזוין או במעשה טרור, של מדינת אויב או של ארגון טרור, נגד מדינת ישראל; (4) ציון יום העצמאות או יום הקמת המדינה כיום אבל;"

יעקב מרגי: סליחה, גברתי הסדרנית.

יוסף ג'בארין: מה זה חוק הנכבה כאילו?

יוסף ג'בארין: להעביר את חוק הנכבה?

יעקב מרגי: לא, יוסף, אתה לא מפריע, לי, אני באמצע דיבור, אני מדבר עם הסדרנים.

יעקב מרגי: תתחילו להעביר חברי כנסת גם לצד הזה, והאישיות ההיא היא בעלת תפקיד בכנסת.

יעקב מרגי: שב, באסל גטאס.

יעקב מרגי: מחברי הכנסת הבאים תתחילו להעביר לשם.

יוסף ג'בארין: כבוד השרה, זה חוק הנכבה?

יעקב מרגי: רגע, יוסף, עומדת לך רשות לדבר.

יוסף ג'בארין: אבל שאלת הבהרה.

מירי רגב: רגע, תן לי לסיים.

יעקב מרגי: היא מקריאה.

יוסף ג'בארין: מאיפה היא מביאה את החוק?

יעקב מרגי: השרה מקריאה את זה מחוק יסודות התקציב, נקודה.

מירי רגב: והסעיף החמישי: "מעשה של השחתה או ביזוי הפוגע בכבוד דגל המדינה או סמל המדינה.

מירי רגב: " אם יש למישהו בעיה עם החוקים, נא לחזור לכנסת ישראל ולשנות את החקיקה.

מירי רגב: החוקים האלה קיימים, מעוגנים בחקיקה, מירי רגב לא המציאה חוק כזה או אחר.

מירי רגב: מירי רגב, זאת אני, רוצה לעשות דבר מאוד פשוט, לעשות הסדרה שהשר שמשחרר כספים יכול גם לעצור כספים.

מירי רגב: לא יכול להיות שכשאני אחראית על העברת תקציבים, לא תהיה לי הסמכות גם לעצור את התקציב.

מירי רגב: לא יכול להיות מצב שמי שצריך לבדוק אם גוף תרבות פועל בניגוד לחוקים האלה זה שר האוצר.

מירי רגב: לשר אוצר אין את המיומנות – שר האוצר כשר אוצר, לא כחלון, לא מדברת על אדם, אני מדברת על הפונקציה – לשר אוצר אין את המיומנות, אין לו את המומחיות, אין לו את המקצועיות לטפל בגופי תרבות.

מירי רגב: ולכן, השר המתיר הוא השר האוסר.

מירי רגב: וכל החוק שלי מדבר על דבר מאוד פשוט, לעשות הסדרה, להעביר את החוק הקיים.

מירי רגב: החוקים קיימים, חוקקו בכנסת ישראל.

מירי רגב: אפרופו, אף חבר כנסת לא יכול להיבחר אם הוא פועל בניגוד לחוקים האלה.

מירי רגב: אף מפלגה לא יכולה להיבחר אם היא פועלת בניגוד לחוקים האלה.

אוסאמה סעדי: חוק הנכבה לא.

ענת ברקו: הפלא ופלא, אבל זה קורה.

אוסאמה סעדי: אפשר לציין את הנכבה וגם להיבחר לכנסת.

יעקב מרגי: יש כאן יועצים משפטיים?

יעקב מרגי: נברר זאת אחר כך.

מירי רגב: חברים, תנו לי לסיים לדבר.

ענת ברקו: גם את הנקסה, גם את הנקבה וגם את אל-אקצא.

יעקב מרגי: תודה, ענת.

יעקב מרגי: בבקשה, השרה.

מירי רגב: ולכן, כל בקשתי בחוק – חוק שכבר עבר, תזכיר החוק שעבר ממשרד התרבות ליועץ המשפטי לממשלה, יבוא, בעזרת השם, לוועדת שרים לחקיקה, ואז נדון בו מן הסתם בוועדת החינוך.

מירי רגב: החוק בא לאפשר דבר מאוד פשוט, סמכות עם אחריות.

מירי רגב: הדבר הנוסף, חופש הביטוי הוא חלק מה-DNA של החברה הישראלית.

מירי רגב: אין לי שום כוונה לפגוע בחופש הביטוי, זאת זכות יסוד במדינה.

באסל גטאס: כבר פגעת, פגעת בה.

יעקב מרגי: תודה, באסל.

מירי רגב: אבל מדינה לא תממן גוף תרבות שחותר כנגדה, נקודה.

מירי רגב: מדינה לא תממן מוסד תרבות ששורף את הדגל, נקודה.

מירי רגב: אם יש למישהו בעיה עם זה, נא לחזור לכנסת ישראל ולשנות את החקיקה.

מירי רגב: מוסד תרבות הוא לא מעל החוק.

מירי רגב: כולנו פועלים על-פי החוק, כולנו נכבד את עקרונות הדמוקרטיה, את עקרונות עצם מדינת ישראל מדינה יהודית ודמוקרטית.

מירי רגב: כל מי שיחתור נגד מדינת ישראל יכול לעשות זאת, אין לי שום בעיה עם זה, לא במימון של מדינה, זה החוק.

מירי רגב: אז על מה קמה הצעקה?

מירי רגב: על זה שאני מבקשת לאכוף חוקים?

מירי רגב: על זה שאני מבקשת לוודא שגוף תרבות יפעל על-פי החוק?

מירי רגב: על זה שאני מבקשת להיות אחראית ולא להעביר תקציבים וכסף ציבורי לגורמים שפועלים וחותרים כנגד מדינת ישראל כמדינה יהודית דמוקרטית?

מירי רגב: כמי שחותר לטרור ולהסתה?

מירי רגב: חברים, החוק הזה לא מתעסק עם צנזורה.

מירי רגב: החוק הזה לא מתעסק בחופש הביטוי.

מירי רגב: חופש הביטוי הוא ה-DNA של כל חברה דמוקרטית.

מירי רגב: החוק הזה אומר דבר פשוט, כל גוף תרבות שלא יפעל בהתאם לחוקי המדינה, כל מוסד תרבות שיחתור נגד מדינת ישראל לא יקבל תקציב מהמדינה, נקודה.

מירי רגב: על זה אני מדברת.

יוסף ג'בארין: מי מפרש את החוקים?

יוסף ג'בארין: זה גם את?

יוסף ג'בארין: מי החליט החלטה כזאת?

יעקב מרגי: היועץ המשפטי לממשלה.

מירי רגב: דרך אגב, מי שמפרש את החוקים היום זאת ועדת התמיכות של משרד התרבות, והיא מעבירה את ההמלצה לשר האוצר.

יעקב מרגי: יוסף, שאלת.

יוסף ג'בארין: מי יקבע שהוא יקבע?

יעקב מרגי: שאלת, תודה.

יוסף ג'בארין: מי יקבע אם גוף יקבע - - -

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: תן לשרה להמשיך את הסקירה.

יעקב מרגי: יהיה זמן לדיון.

מירי רגב: תראה, אתה יודע למה אתה שואל את השאלות - - -

יוסף ג'בארין: כי אני חושש ממי שיקבע את זה.

יעקב מרגי: יוסף.

מירי רגב: אני רוצה להגיד משהו, היום אתם מבינים שחברי הכנסת, כולל שרת המשפטים לשעבר – אבל עליה אני לא מתפלאת, שהיא תבין מה זה חוק, בסך הכול שרת משפטים לשעבר - - -

דב חנין: את מדברת על שרת המשפטים הנוכחית, אני מבין.

מירי רגב: לא, לשעבר, ציפי לבני שקפצה על החוק.

דב חנין: אה, אה, הבנתי.

מירי רגב: היום אתם מבינים שלא מדובר בחוק חדש.

דב חנין: חשבתי ששרת המשפטים הנוכחית לא מבינה מה זה חוקים.

יעקב מרגי: תודה, דב.

מירי רגב: היום אתם מבינים שמדובר בחוק קיים שהכנסת אישרה אותו, והתפקיד שלנו לאכוף אותו.

יוסף ג'בארין: וכשזה יעבור אלייך, מי יאכוף את זה?

מירי רגב: מי שיאכוף את זה זה משרד התרבות, לא משרד האוצר.

מירי רגב: תפקיד הסמכות והאחריות היא אחת במשרד.

מירי רגב: מי שפוגע באחד מהחוקים שהקראתי לכם, חוקים שהכנסת אישרה אותם, חותר כנגד מדינת ישראל, פועל להסתה לאלימות ולגזענות, שורף את דגל המדינה - לא יקבל.

באסל גטאס: אבל מי מחליט על זה?

באסל גטאס: מי מחליט על זה?

באסל גטאס: אם הוא חותר, אז מקומו בבית-הכלא.

מירי רגב: מצוין.

יעקב מרגי: באסל, באסל.

באסל גטאס: אם ארגון חותר נגד המדינה, לא את שופטת אותו.

יעקב מרגי: באסל, תקשיב, הגעת אחרי - - -

באסל גטאס: לא, יש גבול.

יעקב מרגי: רגע, רגע.

באסל גטאס: יש גבול, יש גבול.

באסל גטאס: יש פה רמה - - -

יעקב מרגי: באסל, אתה מפריע לי.

יעקב מרגי: הגעת אחרי הרבה חברי כנסת שממתינים בסבלנות להתבטא.

אילן גילאון: הנה, אני עכשיו לא אומר כלום.

באסל גטאס: - - -

יעקב מרגי: שאלת, נקודה.

יעקב מרגי: זהו, אל תנאם.

יעקב מרגי: בבקשה.

אחמד טיבי: לפי הקדנציה הזאת, חברת הכנסת, הערבים גם נוהרים וגם חותרים, זה הכול.

יעקב מרגי: אחמד, תודה על ההערה.

אחמד טיבי: תתייחסו אחרת לאזרחים הערבים.

אחמד טיבי: בבקשה.

מירי רגב: לכן, החוק, טיוטת תזכיר החוק שעבר ליועץ המשפטי לממשלה הוא תזכיר חוק שבעצם מעגן את החקיקה הקיימת, מעביר את סמכות שר האוצר למשרד התרבות והספורט, ומעביר מסר מאוד ברור.

מירי רגב: מוסד תרבות שפועל בניגוד לחוקי המדינה הקיימים, לא יקבל תקציב.

מירי רגב: חופש הביטוי הוא ב-DNA של החברה הדמוקרטית והישראלית.

מירי רגב: אין לי שום כוונה להתעסק עם חופש הביטוי, שכל אחד יכתוב, יעשה, יפעל, על-פי כל ערכיו.

מירי רגב: אני לא חייבת.

מירי רגב: אני משרד ממשלתי - - -

אחמד טיבי: יש DNA, ואתם מוטציה.

אחמד טיבי: אתם מוטציה נגד חופש דיבור, נגד חופש אמונה.

יעקב מרגי: תודה.

אילן גילאון: כמה מוסדות כאלה מימנתם?

יעקב מרגי: אילן, תודה.

יעקב מרגי: הבטחת שאתה לא מדבר.

אילן גילאון: זה נכון, אבל - - -

מירי רגב: משרד ממשלתי יממן גופי תרבות רק על-פי ההלימה שלהם לחוקי המדינה.

יוסף ג'בארין: זה שיש חוקים זה לא אומר שהם טובים.

יעקב מרגי: יוסף, היו לך כבר ארבע הערות.

יוסף ג'בארין: אבל זה שיש חוקים זה עדיין לא אומר שהם טובים.

ענת ברקו: חאלס, אז אולי אתה תקבע את החוק.

ענת ברקו: אתה המחוקק ואתה אומר שאתה לא מקבל את זה.

יעקב מרגי: יוסף, אתה לא ברשות דיבור.

יעקב מרגי: ענת, את לא ברשות דיבור.

מירי רגב: החוק לא מוצא חן בעיניך?

יוסף ג'בארין: לא מה שהוא אומר - - -

מירי רגב: בוא לכנסת ותשנה אותו.

ענת ברקו: אם יש חוק אז תכבד את החוק.

יעקב מרגי: ענת, את לא ברשות דיבור.

ענת ברקו: תשנה את החוק, אתה מחוקק.

ענת ברקו: שיפעל לשינוי החוק.

אילן גילאון: אדוני היושב-ראש, בברית-המועצות קראו - - - ז'דנוב-רגב.

אילן גילאון: חוץ מלסמן את השטח שאת רוצה, מה התוחלת בחוק?

<קריאות: - - -

יעקב מרגי: רגע, חברי הכנסת.

יעקב מרגי: רבותי.

מירי רגב: הנושא השלישי שעליו דיברנו.

יעקב מרגי: והאחרון.

מירי רגב: אתה רוצה לדבר עד הספורט.

יעקב מרגי: כן, עד הספורט, ואחר כך נפתח דיון.

מירי רגב: תנו לי רגע לדבר על התרבות, זה חשוב.

מירי רגב: הנושא השלישי שדיברתי עליו הוא צדק תרבותי, הנגשת תרבות בפריפריה ובמגזרים.

מירי רגב: תיקוני רגב בעצם הם כל התיקונים שעליהם מדובר בתקשורת, הם יוצגו בצורה מסודרת בשבוע הבא לאחר שיצאו להערות הציבור.

מירי רגב: הם תיקונים שבעצם מביאים לידי ביטוי את הצדק התרבותי, חלוקת משאבים אחרת, ואפשרות לשוויון ולצמצום פערים.

אלעזר שטרן: מי זה רגב?

מירי רגב: זה אנחנו.

מירי רגב: יש חוק שטרן?

יעקב מרגי: כמו שיש חוק שטרן, יש תיקוני רגב.

אלעזר שטרן: אני הייתי מעז לכתוב על חוק שטרן?

יעקב מרגי: כתבו עלייך.

ענת ברקו: אתה צנוע.

מירי רגב: אלו התיקונים שכך אנחנו קוראים להם כעת, זה תיקוני רגב.

יעקב מרגי: אלעזר, הגעת באיחור.

מירי רגב: אל תדאג, ברשימות, שטרן - - -

יעקב מרגי: רגע, רגע.

אילן גילאון: - - -

יעקב מרגי: חברי הכנסת, אלעזר שאל שאלה.

יעקב מרגי: הגעת באיחור.

מירי רגב: אלו התיקונים שאנחנו עושים כרגע.

דב חנין: אלעזר, זה עניין של תרבות.

יעקב מרגי: אלעזר שטרן, אם היית מגיע בתחילת הדיון - - -

<קריאות: - - -

באסל גטאס: מגלומניה מצד אחד ורגשי נחיתות מצד שני.

באסל גטאס: תמיד זה אחד לצד השני.

יעקב מרגי: באסל גטאס, תודה.

יעקב מרגי: אני עוד כמה דקות עובר - - -

באסל גטאס: רגשי נחיתות ומגלומניה.

ענת ברקו: הוא הפך להיות פסיכיאטר.

יעקב מרגי: עוד כמה דקות אני עובר לחוקי מרגי, שיתחילו קריאות לסדר אחת אחרי השנייה.

<קריאות: - - -

יעקב מרגי: אלעזר שטרן, אם היית מגיע בזמן לכיתה, היית שומע את המורה, שתרבות היא תהליך של התהוות.

מירי רגב: אבל הוא לא מגיע בזמן.

מירי רגב: זה לא מעניין אותו.

אלעזר שטרן: זאת תרבות?

אלעזר שטרן: כשחוקים נקראים על שם אנשים, זה תרבות?

יעקב מרגי: זה תהליך של התהוות.

יעקב מרגי: גם זה יכול לקרות.

מירי רגב: חברים, אני לא מתכוונת - - -

אלעזר שטרן: אבל זאת תרבות?

יעקב מרגי: תקשיב, היו בעבר, יש בהווה ויהיו בעתיד.

אלעזר שטרן: אתה מכיר מישהו, באמת אני שואל, שאמר על עצמו חוק - - -

מירי רגב: הלאה.

יעקב מרגי: כן, יש.

אחמד טיבי: אני מכיר, אורן חזן אתמול העביר חוק שקוראים לו "חוק חזן", קרא למדינת ישראל ישראל.

אחמד טיבי: זה "חוק חזן".

אחמד טיבי: תיקוני רגב.

<קריאות: - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

אלעזר שטרן: תשמע, לא ראיתי דבר כזה.

חיים ילין: במדינה דיקטטורית זה בדיוק מה שקורה.

יעקב מרגי: אלעזר, בוא, אני לא רוצה להאמין - - -

אלעזר שטרן: באמת.

אלעזר שטרן: מה, כאילו, אין גבול?

יעקב מרגי: אלעזר שטרן, אני אקרא לך לסדר.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להאמין בך שאתה באמת לא ראית דברים חדשים בחיים, נקודה.

יעקב מרגי: הלאה.

<יוסי שרעבי: חברים, זה בסך הכול שם קוד כדי להסביר מה קורה, זה הכול.

<יוסי שרעבי: כדי שיהיה ברור לכולם במה מדובר בשם קוד, לא יותר.

אלעזר שטרן: לא ראיתי דבר כזה בחיים.

אלעזר שטרן: לא ראיתי דבר כזה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אל תראה.

יעקב מרגי: לא קרה כלום.

אלעזר שטרן: כן, וכנראה שזאת המטרה של - - -

יעקב מרגי: בסדר, בסדר.

חיים ילין: במלחמת העולם השנייה שם קוד היה אניגמה, אתה יכול לקרוא לזה תיקוני אניגמה, זה הכול.

יעקב מרגי: תנו לשרה לסיים את הסקירה.

יעקב מרגי: בבקשה.

מירי רגב: כל התיקונים במבחני התמיכות, כל התיקונים - - -

אילן גילאון: עוד מעט נקרא - - - רחובות.

אלעזר שטרן: מאיפה זה בא?

יעקב מרגי: טוב, אלעזר, אני אאלץ לקרוא לך לסדר.

מירי רגב: כל התיקונים במבחני התמיכות ובקריטריונים הם שם קוד שהמנכ"ל פועל על-פיהם מול היועץ המשפטי לממשלה, וכשמכניסים תיקון חדש ורוצים להראות את ההבדל בינו לבין התיקון הנוכחי, כך הם קראו לזה כשם קוד.

אלעזר שטרן: אז למה את מציגה?

אלעזר שטרן: את שרה.

יוסף ג'בארין: נתוני 2016 - - -

יעקב מרגי: יוסוף, זאת הפעם העשירית שאתה מפריע לי.

יעקב מרגי: בפעם הבאה זאת קריאה ראשונה, קח את זה לבד.

אחמד טיבי: עוד לא נולד מי שיקרא ליוסף ג'בארין קריאה ראשונה.

אחמד טיבי: הוא בכנסת ועדיין לא קראו לו קריאה ראשונה.

יעקב מרגי: כבר הוצאתי אותו אחרי שלוש קריאות פעם.

יעקב מרגי: עשיתי זאת.

איתן ברושי: מתחילים בשנייה, אחמד.

יעקב מרגי: בבקשה.

זוהיר בהלול: קריאת ג'בארין.

מירי רגב: ברגע שהתיקונים יבוצעו, כמובן שהם יכנסו כחלק מהקריטריונים בכל מבחני התמיכה והקריטריונים.

מירי רגב: הדבר השני, ייעוד תקציבים ייעודיים - - -

באסל גטאס: על סמך אותם תיקונים הורדתם את התמיכה לאל-מידאן?

יעקב מרגי: באסל גטאס, אני קורא אותך לא להפריע.

באסל גטאס: אני שואל אותה.

יעקב מרגי: אני קורא אותך לא להפריע, פעם שנייה.

יעקב מרגי: ופעם שלישית זה קריאה לסדר.

יעקב מרגי: בבקשה.

מירי רגב: תקציבים ייעודיים למגזר הערבי ולמגזר החרדי - הם יזכו בהרבה מאוד כספים ייעודים לתרבות ייעודית על-פי הצרכים שלהם, על-פי צרכי האוכלוסייה.

מירי רגב: הכפלת תקציב תרבות בקהילה - תרבות בקהילה בעצם היא אותה תרבות של האזרחים שצורכים אותה במקום הקהילה שלהם, ושם אנחנו רוצים להגדיל, בעצם כבר הגדלתי את התקנה, כדי שאזרחים בכל היישובים, בפריפריה, במגזרים וגם במרכז הארץ יוכלו ליהנות מתקנת תרבות בקהילה.

מירי רגב: זה הצדק התרבותי והשוויון עליו דיברתי קודם.

באסל גטאס: תפסידי קולות בגלל זה במרכז הליכוד.

מירי רגב: ארבע, פיתוח ותקצוב תשתיות במוסדות עוגן בפריפריה ובמגזרים.

מירי רגב: אני מדברת על מחולל שינוי.

מירי רגב: תרבות, כפי שאמרנו היא המראה של חברה, היא מספרת את סיפור החברה, היא תעודת הזהות של החברה.

מירי רגב: אנחנו רוצים להביא את אותם מחוללי שינוי בפריפריה ובמגזרים על מנת שהם יביאו ויצמיחו את האומנים והיוצרים המקומיים שלהם.

מירי רגב: ולכן, אנחנו מפתחים מוסדות עוגן בפריפריה כדי שזאת תהיה השקעה לטווח ארוך, לא משהו נקודתי.

מירי רגב: מוסדות עוגן שיבואו וגם יחוללו תיירות ופיתוח של עסקים קטנים סביב אותו מוסד עוגן.

מירי רגב: תיאטרון כמו תיאטרון "המעבדה" בדימונה או "מראה" בקריית-שמונה, או התיאטרון הדרוזי הראשון שאני רוצה עכשיו להקים.

מירי רגב: תיכף אגיד איך אנחנו עושים את זה.

באסל גטאס: מה זה תיאטרון דרוזי?

יעקב מרגי: שאלת, אל תנאם.

באסל גטאס: מה זה?

באסל גטאס: המצאה של רגב?

יעקב מרגי: שאלת, אל תנאם.

יעקב מרגי: שאלת, זהו.

יעקב מרגי: בבקשה.

באסל גטאס: שתענה.

יעקב מרגי: היא תענה, אבל בסוף.

מסעוד גנאים: בוויקיפדיה אולי.

מירי רגב: אותם מוסדות בעצם יהפכו להיות לחלוצים של תרבות.

באסל גטאס: אני רוצה תיאטרון בדואי.

מירי רגב: זה דרך אגב, כן.

באסל גטאס: תיאטרון בדואי, תיאטרון קתולי - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: באסל גטאס.

באסל גטאס: - - אורתודוקסי, יווני, פרוטסטנטי, תימני.

יעקב מרגי: באסל גטאס, תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

מירי רגב: הכוונה היא בעצם לרכוש ניידות, להפוך אותם לניידות תרבות - -

באסל גטאס: תיאטרון ביידיש הבנתי.

באסל גטאס: יידיש הבנתי, מקובל.

מירי רגב: - - שיעברו בכל חלקי הארץ.

מירי רגב: חממות תרבות לנשים במגזרים השונים, וכמובן בתי יוצר ומוסדות עוגן.

מירי רגב: הדבר החמישי זה סל תרבות שמדבר עם רשויות מקומיות.

מירי רגב: עד היום זה לא היה, ולכן יש לנו מבחן חדש שממש בשבוע הבא יאושר על-ידי היועץ המשפטי לממשלה, נוציא אותו להערות הציבור.

מירי רגב: אנחנו מפתחים תשתית ותוכנית אב לתרבות בעיר.

מירי רגב: מה שיש לנו בספורט כמשרד אקטיבי, כמשרד יוזם, זה בדיוק הפוך בתרבות.

מירי רגב: בתרבות אנחנו משרד פסיבי.

מירי רגב: ומעכשיו אנחנו נקים ונפתח תוכניות אב לערים, למגזרים, בשיתוף עם השלטון המקומי.

מירי רגב: והדבר האחרון זה חסמים מינהלתיים שהפכו להיות חסמים חברתיים.

מירי רגב: כפי שאמרתי לכם, יש את החסם של השנתיים - מוסד שלא עובד שנתיים לא יכול לקבל תמיכה.

מירי רגב: באו אלי מהמגזר הדרוזי, באו אלי מהמגזר הבדואי, באו אלי אתיופים, אמרו: למה לא יכול להיות לנו תיאטרון?

מירי רגב: אמרו להם: לא, לא יכול להיות, הוא צריך לעבוד שנתיים.

מירי רגב: אמרתי: אבל איך הוא יעבוד שנתיים אם אין לו את הכסף בכלל להתחיל לעבוד?

מירי רגב: הלכתי ליועץ המשפטי לממשלה, הלכתי לחשבת הכללית, וקידמנו תקנה חדשה שנקראת "תקנת ינוקא.

מירי רגב: התקנה הזאת בעצם מאפשרת לנו להקים מוסדות תרבות באותם מקומות שיש חסכים תרבותיים וחברתיים.

מירי רגב: ולראשונה נוכל להביא ולסייע - - -

באסל גטאס: חסכים או חסמים?

מירי רגב: חסמים.

מירי רגב: כשיש חסם יש גם חסך.

מירי רגב: כי אם אין לך שם תרבות אז יש להם גם חסך מתרבות.

באסל גטאס: למה?

יעקב מרגי: זהו.

יעקב מרגי: קיבלת דיון חינם.

מירי רגב: אם אוכלוסייה שלמה לאורך שנים - - -

באסל גטאס: לא, מרגי, מרגי.

יעקב מרגי: קיבלת דיון חינם.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: תהיה לך רשות דיבור.

באסל גטאס: מרגי, השחקנים הכי מפורסמים, מהטובים ביותר, גם הבמאים הטובים ביותר בשפה הערבית הם דרוזים, אז באמת, באמת, מספיק, מספיק עם השטחיות הזאת.

מירי רגב: מצוין.

ענת ברקו: אז אתה בעד.

באסל גטאס: מספיק עם הגזענות הזאת.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

אלעזר שטרן: אבל מה זה תקנת ינוקא?

אלעזר שטרן: רגבי, רגבלי.

אלעזר שטרן: מה זה ינוקא?

אלעזר שטרן: מירי, איך ידעו?

באסל גטאס: באנו, באו אליה לבקש תיאטרון.

יעקב מרגי: ביקשת רשות דיבור?

יעקב מרגי: תודה, אלעזר.

מירי רגב: שטרן, תתאמץ קצת, אולי תגיע לכמה כותרות.

<קריאות: - - -

מירי רגב: תתאמץ קצת, אני מבינה אותך, זה נורא מתסכל לשבת כאלוף שלא מדברים עליו.

יעקב מרגי: אלעזר.

מירי רגב: תתאמץ קצת, אולי בסוף יהיו לך כל הכותרות.

אלעזר שטרן: מירי, יותר טוב שידברו עלי מאשר מדברים עלייך.

מירי רגב: תקנת ינוקא עברה ואושרה.

מירי רגב: אני רוצה להודות ליועץ המשפטי לממשלה.

ישראל אייכלר: שמעתם על נישואי שטרן?

מירי רגב: לא.

יעקב מרגי: לא משנה, עזוב.

ישראל אייכלר: על כשרות של שטרן שמעתם?

אלעזר שטרן: נישואי שטרן ראית?

מירי רגב: אבל לעומת זאת שמעתי על חוק שטרן לרב ראשי אחד.

מירי רגב: שמעת על זה?

באסל גטאס: מה עם תיאטרון אל-מידאן בסוף?

אלעזר שטרן: היא יודעת על מה היא מדברת.

אילן גילאון: אי-אפשר להגיד שאין בידור.

אילן גילאון: יש.

מירי רגב: הלאה.

מירי רגב: ביטול מצ'ינג - קיבלתי החלטה של ביטול מצ'ינג ללמ"ס 6-1.

מירי רגב: לא יכול להיות שמבקשים מצ'ינג מרשויות חלשות, ולכן הם לא מסוגלים לבצע, לא פסטיבלים, לא יוזמות, לא של אומנות פלסטית, לא של מחול ולא של תיאטרון.

מירי רגב: החלטתי שלא יהיה מצ'ינג ללמ"ס 6-1, וכל רשות חלשה שתרצה לבוא עם יוזמה לתיאטרון, לאומנות פלסטית או לכל מה שקשור לתרבות, יקבלו סיוע ללא מצ'ינג.

אחמד טיבי: או, על המצ'ינג זה טוב.

מירי רגב: הדבר האחרון זה תמיכה ועידוד לאמנים צעירים וותיקים ולאמנים במצוקה.

מירי רגב: הקמנו קרן תמיכה ליוצרים ויוצרות, שמנו בקרן הזאת 7.5 מיליון שקלים.

מירי רגב: זה אמנים ויוצרים עצמאיים.

מירי רגב: לצערי, רוב האמנים מאוגדים, לא לצערי, רוב האמנים מאוגדים באיגודים כאלה ואחרים, אבל יש כאלה שלא מאוגדים, ואז הם לא מקבלים תמיכה.

מירי רגב: פנו אלינו והחלטנו להקים קרן - -

יעקב מרגי: כל אחד פורט על המיתר שהוא אוהב.

יעקב מרגי: מה לעשות.

מירי רגב: - - שתוכל לתמוך באומנים וביוצרים עצמאיים.

מירי רגב: הקמנו קרן.

מירי רגב: אנחנו נפעל לתמיכה ולעידוד אמנים ותיקים שיביאו מהניסיון שלהם ומהמקצועיות שלהם לפריפריה ולמגזרים.

מירי רגב: והדבר האחרון, החלטתי להגדיל את הקרן לאומנים במצוקה, ואני שמחה שבעקבות ההחלטה שלי גם מפעל הפיס הצטרף לקריאה, והגדלנו את הקרן של אומנים במצוקה.

מירי רגב: הכפלתי.

מירי רגב: אוותר על הנושא של החקיקה.

מירי רגב: אגיע רק לנושא האחרון.

מירי רגב: תרבות כמחולל תיירות - אני חושבת שהתפיסה של תרבות כמחולל תיירות היא תפיסה נכונה, גם בשוק המקומי וגם בחו"ל.

מירי רגב: ולכן, אנחנו רוצים לפתח ולהשקיע ביוזמות בין-לאומיות ובקשרי תרבות גם בספורט וגם בתרבות.

מירי רגב: וכמובן, להקים את מכון היצוא.

מירי רגב: יש לנו שגרירים מצוינים בתחום התרבות, בקולנוע, במחול, בתיאטרון, במוזיקה, וחשוב מאוד שנשקיע בהם כדי שהם יביאו את הפנים היפות של מדינת ישראל, ויציגו את התוכן והעושר התרבותי של מדינת ישראל בעולם.

מירי רגב: משום שאני מבינה שחברי הכנסת רוצים לדבר, ולא סיימתי להציג את המשרד בתחום הספורט.

יעקב מרגי: ודאי.

יעקב מרגי: הם שעה כוססים ציפורניים, את אומרת, הם רוצים לדבר.

אילן גילאון: לא, להפך, באנו להקשיב למירי.

מירי רגב: אז נעצור פה, אתם תתייחסו.

מירי רגב: חבל שלא הייתם בתחילת הדרך, אתה היית אוהב את מה שאמרתי.

<קריאות: - - -

יעקב מרגי: טוב, רבותי, רגע, אני מבין שהגענו לעיקר הדיון, לא משנה מה השרה אמרה – אני אומר את זה בציניות – אבל אין ספק שקיבלנו פה סקירה.

זוהיר בהלול: עוד עשר דקות היא הייתה מנפצת את שיא הפיליבסטר בכנסת.

מירי רגב: אני לא מתחרה בשטייניץ.

יעקב מרגי: בוועדה הזאת שברנו כמה שיאים בקדנציה הזאת - נוכחות מרשימה של חברי כנסת בדיונים של ועדת החינוך, זה לא היה דבר שבשגרה.

אילן גילאון: אנחנו אנשים תרבותיים.

אילן גילאון: מה.

יעקב מרגי: מאחר שיש לנו 17 ח"כים רשומים לרשות דיבור, אז נעשה זאת.

יעקב מרגי: נכון שהשרה נתנה סקירה מפורטת של כשעה על תוכניותיה במשרד, ומה לעשות, לחברי הכנסת התוהים ששומעים את השיח בלשון אני, אני, אני, מה לעשות, שר יש אחד במשרד והוא מעצב מדיניות, ולכן יש דיון ציבורי, ואנחנו כגוף, כוועדה שמבקרת ומפקחת על עבודת הממשלה נוודא אם האני שלו מתאים, א', גם לחוקתיות, גם לשוויון, גם לזכותו של הציבור לשיתוף.

אילן גילאון: אפשר לקרוא לזה, אדוני, La culture c'est moi.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: יישר כוח.

חיים ילין: פעם ראשונה שהמילה תרבות - - -

יעקב מרגי: התרבות זה אני.

מירי רגב: אם כבר קולטורה, הייתם צריכים להביא לפה גם איזו ריבה.

אילן גילאון: מירי השש-עשרה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: התרבות זה אנחנו בשורה תחתונה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איתן ברושי.

יעקב מרגי: רבותי, חברי הכנסת, אני מסתכל על השעון, בהתחלה אני נותן שלוש דקות, תגזימו, אני אעבור לשתי דקות.

יעקב מרגי: בבקשה.

איתן ברושי: אדוני היושב-ראש, בכנסת, כידוע, יש עוד דיונים, גברתי השרה, אני רוצה לומר דבר ראשון במגבלת הקיצור, יושב-ראש הוועדה, אני פונה אליך, הדבר המרכזי שהיינו צריכים לטפל בו מזמן ולא מאוחר לקראת תקציב 2017, תקציב התרבות נמוך מדי לפי כל קריטריון.

איתן ברושי: גם אם יחלקו אותו כך או אחרת הוא נמוך.

איתן ברושי: תפקידנו להגדיל, ודיברנו על זה בעבר, להכפיל את תקציב התרבות.

איתן ברושי: אני מציע שתיקח את זה כמשימה, ולדון כאן על תקציב התרבות, אחד.

איתן ברושי: שתיים, אתמול הכנסת ציינה, לצערי באולם כמעט ריק, את יום השואה הבין-לאומי שמציינים היום.

איתן ברושי: אני רוצה לקשור את זה ולומר שתקציב שניתן למכוני מחקר ולמוזיאונים הוא מאוד קטן.

איתן ברושי: וכמי שמוטלת עליו האחריות על הדור שלנו, למורשת השואה ולמען לא נשכח – אני רוצה שהיושב-ראש יקשיב – אני אומר את זה בהתרגשות מסוימת, כי אתמול העברתי ביקורת על נשיאות הכנסת שמצאה לנכון לקיים את האירוע הזה באולם כמעט ריק.

איתן ברושי: אם היה מתקיים דיון כזה בפרלמנט אחר היינו נעלבים וכועסים.

איתן ברושי: אני חושב, השרה רגב, וחברי חברי הכנסת, צריכה להיות פה קריאה לא לחכות, ולא שמעתי תיקון בקריטריונים לנושא השואה.

מירי רגב: נדבר על זה תיכף.

מירי רגב: הגדלתי את התקציב לארבעת המוזיאונים.

איתן ברושי: את יודעת שאני מכיר את זה, אבל מצד שני הייתי רוצה לראות שינוי מיידי ולא להסתפק בזה.

איתן ברושי: ואני מבקש לתקן תקנות וחוקים שהמוזיאונים ומכוני המחקר הם מעל המחלוקות.

איתן ברושי: דבר שלישי, יש פה איזה ערבוב בתקשורת, אולי לא מכוון מצד המשרד, בין שאלת הפריפריה והתרבות והספורט כמרכיב בפיזור האוכלוסייה ובין שאלת הקריטריונים והנאמנות הלאומית.

איתן ברושי: אני חושב שאין ויכוח, ואני רוצה לחדד את העניין שאין מספיק תרבות ולא תרבות חזקה, וחלק מהתרבות החזקה בפריפריה זה מוסדות התרבות במרכז.

איתן ברושי: מה שצריך לדרוש מהם – סליחה, המנכ"ל – והיה קריטריון כזה בתקצוב - כמה גוף מרכזי מופיע גם במקומות הרחוקים בשלמותו, לא עם חצי תפאורה ושליש שחקנים.

מירי רגב: יפה.

מירי רגב: - - - תיקונים.

איתן ברושי: נכון.

איתן ברושי: לכן, אני רוצה להדגיש שיש פה שני נושאים נפרדים: כללים שאין עליהם מחלוקת ועדיפות לנגב, לגליל, ותרבות כמרכיב בפיזור אוכלוסייה ובחוסן החברתי.

איתן ברושי: זה בוודאות דבר נכון, ואני מברך את השרה על כך.

איתן ברושי: מצד שני, אני חושב שאסור להחליש גופים מרכזיים שבאופן טבעי חלקם במרכז, אלא לדרוש מהם ולסבסד את ההופעה שלהם בפריפריה כדי לאפשר שוויון יותר גדול בין הזכות לתרבות ולספורט גם במקומות הרחוקים.

איתן ברושי: לגבי שאלת הנאמנות, היא לא קשורה לתרבות.

איתן ברושי: אנחנו דורשים מאזרחי המדינה נאמנות, אבל אנחנו לא מפעילים משטרת מחשבות.

איתן ברושי: ולכן, לפי דעתי צריך למצוא את האיזון הנכון בין שמירת החוק – ולאחרונה התבטאתי על כך, גברתי, גם באכלוס הבתים בחברון עמדתי על שמירת החוק.

איתן ברושי: שמירת החוק לא מתחלקת לגזרות ולא למפלגות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לסיכום, איתן.

איתן ברושי: ומצד שני, הנאמנות למדינה היא לא במחלוקת.

איתן ברושי: המחלוקת אם יש, וצריך לא לערבב אותה עם ההופעה בפריפריה, היא בהפעלת הכללים, בגמישות שלהם, ובשאלה איך חופש הביטוי הוא לא חופש מאחריות, אבל עודף אחריות שלא יגרום לסתימת פיות או לסתימת מחשבות.

איתן ברושי: ובכל מקרה, בהצלחה.

מירי רגב: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת חיים ילין, בבקשה.

חיים ילין: קודם כול אני מאחל למירי בהצלחה, כי אין מה לעשות, כולנו רוצים שהשרים, ובכלל הממשלה תצליח.

חיים ילין: אני רוצה להתייחס לשעה הזאת שלך, מירי.

חיים ילין: אחד, שמעתי הרבה את המילה אחריות; שתיים, את המילה סמכות; שלוש, את המילה אני.

חיים ילין: המון.

דב חנין: אחד, אחד.

חיים ילין: כמות הפעמים אפילו צרמה לי באוזן.

חיים ילין: היום יש תוכנות שמציינות כמה פעמים מופיע משהו.

חיים ילין: המילה אני, לדעתי, כשאת מציגה את כל הצוות הזה קצת מיותרת, את יכולה להשתמש במילה אנחנו, כי בסופו של דבר מי שמבצע את העבודה זה הם, לא את.

חיים ילין: את קובעת מדיניות, זה בסדר.

חיים ילין: זה טיפ קטן.

חיים ילין: לדעתי חשוב מאוד לשתף את האנשים, כדי שהם יהיו חלק ממה שאת רוצה לשים כאג'נדה.

חיים ילין: אתייחס רק לקטע של הנאמנות.

חיים ילין: המילה אולי שלא השתמשנו כאן זאת המילה קולטורה.

חיים ילין: המילה קולטורה באה מלטינית.

חיים ילין: זאת מילה בסיסית שהיא בעצם הרוח, שגם זאת מילה שלא השתמשת בה, זאת הרוח של התרבות העולמית שמאגדת בתוכה הרבה מאוד דעות.

חיים ילין: ויש משטר דיקטטורי, ויש משטר דמוקרטי, ואנחנו מאוד גאים תמיד להיות הדמוקרטיה היחידה במזרח התיכון.

יעקב מרגי: אנחנו מצרים על כך.

חיים ילין: לא מסתדר לי אף פעם, כבוד היושב-ראש, המילה נאמנות היא מהדמוקרטיה היחידה במדינת ישראל.

חיים ילין: זה לא מסתדר.

חיים ילין: נאמנות לפי התפיסה של השרה והחקיקה שהיא מביאה פה - - -

יעקב מרגי: לא שמעתי את המילה נאמנות בדיון הזה פעם אחת.

דב חנין: לא הקשבת טוב לשרה.

חיים ילין: לא הקשבת.

יעקב מרגי: את המילה.

חיים ילין: לא הקשבת.

יעקב מרגי: המילה נאמנות - - -

מירי רגב: אתה גם לא שמעת את המילה נאמנות.

מירי רגב: אתה שמעת רק מילה אחת, מימוש חוקי המדינה, כן.

יעקב מרגי: תודה.

<קריאות: - - -

אילן גילאון: למה מימוש חוקי המדינה צריך חוק?

אילן גילאון: ריבונו של עולם.

מירי רגב: אבל יש חוק.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

אילן גילאון: יש חוקים.

יעקב מרגי: אין חוק.

אילן גילאון: היא אומרת מימוש חוקי המדינה, זה צריך חוק?

יעקב מרגי: לא יהיה חוק.

אילן גילאון: כלומר, צריך שיהיה חוק שצריך לקיים את החוק.

יעקב מרגי: השרה אמרה שלא יהיה חוק חדש.

יעקב מרגי: חיים ילין, תסיים, בבקשה.

חיים ילין: אילן, אני רוצה להתייחס לעניין המקצועי שהועלה פה.

חיים ילין: ספרתי פה לפחות שלוש מדרגות בעלייה.

חיים ילין: אחת, זה הרחבת הסמכות לשלול תמיכה.

חיים ילין: אני רוצה להסביר שהחקיקה הזאת של שר האוצר שהוא צריך לעבור ויה דולורוזה בשביל לקיים אותה, מי שמבין בחקיקה הזאת, היא גם אך ורק רטרואקטיבית, היא בכלל לא מראש.

חיים ילין: זאת אומרת, יש פה עליית מדרגה, שהשרה לוקחת על עצמה מראש לקבוע.

מירי רגב: זה לא נכון.

מירי רגב: איך אתה יודע את זה?

מירי רגב: ראית את הצעת החוק?

חיים ילין: אני - - -

מירי רגב: את הצעת החוק ראית?

חיים ילין: ראיתי מה ש - - -

מירי רגב: אז תהיה אחראי.

חיים ילין: לא, מירי.

מירי רגב: יפה, הצעת החוק מדברת בדיוק על הסמכות של שר האוצר.

דב חנין: לשמור על זכות הדיבור שלו.

דב חנין: זה לא על חשבון הזמן שלו.

יעקב מרגי: השרה, אני מבקש, תגובות בסוף.

יעקב מרגי: אני מעדיף גם לטובת העניין, לטובת הדיון, תגובות מרוכזות בסוף.

חיים ילין: כבוד השרה, אמרת הרבה מאוד דברים שהבטן קרקרה, ואני אמרתי.

חיים ילין: הקשבתי בקשב רב.

יעקב מרגי: חיים, בבקשה, צודק.

חיים ילין: תודה רבה.

חיים ילין: הסוגיה הראשונה.

חיים ילין: הסוגיה השנייה, יכולת לשלול מראש מתן תמיכה.

חיים ילין: זה משהו ששר האוצר לא יכול לעשות שאת כן רוצה עכשיו לעשות, וזה מתקבל פה בצורה של – זה מה שאמרת.

חיים ילין: מה לעשות.

יעקב מרגי: בסוף היא תתייחס לדברים.

חיים ילין: ושלוש, היא קובעת הסדר ספציפי כלפי מוסדות תרבות, שזאת פגיעה קשה מאוד בחופש הביטוי.

חיים ילין: למה אני עכשיו חוזר לרוח ולקולטורה?

יעקב מרגי: בדקה אחרונה לסיום.

חיים ילין: למה אני חוזר למילים האלה?

חיים ילין: כי המילים האלה הם כמעט מעל האנושות.

חיים ילין: זה משהו שלא שייך בכלל לא לדת, זה לא שייך בכלל למדינה, זה לא שייך למפלגות.

חיים ילין: זה שייך לאנושות.

חיים ילין: עכשיו, בנאמנות הזאת אתם מבטיחים דברים, השאלה אם ביום הזיכרון, תסלחי לי, כבוד השרה, כשאנשים במדינת ישראל בצפירה - - -

יעקב מרגי: לא מוגדר בחוק.

חיים ילין: רגע, בצפירה – למה לא מוגדר בחוק?

יעקב מרגי: תוסיף את זה בחקיקה.

חיים ילין: מסתובבים חופשי, האם הם נאמנים למדינת ישראל, כן או לא?

יעקב מרגי: תוסיף את זה בחקיקה אם לדעתך לא.

חיים ילין: אני בכוונה אומר.

חיים ילין: כשיש עבירות על החוק במקומות מסוימים על-ידי ימניים קיצוניים או שמאלניים קיצוניים האם גם בשם אותו חוק הם לא יקבלו עכשיו את המימון?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שאלה במקום.

חיים ילין: אני לא מקבל ציונים על אם זה שאלה טובה או לא.

יעקב מרגי: אני חושב בקול.

יעקב מרגי: זאת דרכי, לחשוב בקול.

חיים ילין: אני אומר לכם דבר אחד, כאחד היחידים, לדעתי, שגדל בדיקטטורה, אנחנו הולכים לכיוון ממש לא נכון.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לסיים.

חיים ילין: למרות שהשרה רוצה לפתוח את המניפה והיא מדברת על דרוזים ועל בדואים ועל ערבים, מתחת לפני השטח קורה משהו הפוך לחלוטין.

יעקב מרגי: תודה.

חיים ילין: ואני חושב שהדיון הזה חשוב, ואני חושב שהדיון הזה צריך להביא את הגבולות של הדמוקרטיה ושל שמירת הדמוקרטיה בלי להביא את כל מה שנקרא נאמנות לתוך החוק.

חיים ילין: תודה רבה.

יעקב מרגי: עלינו להשאיר זמן לשרה להגיב על הדברים שלכם.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דב חנין, בבקשה.

יעקב מרגי: להיצמד לזמנים.

דב חנין: כן.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש, אתחיל בהסכמות ואסיים בוויכוח.

דב חנין: חוסר ההשקעה בתרבות הוא שערורייה, הוא שערורייה, ואני תומך במאבק להגדיל מאוד את תקציב התרבות.

דב חנין: תרבות נפגעת מאוד כשאין תמיכת מדינה, אני מצטט את השרה, בהסכמה, ולכן, הפרדה בין חופש תרבות לבין תמיכת המדינה היא פיקציה מוחלטת.

דב חנין: נקודה שנייה, אני בעד חיסול הביורוקרטיה, אני גם בעד שינוי הקריטריונים, אבל אני נגד ביטול קריטריונים, כי כאשר אין קריטריונים, אנחנו מגיעים לשלטון של שרירות.

דב חנין: ושרירות היא האויב של כל סדר ושל כל דמוקרטיה.

דב חנין: נקודה שלישית, אני בעד פלורליזם, בעד השקעה בתרבות בפריפריות, בעד השקעה בתרבות ערבית, בעד השקעה בתרבות מזרחית, בעד כל הדברים האלה.

דב חנין: אני מאוד מודאג, אדוני היושב-ראש, למשל, מקיצוץ ההופעות של התיאטראות בפריפריות, זאת התוצאה הישירה מהמהלכים האלה, זה מה שאנחנו כבר רואים.

דב חנין: אני רוצה לעבור לנושאים שבוויכוח.

דב חנין: אמר טולסטוי: כל משפחה היא אומללה, כשהיא אומללה, היא אומללה בדרכה.

דב חנין: ובפרפרזה על הדברים האלה: כל עם חולה, הוא חולה בדרכו.

דב חנין: יש הרבה מה ללמוד מההיסטוריה, ואני אף פעם לא רוצה להשוות שום דבר לשום דבר.

דב חנין: אבל בואו נסתכל על ההיסטוריה, ואני אומר לכם שלושה דברים: תמיד לא קוראים לזה צנזורה תרבותית.

דב חנין: תמיד אומרים: מה פתאום צנזורה תרבותית?

דב חנין: אנחנו צנזורה תרבותית?

דב חנין: מה פתאום.

דב חנין: אנחנו לא צנזורה תרבותית.

דב חנין: אנחנו פשוט נגד חתירה נגד המדינה, זה הכול.

דב חנין: תמיד אומרים כך.

דב חנין: תמיד אומרים שאנחנו מדברים רק על נאמנות לערכים לאומיים ועל מאבק בחתרנות מבפנים.

דב חנין: והדבר השלישי, אדוני היושב-ראש, תמיד במבט לאחור הימים האלה שבהם עושים את המהלכים האלה בתחום התרבות נתפסים כרגע שפל היסטורי.

דב חנין: בארצות-הברית מקארתי-מקארתיזם, בברית-המועצות ז'דנוב-ז'דנוביזם, אלה הם רגעי השפל של המדינות האלה.

דב חנין: אני לא משווה שום דבר לשום דבר, למרות הדמיון.

דב חנין: אבל אני רוצה לומר לכם, המדרון הזה מוביל אותנו למקומות מאוד מאוד נמוכים ומאוד מסוכנים.

יעקב מרגי: לסיום.

יעקב מרגי: תודה.

דב חנין: מוסוליני דיבר על הדקדנטיות והשחתת הנוער ביצירות זרות, זה פוגע ברוח הלאומית.

דב חנין: הוא אומר: תלמדו מג'ובאני ג'נטילה איך צריך להעריך את הרוח הלאומית האיטלקית.

דב חנין: מוסוליני.

דב חנין: פה לא רחוק, גברתי השרה, מציגה היום במוזיאון ישראל, עדיין מציגה, תערוכה מדהימה שנקראת "לילה יורד על ברלין".

דב חנין: התערוכה הזאת מציגה יצירות אומנות שב-1937 שמו את כולם בתערוכה מיוחדת של אומנות מנוונת ואנטי-לאומית.

דב חנין: זה מה שקרה במקומות אחרים.

דב חנין: אנחנו לא רוצים, אסור לנו להגיע, אסור לנו להידרדר לימים הקשים והאיומים האלה.

דב חנין: ושוב, הדברים האלה תמיד נעשים בחסות של מילים נהדרות, תמיד בחסות של פטריוטיזם מנופף בדגלים, והסכנות כבר ברורות.

דב חנין: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

מירי רגב: כבוד היושב-ראש, אני רק חייבת לתקן משהו שכבר פורסם ב-Ynet.

מירי רגב: כתוב שלכאורה כאילו אין לי בעיה עם חתירה כנגד המדינה, אבל לא במימון המדינה.

מירי רגב: אז יש לי בעיה עם חתירה נגד המדינה.

מסעוד גנאים: - - -

מירי רגב: יש לי בעיה עם חתירה נגד מדינת ישראל גם ברמה האישית, קל וחומר במימון המדינה.

יעקב מרגי: תודה.

מירי רגב: אז תיקנתי את הכותרת הזאת, אני מקווה שהכותרת גם תשתנה.

מירי רגב: תודה רבה.

יעקב מרגי: ש- Ynetיתקנו בהתאם.

יעקב מרגי: חבר הכנסת פרופ' יוסי יונה, לגופו של עניין שלוש דקות, בבקשה.

יוסי יונה: השרה מתנגדת לחתירה נגד המדינה על כל מופעיה.

מירי רגב: כן, על כל מופעיה, גם במימון וגם לא במימון.

יעקב מרגי: בבקשה.

יוסי יונה: גברתי השרה, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לציין שלוש נקודות, שלוש הערות.

יוסי יונה: האחת, אני בוודאי מצטרף לתביעה של כלל, אני מתאר לעצמי, חברות וחברי הכנסת שמשתתפים בדיון הזה ושל השרה עצמה, אני מתאר לעצמי, על הצורך בהגדלה מסיבית של תקציבי החינוך כדי שנעמוד בסטנדרטים של המדינות המתוקנות, שזה כמעט 1% מהתוצר הלאומי.

יוסי יונה: אני רוצה להמשיך ולומר הערה שנייה, אני רוצה לברך את השרה על הפעולה שהיא עושה בתחום הרב-תרבותי, וגם שמעתי כמה הערות קצת לגלגניות, ואני חושב שזה לא במקום.

יוסי יונה: אני, כמי שמומחה בתחום הזה של רב-תרבותיות, אני עוסק במיוחד בזה גם בתחום של התיאטרון, להעיר את תשומת לבכם, קנדה שבחוקתה מוגדרת כמדינה רב-תרבותית, תומכת לפחות ב-30 בתי תיאטרון שונים של תרבויות שונות: טורקית, יהודית, הונגרית, סלובקית, לטביינית, מה שלא תרצו, בתמיכה של המדינה.

מירי רגב: לא, לא נכון.

מירי רגב: יש כאלה דברים?

מירי רגב: בכל זאת, יש לנו ממי ללמוד.

יוסי יונה: כן.

יוסי יונה: בתמיכה של המדינה ברב-תרבותיות בתחום של תיאטרון וכן גם בתחום של מוזיקה - - -

אילן גילאון: היא תתחיל למחוק דברים, אל תיתן לה רעיונות.

יוסי יונה: וגם בתחום של מוזיקה.

יוסי יונה: ובארץ, אני חייב לומר שכן, ישנו עוול היסטורי ביחס למורשות תרבותיות מסוימות, וכאשר השרה מודיעה שהיא מתכוונת להתמודד למול התופעה הזאת, אני בהחלט מעניק לה את תמיכתי הרבה.

יוסי יונה: ובואו נזכיר את הדוגמה הזאת, נניח, של התזמורת הפילהרמונית למול האנדלוסית, ששם קיימת הקצאה כל כך בלתי צודקת במשאבים של המדינה, ואם תפעלי כדי לתקן את הדברים הללו, אז בהחלט - - -

מירי רגב: שבוע הבא זה כבר יוצא להערות הציבור.

יוסי יונה: אני שמח על כך ומברך על כך.

יוסי יונה: גם בתחום של התיאטרון אני רוצה להעיר הערה.

יוסי יונה: אני לא בדיוק חושב שהמטרה היחידה היא להביא את בתי התיאטראות המרכזיים לפריפריה על כל צוותם, שזה גם צוותם וצוות השחקנים שלהם.

יוסי יונה: צריך לעודד יצירה מקומית.

מירי רגב: יפה.

מירי רגב: על זה אני מדברת, זה מה שאני עושה.

יעקב מרגי: וזה לא סותר.

יוסי יונה: זה לא סותר.

יוסי יונה: אנחנו מכירים גם המון פעמים את המונופול של בתי התיאטראות הגדולים על הפריפריה באופן שבו הם משווקים את ההצגות שלהם.

יעקב מרגי: הם גם אבן שואבת.

יעקב מרגי: לוקחים להם את השחקנים אחרי מחזה אחד או שניים כבר.

יוסי יונה: ברשותך, רק דוגמה אחת.

יוסי יונה: המון פעמים יש את התופעה הזאת שאם הפריפריה רוצה הצגות של הקאמרי או של הבימה, הרי מחייבים אותם גם לקחת הצגות שהן הצגות משנה שלהם, ובמידה שהם לא ייקחו את הצגות המשנה, הם לא יקבלו גם את ההצגות המרכזיות.

יוסי יונה: ולכן, אני בהחלט קורא לעידוד היצירה המקומית בפריפריה.

יוסי יונה: באשר לשאלה הזאת של החוקיות ולא חוקיות.

יוסי יונה: אני רוצה כאן להעיר הערה, וקחי אותה לתשומת לבך, גברתי השרה, ראי, קיימים חוקים במדינה, אבל אני הייתי רוצה לראות מצב שבו יש איזשהו מתח, אם תרצי, מתח מבני בינך לבין שרים אחרים.

יוסי יונה: שרת התרבות היא השרה שצריכה למתוח את האפשר עד כמה שניתן.

יוסי יונה: לא להצר.

יוסי יונה: התפקיד של להצר את המרחב הוא תפקיד, הייתי אומר, של חלקים אחרים בממשלה או של חלקים אחרים בציבור.

יוסי יונה: את צריכה להיות, התפקיד שלך, סליחה, אני מקווה שלא אשמע פטרוני, את זו שדווקא צריכה להיות מרחיבה את האפשרויות, ומתנגשת עם אלה שרוצים להצר את האפשרויות.

יוסי יונה: חיים ילין, חברי, היה כאן, ודיבר על המושג הזה של קולטורה.

יעקב מרגי: לסיכום, יוסי.

יוסי יונה: כן, אני מסכם.

יוסי יונה: בעצם, אחת מהפעמים הראשונות שהשתמשו במושג הזה במשמעות שאנחנו מקבלים אותו זה היה אצל קיקרו במאה הראשונה לפני הספירה, והוא דיבר על המושג של cultura animi, שבעצם מה שהוא התכוון בכך, זה אם תרצו, טיפוח הנפש הפילוסופית של האדם.

יוסי יונה: ובטיפוח הנפש הפילוסופית של האדם במכלול התרבויות שהוא נחשף אליהן, הרי אחד מהדברים המאוד מרכזיים, גברתי השרה, זאת העמדה הביקורתית שיש לאדם על הסביבה שלו.

יוסי יונה: משעה שהתרבות היא קונצנזואלית, היא לא עושה את תפקידה.

יוסי יונה: התרבות בהגדרתה צריכה להיות, ככל שהיא נעלית יותר - -

יעקב מרגי: נושמת, יוצרת, בועטת.

יוסי יונה: - - צריכה להיות נושמת, בועטת, שבה האדם יכול להיחשף לדברים שקוראים תיגר על המציאות הקיימת.

יוסי יונה: עד כמה אנחנו הולכים בקריאת התיגר, זאת באמת שאלה, ואני לא בא ואומר שהכול מותר בהקשר הזה.

יוסי יונה: אבל, שוב, אני חוזר להערה שלי, גברתי השרה, כשרת תרבות, אני חושב שהמקום שלך זה דווקא לשחרר יותר, ולתת יותר אפשרויות של ביקורת מאשר לצמצם.

יעקב מרגי: להרחיב.

יעקב מרגי: אני מאוד מודה לך על הדברים.

יעקב מרגי: תודה.

מירי רגב: אין לי בעיה עם ביקורת.

יעקב מרגי: חברת הכנסת ד"ר ענת ברקו, בבקשה.

ענת ברקו: לא אתחבר אליך דרך סארטר וכו', וניתן כאן עוד איזו הרצאה מלומדת, אבל מה שאני רוצה - - -

דב חנין: למה?

דב חנין: למה?

דב חנין: כדאי להעלות את הרמה בדיון.

יעקב מרגי: בשלוש דקות שלך את רשאית לעשות מה שאת רוצה.

ענת ברקו: קודם כול אני רוצה לברך על החיבור לפריפריה, ועל כך ששיטת המצ'ינג נקטעת פה ומאפשרת באמת לציבורים רבים שבגלל השיטה הזאת נפגעו בהרבה מאוד מישורים – ואנחנו רואים את זה לא רק בנושא של תרבות, אלא בהרבה מאוד נושאים אחרים, וזה עולה ועולה בכל ביקור שאני עושה בפריפריה.

ענת ברקו: לכן, זה דבר מבורך.

ענת ברקו: תרבות בתוך מדינה אין פירושה פאודה, אין פירושה שאנחנו באופן אישי נממן לפעמים אפילו מופעים של – אני רואה את זה גם דרך החינוך למשל בגופים במזרח ירושלים, שמחנכים לטרור, מרעילים מוחות, יוצרים ניכור בין המדינה לבין האנשים, ונותנים את הכסות של תרבות ופלורליזם.

ענת ברקו: בשם הפלורליזם ובשם התרבות צריך לאפשר תיאטראות בשפות שונות, צריך לשמר תרבויות עתיקות ומסורות שבאנו גם מהגולה, לדאוג לזה.

ענת ברקו: אבל אין פירושה של תרבות ליצור הסתגרות ובדלנות, כן, בדלנות, וניכור, ועבודה נגד המדינה במישורים הכי הכי הכי בסיסיים.

ענת ברקו: ואנחנו מדברים כרגע ביום השואה הבין-לאומי.

ענת ברקו: שרת התרבות היא לא איזה אוטומט, אחרת היו מניחים תקציב, כל שנה הוא היה עובר לשנה הבאה, וסלמאת, הכול בסדר.

מירי רגב: זה מה שקורה היום, אנחנו כספומט.

ענת ברקו: אז לא.

ענת ברקו: אני חושבת שהקטע של מדיניות זה בדיוק תפקידו של שר, והקטע של מדינה דמוקרטית ושל נבחרי הציבור הוא להתוות מדיניות.

ענת ברקו: זה דבר שהוא מאוד מאוד חשוב.

יעקב מרגי: ולסיכום.

ענת ברקו: והדבר הנוסף שאני רוצה לומר, שאני רואה בדרך שמוצגת, כמובן שאין כאן סתימת פיות, ויש כאן חופש דעה, והוא חופש דעה לכולם.

ענת ברקו: אבל לפעמים אנחנו צריכים לחשוב, כשעושים סדר עדיפויות, לאן ילכו התקציבים ואל מה אנחנו רוצים לחשוף את הילדים, ואיך אנחנו רוצים לגדל אותם, ואיזה אופקים אנחנו רוצים לפתוח בפניהם, ואיזה רפרטואר של התנהגויות שנובעות מהצרכנות התרבותית שלהם.

ענת ברקו: יש כאן גישה שמאפשרת לקהלים אחרים שלא היו נגישים לתרבות עד היום, וגם בזה שכן – אני חושבת שגם את התיאטראות שבאמת מגדלי השן מתל-אביב, כמו המהפך שהיה בבאר-שבע כשאוניברסיטת בן-גוריון נוסדה בבאר-שבע - - -

יעקב מרגי: ענת, לסיים.

ענת ברקו: ניקח גם את הקהלים הללו, וגם נביא אותם, ואולי גם הניכור הזה שלפעמים בתחושה של איזושהי התנשאות או איזושהי תחושה של ריחוק מסוים, זה גם משהו שיגיע לתרבות הישראלית גם במובן הזה.

ענת ברקו: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת ישראל אייכלר, לאחר מכן – זוהיר בהלול.

ישראל אייכלר: אדוני היושב-ראש, כבוד השרה, אני מאוד מברך על הדברים ששמענו פה, על הצדק התרבותי וצדק חברתי.

ישראל אייכלר: אני חושב שבארבע המילים האלה אפשר להכליל את כל הרעיון ואת כל המאבק ואת כל התארים שזכית להם: מוסוליני, ז'דנוב, מקארתיזם, וכל הדברים האלה, לא יאומן כי יסופר.

ישראל אייכלר: הייתי חבר במועצת התרבות של מדינת ישראל במשרד התרבות במשך שנתיים, וראיתי שהם אף פעם לא דיברו על מקארתיזם.

יעקב מרגי: בר-מינן, איך זה קרה?

ישראל אייכלר: איך זה קרה?

ישראל אייכלר: אם היושב-ראש שאל, אני אענה.

ישראל אייכלר: זכינו לאחר אלפיים שנות גלות שהיה שר ערבי, שר תרבות בשם מג'אדלה, והוא הבין שגם לחרדי מותר לשבת במועצת התרבות, ולכן, ישבתי במועצת התרבות.

ישראל אייכלר: וראיתי שם שהם אף פעם לא דיברו שצריך להוציא את אלה או את אלה.

יעקב מרגי: הוא חיזק את הדעה: אל תדון אדם עד שתגיע למקומו, רק מיעוט יכול להרגיש מה שמרגישים.

ישראל אייכלר: כשישבתי שם ראיתי שאף פעם לא אמרו לא ניתן לחרדים, לא ניתן לאנדלוסי, לא ניתן לאחרים, לא הייתה מילה כזאת.

ישראל אייכלר: רק תפרו במשך שנים קריטריונים בדיוק לפי צרכי המיליה הקטן של כמה עשרות יוצרים וכמה מוסדות בודדים, שהדבר הכולל שלהם זאת תרבות תל-אביבית.

ישראל אייכלר: הם לא עשו שום דבר רע לאחרים.

מירי רגב: זאת אליטה שדאגה לעצמה.

ישראל אייכלר: כשהשרה אומרת שקול קורא צריך מומחה בשביל למלא אותו, זה לא סתם נעשה, זה נעשה כדי לנתב את כל מערכת התקציבים אל אותם מוסדות וארגונים שהם רצו ביקרם.

ישראל אייכלר: כל השאר, שיעמדו בתור.

ישראל אייכלר: לא היה שום ז'דנוביזם, לא היה מקארתיזם.

ישראל אייכלר: וכשמדברים על תרבות ותרבות, ואומרים לנו פה שקולטורה שייכת לאנושות ולא ללאומיות ולא לדת, סליחה, עצם קיומה של מדינה יהודית זה לא משהו כלל אוניברסלי, ולעם היהודי יש תרבות.

ישראל אייכלר: ואם השאלה היא מהי תרבות, הדבר הראשון שצריך להיות ברור שהיא צריכה להיות תרבות יהודית, והיא לא מצאה את מקומה במשרד התרבות במשך שנים רבות.

ישראל אייכלר: ולכן, אני מברך על הגישה של השרה.

ישראל אייכלר: אומנם, יש חברי כנסת שצריכים את הכותרות ולעשות ממנה - - -

יעקב מרגי: ולסיום.

ישראל אייכלר: אחרי דקה אתה אומר לי לסיום?

יעקב מרגי: אתה כבר בשלוש דקות.

ישראל אייכלר: כן?

ישראל אייכלר: אז אם כך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה לברך את השרה על העניין הזה שתקציבי התרבות יגיעו גם לפריפריות חברתיות, וגם לפריפריות גיאוגרפיות, ושבאמת הקול קורא יהיה פשוט ושוויוני וראוי, ואני יכול רק לברך אותך על כך.

ישראל אייכלר: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת זוהיר בהלול, אחריו – חברת הכנסת מירב בן ארי.

זוהיר בהלול: אני ממש בגילוי לב חייב לומר שמדובר בשרה שיכולה להרים הרים וגבעות.

יוסי יונה: לעקור.

ענת ברקו: לעקור.

זוהיר בהלול: להרים.

יעקב מרגי: תנו לו, תאמינו לי, האחרון אני חושב – המלצה - - -

מירי רגב: לזוהיר בעברית, אל תעזרו.

יעקב מרגי: האחרון שתעזרו לו בניסוחים זה זוהיר.

יוסי יונה: זה ביטוי, סליחה.

ענת ברקו: הוא הביישן של חברי הכנסת.

מירי רגב: וואלה, כן?

מירי רגב: הוא מוגדר ככזה?

יעקב מרגי: לא, זה עניין, פשוט להקהות את החדות, אז אל תציעו.

יעקב מרגי: תנו לזוהיר.

ענת ברקו: סתם, סתם, אני צוחקת.

זוהיר בהלול: ד"ר ברקו לא מבינה שמותר למשורר מה שאסור לאחר.

ענת ברקו: נכון.

ענת ברקו: מבינה, סחתיין.

יעקב מרגי: או לחורז.

יעקב מרגי: למשורר ולחורז.

יוסי יונה: זכותך לשבש.

זוהיר בהלול: אז אני עומד על ענייני שאפשר להרים הרים, את צמד המילים הזה.

זוהיר בהלול: ובאמת, אני מברך אותך ומאחל לך הצלחה.

זוהיר בהלול: ובכל אופן, מכוח הידידות שנרקמה ביני לבינך בשל העובדה שאת בעצם חוברת אל המכאובים ואל החסכים שמהם סבלנו לא מעט שנים, אז מותר לי לומר כמה דברים.

זוהיר בהלול: אני רוצה שהחברים והחברות פה יעצמו עיניים ויראו בעיני רוחם באופן אבסטרקטי את יוסף אבו ורדה או מוחמד בכרי מאל-מידאן, נניח, והם בוחרים ביום העצמאות לפצוח בבכי או להשתטח על קבר הסב בכפר עקור, או שאני בוחר למשל להיות שחקן בערוב ימי מהכנסת ולהפוך לאחד מהשחקנים המלוהקים בתוך התיאטראות – אני מעדיף לומר תיאטרונים, לא תיאטראות – ולנפוח את נשמתי על קבר סבי.

יעקב מרגי: אם תרצה את דעתי, מותר לו.

זוהיר בהלול: והאם במקרה כזה בשל העיתוי והתזמון והסינכּרוניזציה או הסינכרוניזציה, איך שאתם בוחרים, אתם רואים אותי נופח את נשמתי באותו יום אומלל, וזה קורה ביום העצמאות.

זוהיר בהלול: האם אני, כאשר אני נופח את נשמתי ונפרד מן העולם הזה, האם אני זכאי למימון המדינה או לא?

זוהיר בהלול: האם אני נחשב לאיש שראוי לקבל או לא?

זוהיר בהלול: אלה שאלות תם שאני שואל את עצמי, ולכן אני שואל וחובר גם לפרופ' יוסי יונה.

זוהיר בהלול: אני אומר לך, מירי רגב, בפרפרזה למדינת כל רגביה, תיאטרון צריך להיות חתרני, מה לעשות.

זוהיר בהלול: אני לא מצטט עכשיו את האושיות ואת הטייקונים האלה שחבר אליהם יוסי יונה, אבל אני אומר לך, תיאטרון שאיננו חתרני הוא תיאטרון שאיננו לרוחי.

זוהיר בהלול: תרבות שאיננה קנטרנית היא תרבות שאיננה לרוחי, ואומנות שאיננה מתירנית לא מעניינת אותי.

זוהיר בהלול: ולכן, אני אומר, מי קבע את הקריטריונים האלה?

זוהיר בהלול: מי יקבע את הקריטריונים האלה?

מירי רגב: החוק.

זוהיר בהלול: מי שם את האנשים של מירי רגב, השרה שתרים הרים ותזיז גבעות, מי בעצם יכול לתחום את התחומים והגבולות האלה?

זוהיר בהלול: תיאטרון לעזאזל ולכל הרוחות הוא תיאטרון שכופר במוסכמות, הוא כופר באקסיומות, הוא בעצם מזעזע את אמות הספים.

זוהיר בהלול: תיאטרון נועד כדי להפעיל את הקוגניציה, כדי להתחרות באינטלקט, כדי להתחרות - - -

יעקב מרגי: זוהיר, אני נהנה, אבל תתחיל לסכם.

זוהיר בהלול: מה, עברו שלוש דקות?

זוהיר בהלול: אני בשיא הלהט שלי.

יעקב מרגי: אתן לך עוד חצי דקה.

יעקב מרגי: אתה יודע, כשנהנים הזמן עובר מהר.

זוהיר בהלול: מה שאני מבקש ממך, גברתי מירי רגב, האם אני יכול להישיר מבט?

זוהיר בהלול: האם אני יכול לבקש מהיועצת המלומדה שתאפשר לי - -

מירי רגב: היא פשוט מעדכנת אותי בכמה דברים שכדאי שאדע.

זוהיר בהלול: - - את מגע העיניים הלוהט והחמדן הזה - -

יעקב מרגי: אין עליך, אין עליך.

זוהיר בהלול: - - ולומר לך, אנא, יש לך ים בלתי נדלה של מרץ – לא מרצ שלכם חבר'ה, לא זה, אל תתעורר.

יעקב מרגי: הבהרתך התקבלה בחום כאן.

זוהיר בהלול: יש לך כמויות בלתי נדלות של רצונות טובים, ואת באמת תעשי את המהפכה, אני מבטיח לך, כי אני מכיר את נבכי נפשך.

זוהיר בהלול: תעזבי את השטויות האלה, תני לתיאטרון לנשום את נשמתו, לבעוט את בעיטתו, ותני לאנשים לחיות באומנות ללא איומים, וכך ייטב גם לך וגם לנו.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: זוהיר, רק לעצמי אני שואל, לו יצויר שהיא לא הייתה מצטטת את אותן נקודות מחוק יסודות התקציב, תוכניותיה האחרות מקובלת עליך?

יעקב מרגי: אני נוטה להבין - - -

זוהיר בהלול: הרב מרגי.

יעקב מרגי: לא רבתי עם אף אחד.

זוהיר בהלול: כל מה שמגיע מקדקודך הקודח מקובל עלי.

יעקב מרגי: תודה רבה, ידידי.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי, בבקשה, ולאחר מכן – באסל גטאס יצא, אז לא יהיה, סתיו שפיר לאחר מכן.

מסעוד גנאים: אז אני אחרון משום שיצאתי קצת?

יעקב מרגי: אשלב אותך.

יעקב מרגי: מירב בן ארי, בבקשה.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב-ראש, וגברתי השרה, אני רק חייבת להתייחס, חבל שהוא הלך כי העניין הזה שאמרו שתיאטרון צריך להיות חתרני וצריך להיות מרדני, אין בעיה, כולם מסכימים, אבל שאלה למה הוא צריך לחתור תחת היסודות של מדינת ישראל.

מסעוד גנאים: אבל זאת פרשנות.

מירב בן ארי: מה זה פרשנות?

מסעוד גנאים: זאת פרשנות, אני יכול לפרש.

מירב בן ארי: סליחה, חבר הכנסת גנאים, אם יש תיאטרון שחותר תחת היסודות של מדינת ישראל, למה אני צריכה לממן מכיסי, לצורך העניין, כאזרחית, עזוב חברת כנסת, תיאטרון - - -

מסעוד גנאים: עד עכשיו השרה לשעבר - - -

יעקב מרגי: מסעוד גנאים, תן לה לדבר, אל תפריע לה.

מירב בן ארי: סליחה, מר גנאים, אני לא מרגישה טוב היום, אז קשה לי.

מסעוד גנאים: לא אני לא מפריע לה, אני מחדד את - - -

יעקב מרגי: תחוס עליה, היא לא מרגישה טוב, היא אומרת לך.

מירב בן ארי: אל תחדד.

מירב בן ארי: תאמין לי, אני יודעת לדבר.

מסעוד גנאים: בבקשה.

מירב בן ארי: העניין הזה שאתה חותר תחת יסודות מדינת ישראל כמדינה יהודית דמוקרטית, ולא משנה כמה נמשיך להגיד את זה, אנחנו לא צריכים לממן את זה, לא האזרחים ולא אף אחד אחר.

מירב בן ארי: וחבל שזוהיר הלך, כי הוא אמר, תיאטרון צריך להיות חתרני.

מירב בן ארי: אני הולכת לתיאטרון, תיאטרון הוא חתרני, ויש הרבה סוגים של חתירה, וזה לא צריך להיות תחת המדינה.

מירב בן ארי: זה לעניין הזה.

מירב בן ארי: עכשיו אני רוצה לשאול, גברתי השרה, דיברת על הדירוג של 6-1.

מירב בן ארי: עיר כמו ירושלים שמדורגת בדירוג הלמ"ס שתיים, כי יש לה משיכה יותר, כמו שאנחנו נוטים - - -

<גלית והבה שאשו: דירוג ארבע.

מירי רגב: ירושלים היא ארבע.

מירב בן ארי: אה, סליחה, ארבע.

מירב בן ארי: אז השאלה, נגיד, גם בעיר כמו ירושלים שיש לה כמובן את השכונות החלשות, האם גם פה המדינה צריכה לתת 100% מימון לתיאטרון, רק שאלה בשבילך, כי מעניין אותי.

מירב בן ארי: אני יכולה להגיד לך שבתור תל-אביבית, למרות שהרבה כאן דיברו על התרבות התל-אביבית, כמובן שיש לתל-אביב דירוג שמונה, דירוג גבוה.

יעקב מרגי: אבל יש שכונות.

מירב בן ארי: בדיוק.

מירב בן ארי: מצד שני, יש שכונות – את מבינה - - -

מירי רגב: אתייחס לזה.

מירי רגב: דרך אגב, לכן, גם תל-אביב – למרות שיש לה למ"ס גבוה, בשכונות – לדוגמה, שכונת דרום תל-אביב תקבל את כול היוזמות ואת כל הפרויקטים בלי מצ'ינג.

יעקב מרגי: נתנה לך תשובה.

מירב בן ארי: מעולה, נכון, כמו דוהל בשכונת התקווה, אין לו את אותו מימון כמו שיש ברמת - - -

יעקב מרגי: בבקשה, מירב, לסיים.

מירי רגב: קלעתי לדעת גדולות.

מירב בן ארי: תודה.

מירב בן ארי: ואני רוצה להגיד עוד משהו אחד אחרון, כי התייחסת לעניין של הכספומט.

מירב בן ארי: יש כאן איזשהו עניין במדינה, ששרים, כמו בנט, כמו כחלון, כמו מירי רגב, הם סוג של נותנים כספים למי שפונה, וכשבא שר ואומר: לא, יש לי את המדיניות שלי, בשביל זה אני שר, אז אומרים לו: לא, לא, לא, אתה לא יכול לעשות כאן שינויים.

מירב בן ארי: ואני רואה את זה גם עם כחלון, אנחנו רואים את זה עכשיו גם עם בנט.

מירב בן ארי: ולדעתי, צריך להפנים שזה שמגיע שר, יש לו מדיניות, אפשר להסכים אתו, אפשר לא להסכים אתו, אבל זאת המדיניות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לסיים.

מירב בן ארי: ודבר אחרון.

מירב בן ארי: אל תדאג, אני מסיימת, היו לי ארבע נקודות קצרות, אני לא מאריכה.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד משהו שאני כן אומרת על התיאטראות בתל-אביב, ודיברתי על זה גם הרבה עם צוות שלך.

מירב בן ארי: יש הרבה חבר'ה בתיאטראות הגדולים בתל-אביב, שנחשבים לתרבות תל-אביבית, אבל תכל'ס הם אלה שהולכים לקריית-מוצקין ולדימונה ולהרבה ערים בפריפריה, מתוך מקום שאותו אדם שגר בדימונה או בבאר-שבע בא לו לראות דווקא את יהורם גאון, בא לו לראות את גילה אלמגור.

מירב בן ארי: ואני גם מכירה קצת את העולם של החבר'ה, את יודעת, דיברנו על זה, על שחקנים שבאמת אומנם גרים בתל-אביב, אבל נוסעים כל שבוע – ראינו את זה השבוע אפילו עם אדוני שר האוצר שיהורם גאון עשה את ההצגה במוצקין, אבל אנחנו רואים את זה כל הזמן - דווקא הרבה פעמים לפריפריה, למרות שהם לא פריפריה.

יעקב מרגי: תודה, מירב.

מירב בן ארי: רגע, רק תן לי לסיים.

מירב בן ארי: דווקא לפריפריה חשוב שתיאטרון כמו בית-לסין או הקאמרי הם אלה שיבואו עם השחקנים שלהם לפריפריה.

מירי רגב: הם מקבלים על הרצות כאלה זה גם תמרוץ, אבל יש לנו גם תמרוץ הפוך שתיכף אדבר על זה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת סתיו שפיר, ולאחר מכן – מסעוד גנאים.

יעקב מרגי: הגעת – אם אתה רוצה לדבר, רמת הדיוק, תוכל לבדוק זאת במצלמה האינטרנטית – אחריה.

אלעזר שטרן: אני סומך עליך.

סתיו שפיר: אין לי בעיה להמתין עם תורי ולתת לאלעזר לדבר.

יעקב מרגי: לא, אני מנהל את הדיון, למרות האמפטיה והסימפטיה שלי לאלעזר.

מירי רגב: אז רק לפני דברי סתיו שפיר, משום שהיא כבר הודיעה בתקשורת מה היא אמרה בוועדת החינוך בלי שהיא הייתה פה אפילו פעם אחת.

יעקב מרגי: תני לה לומר, אנחנו לא שמענו.

מירי רגב: לא, אבל היא אמרה בתקשורת, אז אני כבר קראתי בתקשורת את מה שאמרת.

סתיו שפיר: - - -

יעקב מרגי: תודה, השרה.

מירי רגב: אז קצת קצת קצת יותר מקצועיות - להיות בסקירה, לשמוע את הסקירה, ואז להגיב.

יעקב מרגי: בואי נשמע, אולי יש לה - - -

מירי רגב: להוציא הודעה לתקשורת, היא עוד לא אמרה מילה.

סתיו שפיר: מירי - - -

יעקב מרגי: השרה, מותר לה, מותר לה, תודה.

מירי רגב: והיא לא הייתה פה הדיון.

יעקב מרגי: מותר לה, תודה.

מירי רגב: זה בסדר, הכול מותר לעשות.

סתיו שפיר: אני צריכה לקבל שיעור ממירי רגב.

מירי רגב: העיקר שאתה בצד הנכון של המפה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת סתיו שפיר.

מירב בן ארי: זאת אומנות.

יעקב מרגי: לא, אף אחד לא מפריע.

יעקב מרגי: סתיו שפיר, בבקשה.

סתיו שפיר: שמעתי את הדיון הזה, ואני רואה את הצהרותייך חוזרות ונשנות בתקשורת, ושאלה אחת יש לי.

סתיו שפיר: ממה הפחד הגדול?

סתיו שפיר: למה נראה ששרי הממשלה, בין היתר את, ושר החינוך נפתלי בנט, עורכים ממש תחרות על מי יותר מפחד מאזרחי ישראל?

סתיו שפיר: מה הפחד הגדול שאזרחי ישראל – סליחה, אשמח להקשבתך – אני שואלת אותך שאלה רצינית, שאלה שצריכה להיות פה על השולחן.

סתיו שפיר: מה הפחד הגדול שאזרחי ישראל יביעו ביקורת, ישאלו שאלות, יערערו על מה שקורה, יערערו על המציאות, יבקרו את פעילות הממשלה?

סתיו שפיר: ממה כל כך לפחד?

סתיו שפיר: יש הפרדה ברורה.

סתיו שפיר: כשמדובר בתקצוב של מוסדות תרבות המדינה מתקצבת מאחר שתרבות – בואי נהיה כנות, לא מדובר בעסק הכי רווחי שיש בעולם, וכדי שתתקיים פה תרבות וכדי שיהיה פה חופש יצירה וחופש ביטוי המדינה מתקצבת את אותם מוסדות.

סתיו שפיר: יש הפרדה מאוד מאוד ברורה שמונעת מהמדינה להיכנס לתוך התכנים שמייצרים באותם מוסדות התרבות על מנת לאפשר להם לעשות יצירה בלי פחד ובלי חשש, בלי איום של סגירה וחרב שמונפת כל הזמן מעל ראשם.

סתיו שפיר: זאת המשמעות של תקצוב של אותם מוסדות תרבות.

סתיו שפיר: וההתערבות הזאת שלך, ההתערבות הבלתי פוסקת בתכנים, ההפחדה הבלתי פוסקת של אומנים היא זאת שמחריבה את התרבות.

סתיו שפיר: ואגיד לך גם משהו אחר.

סתיו שפיר: הדבר הזה, מה שאת עושה זאת חתירה תחת יסודותיה של המדינה כמדינה יהודית ודמוקרטית, וזה משום שהדת היהודית והתרבות היהודית הייתה תמיד תרבות - - -

יעקב מרגי: סתיו, ראית את החוק?

סתיו שפיר: סליחה.

יעקב מרגי: ראית את החוק?

מירי רגב: עזוב, נו, חבל, חבל.

סתיו שפיר: הייתה תמיד תרבות ודת שלא פחדה משינוי - -

מירי רגב: הם לא יודעים על מה מדובר.

מירי רגב: בושה.

סתיו שפיר: - - ושלא פחדה מלמידה, והיהודים תמיד היו עם שלא חשש מלבקר ולחשוב ולתהות וללמוד לאורך כל אלפי שנות קיומו.

יעקב מרגי: לסיום.

סתיו שפיר: והדמוקרטיה, כל משמעותה היא שאנחנו עם חופשי בארצנו, שאנחנו יכולים לבקר, ואנחנו יכולים להתפתח, ואנחנו יכולים לשאול שאלות, ושכל זה בסדר, ולעשות את כל זה בלי פחד.

סתיו שפיר: מה שאת עושה זה לערער תחת היסודות האלה.

יעקב מרגי: תודה.

סתיו שפיר: והדבר הזה, גם לטענתך, צריך להיות אסור על-פי החוק.

סתיו שפיר: תפסיקי את ההתערבות הפחדנית הזאת, אין לה שום מקום, ואין בזה שום טעם.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

מירי רגב: כשתהיי מקצועית ותדעי על מה את מדברת אני אענה לך.

מירי רגב: אני אענה אחר כך באופן כללי.

יעקב מרגי: השרה תשיב בסוף.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מירי רגב: חוסר הבנה כזה של החוק.

סתיו שפיר: אל תדברי על מקצועיות - - -

יעקב מרגי: חברת הכנסת סתיו שפיר, לא, אין קריאות ביניים, דיברת.

סתיו שפיר: אולי גם – סליחה - - -

יעקב מרגי: לא, סתיו לא.

סתיו שפיר: שאלה אחרונה.

סתיו שפיר: האם מוסדות שיקראו לעצמם על שם מירי רגב יקבלו תוספת תקציב?

יעקב מרגי: את קראת את החוק?

מירי רגב: זה, אגב, רעיון לא רע.

סתיו שפיר: במסגרת המדיניות.

יעקב מרגי: קראת את החוק?

מירב בן ארי: קראת את החוק?

מירב בן ארי: קראת?

מירב בן ארי: ראית על מה הוא מדבר?

יעקב מרגי: לא, מירב.

מירי רגב: אצל היועץ המשפטי זה מאושר.

מירי רגב: לא רע, לא רע.

מירב בן ארי: החוק הזה כבר קיים, ואתה לא יכול לבוא, לטחון כאן דברים בלי לדעת בכלל את החוק.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מסעוד גנאים, בבקשה.

מסעוד גנאים: תודה, אדוני היושב-ראש.

מסעוד גנאים: תחילה, אתחיל בזה, אין ספק שהתקציב של משרד התרבות הוא לא רק נמוך, הוא מביש ומבייש.

מסעוד גנאים: אני מברך על זה, אם השרה באמת עושה למען, למשל, ביטול המצ'ינג ולתמוך בתרבות בפריפריה, כל מה שהיא עושה כדי לסדר את ענייני התרבות, אני מברך על זה.

מסעוד גנאים: אבל מה הבעיה?

מסעוד גנאים: הבעיה שהשרה מירי רגב כן עושה למען חיזוק גוף התרבות, אבל היא חונקת את הרוח שלה.

מסעוד גנאים: הרוח שלה זה החופש, חופש היצירה.

מסעוד גנאים: וגם זה מנוגד לחזון שהצגתם היום.

מסעוד גנאים: כאילו שהראשון הוא שלטון החוק או לפי החוק, אחריו זה החופש, זה פלורליזם, זה מגוון תרבותי וחברתי שצריך לבוא לידי ביטוי ביצירה התרבותית.

מסעוד גנאים: אבל בשם שלטון החוק את רודפת את אלה שיש להם דעה אחרת, למשל, בתיאטרון אל-מידאן, למשל, ההצגות שאת מבטלת.

מירב בן ארי: מה, מה זה דעה אחרת?

יעקב מרגי: אל תפריעי לו, מירב.

מסעוד גנאים: אני גם לא קראתי את החוק.

מירב בן ארי: סליחה, הוא הפריע לי כל הזמן.

יעקב מרגי: לכן אני לא רוצה שתחזירי לו אותו דבר.

מסעוד גנאים: לא הפרעתי.

מירב בן ארי: ותיאטרון אל-מידאן, עם כל הכבוד, למה צריך לממן?

יעקב מרגי: מירב, אין צורך להפריע.

יעקב מרגי: בבקשה.

מירב בן ארי: למה צריך לממן?

מירב בן ארי: למה אני צריכה לתת לזה?

מסעוד גנאים: אפילו אם תיאטרון אל-מידאן וכל תיאטרון אחר שמציג הצגות, יצירות תרבותיות אחרות שלא לרוחה, לא של השרה - -

מירב בן ארי: מה קשור רוחה של השרה?

מסעוד גנאים: - - ולא לרוחך, זה לא אומר שהמדינה לא מממנת אותו.

מסעוד גנאים: אם היא אומרת שהיא מדינה דמוקרטית באמת, ושהיא באמת מעודדת את הפלורליזם ואת חופש הביטוי.

מסעוד גנאים: אני מקווה, גם לא קראתי את החוק, שמעתי את ההצהרות של השרה - - -

מירי רגב: לפחות הראשון שאומר שהוא לא קרא את החוק.

מסעוד גנאים: אני מקווה שהשרה תחזור בה.

מסעוד גנאים: בסדר, אני אומר.

מירי רגב: הראשון שמדבר לעניין.

מירי רגב: תקרא את החוק ואז תחזור לדבר.

מסעוד גנאים: אני אומר מה לא צריך להיות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: לסיכום.

מסעוד גנאים: אין תרבות בלי חופש ביטוי, בלי חופש יצירה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אלעזר שטרן, ולאחר מכן – חבר הכנסת אילן גילאון.

אלעזר שטרן: אני מתפלא למה צריך את החוק הזה.

אלעזר שטרן: זה היום יום השואה הבין-לאומי.

אלעזר שטרן: ביום ראשון השרה רגב התנגדה לתקצוב מוסדות בוועדת שרים, ככה נאמר לי.

מירי רגב: אני לא הייתי בוועדה, אבל זה בסדר, התנגדתי.

מירי רגב: כנראה רגבית אחרת הייתה שם והצביעה במקומי.

אלעזר שטרן: אני יודע ששלחת.

אלעזר שטרן: תיכף נדבר על זה.

מירי רגב: לא הייתי בוועדה, מה לעשות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה.

מירי רגב: התנגדה לחוק, כשלא הייתי שם.

מירי רגב: אבל כנראה שמותר לשקר.

יעקב מרגי: בבקשה, אלעזר.

יעקב מרגי: השרה, תני לו.

אלעזר שטרן: נאמר לי שמשרד התרבות - - -

מירי רגב: מותר לשקר בוועדה?

מירי רגב: לא, לא, הוא צריך לחזור - - -

אלעזר שטרן: אני יכול לדבר בלי - - -

מירי רגב: לא, השרה לא הייתה שם.

יעקב מרגי: השרה, תודה.

אלעזר שטרן: תגידי, את חושבת שאת בהתנתקות עכשיו?

אלעזר שטרן: מה ההתלהבות הזאת?

מירי רגב: לא, אני חושבת שאתה אולי שם.

יעקב מרגי: השרה.

יעקב מרגי: בבקשה, אלעזר.

אלעזר שטרן: תיכף נדבר על זה.

יעקב מרגי: אלעזר, דבר.

אלעזר שטרן: השרה רגב ומשרד התרבות, נאמר לי שהתנגד להעביר בחוק, לתת אפשרות למוסדות שעוסקים בהנחלת השואה אפשרות לתקצוב בקריטריונים שהגשנו תחת ועדה.

אלעזר שטרן: ולא שהיא תוכל להגיד: אני, אני, אני, אני, אני, אלא שתהיה ועדה מסודרת שתתעסק בדברים.

אלעזר שטרן: ההצעה הזאת נפלה דווקא בשבוע של יום השואה הבין-לאומי בוועדת שרים.

אלעזר שטרן: עכשיו אני צריך להגיד למה יצאתי פה.

אלעזר שטרן: אני את האני, אני, אני הזה מכיר מההתנתקות, ראיתי את ההתלהבות שלה בהתנתקות.

אלעזר שטרן: כשאנחנו פינינו אנשים מהבתים בכאב, היא חגגה יותר משהיא חגגה במלחמת לבנון השנייה בהקשרים האלה.

מירי רגב: אתה איש חצוף, אתה בזוי, חצוף.

יעקב מרגי: אלעזר, אלעזר.

אלעזר שטרן: - - -

מירי רגב: ראש אכ"א של הצבא הזוי, בזוי, תתעסק לעניין, תתבייש לך.

אלעזר שטרן: תיכף אני אגיב.

אלעזר שטרן: הכול מצולם.

יעקב מרגי: אלעזר, אתה לא יכול להטיח דברים שלא מן העניין - -

מירי רגב: פשוט חוצפן.

יעקב מרגי: - - ושיישארו בלי תגובה.

אלעזר שטרן: שתגיב, אין לי בעיה.

יעקב מרגי: אז אל תשאל.

מירי רגב: לא, אני לא אגיב.

מירי רגב: לא אגיב, הוא לא שווה את התגובה.

יעקב מרגי: אל תשאל אם אתה יכול לדבר או לא.

יעקב מרגי: גמרת דקה וחצי מדברייך, דבר.

אלעזר שטרן: לא גמרתי.

אלעזר שטרן: יש לי עוד דקה וחצי.

מירי רגב: שיצא לתקשורת ויגיד את מה שהוא רוצה להגיד בתקשורת.

יעקב מרגי: אני לא רוצה שתצהל, לכן דבר לעניין.

אלעזר שטרן: נכון.

מירי רגב: חצוף כזה.

אלעזר שטרן: מה שאני אומר, שבאמת, אני מסתובב פה בהרבה ועדות בכנסת, עוד לא שמעתי אף שר שמציג רשימת תיקונים כתיקונים שלו, עוד לא שמעתי אף שר שמבטל את אנשי משרדו.

יעקב מרגי: אראה לך - - -

אלעזר שטרן: סליחה.

יעקב מרגי: מותר לי להפריע לך.

יעקב מרגי: אתה רוצה שאחזיר עכשיו את הגלגל של הסרט אחורה, כמה יהירות הייתה במהלך הקדנציה האחרונה כשהקודמת - - -

אלעזר שטרן: כן.

יעקב מרגי: ואנחנו ואני, ואני, ואני.

אלעזר שטרן: לא שמעתי.

מירב בן ארי: הוא לא זוכר.

אלעזר שטרן: אתה יודע שאני לא שמעתי.

יעקב מרגי: שאלתי.

יעקב מרגי: אתה לא חייב לענות לי.

אלעזר שטרן: אמרתי שאני לא שמעתי אף פעם.

יעקב מרגי: אז אני שמעתי.

אלעזר שטרן: אז אני לא.

אלעזר שטרן: דיברתי עלי.

אלעזר שטרן: אבל אני רוצה להגיד יותר מזה בתוך הסיפור הזה.

אלעזר שטרן: יש אנשי משרד, יש מנהלים, ראשי אגפים שעובדים משהו.

אלעזר שטרן: אז מצד אחד הכול תיקוני רגב - - -

יעקב מרגי: באת באיחור, היא פרגנה להם בתחילה.

מירי רגב: עזוב, נו, למה להגיד את האמת?

אלעזר שטרן: תן לי, אני אגיד לך, אני שמעתי.

מירי רגב: עזוב, תן לו, שלא ידע את האמת, אחר כך יראו תמונה שאני מפרגנת לאנשי לשכתי, והוא לא כאן.

מירי רגב: הרי הוא לא מחובר למציאות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה, אלעזר, תסכם.

אלעזר שטרן: מותר לדבר ככה כאילו?

יעקב מרגי: מותר.

יעקב מרגי: דבר.

אלעזר שטרן: גם אני יכול לדבר עליה אישית ככה?

יעקב מרגי: יש לך בשלוש דקות.

אלעזר שטרן: הדברים שלו זהו.

אלעזר שטרן: תראה, אז עוד פעם אני חושב שהיהירות הזאת והאני, אני, אני שעשתה נזק לצה"ל במלחמת לבנון השנייה כשהתנהגות תקשורתית-פוליטית - - -

יעקב מרגי: תזמין הצעה לסדר בוועדת החוץ והביטחון.

אלעזר שטרן: עכשיו אתה רוצה לדבר אתי רגע?

אלעזר שטרן: תן, אני אגיד לך.

יעקב מרגי: אני מייעץ לך.

אלעזר שטרן: והאני, אני, אני הזה שהוא קו ישר שהולך בין ההתנתקות, כמו שהיא דיבררה את צה"ל שם, היא שכחה רק לאן היא תלך אחר כך, כמו שהיא המשיכה במלחמת לבנון השנייה, שהיא הכניסה אנשים, העיקר שתוכל להגיד אני ויראו אותה בתקשורת, אותו דבר כאן.

אלעזר שטרן: החוקים האלה של יהודית-דמוקרטית, אנחנו תומכים במוסדות חרדים, ואני חושב שצריך לתת בישיבות, ולא בודקים אם הם מניפים את הדגל.

יעקב מרגי: אלה שלא נאמנים לא מתוקצבים.

אלעזר שטרן: ולא בודקים, סליחה - - -

יעקב מרגי: אתה עושה הכללה.

אלעזר שטרן: אלה שלא מניפים דגל, אמרתי לך.

יעקב מרגי: מותר לי להפריד כדי לתקן.

אלעזר שטרן: עלא כיפאק.

אלעזר שטרן: לא תומכים בישראל כמדינה יהודית ודמוקרטית.

יעקב מרגי: אלה לא מתוקצבים.

אלעזר שטרן: אף שר לא ביקש לעצמו את הזכות שהוא יחליט איזה ישיבה נתמכת על-ידו ואיזה לא.

יעקב מרגי: החליטו, החליטו.

אלעזר שטרן: יש חוקים.

אלעזר שטרן: לא השר.

יעקב מרגי: השר ממפלגתך החליט שישיבה שלא תלמד ליבה – לא דגל, בר-מינן, ולא יום הזיכרון ולא העצמאות ולא נכבה – לא תתוקצב.

אלעזר שטרן: אבל הוא לא רצה - - -

יעקב מרגי: יש גבול - - -

אלעזר שטרן: אבל, סליחה, סליחה.

מירי רגב: צבוע, קנאי, איש קטן.

אלעזר שטרן: אבל יש דברים - מי עושה את זה?

אלעזר שטרן: האם עושה את זה החוק או עושה את זה שר?

אלעזר שטרן: מי שופט את הדברים האלה?

מירב בן ארי: סליחה, מה זה, השר - - -

<קריאות: - - -

מירי רגב: החוק עושה את זה.

אלעזר שטרן: דרך אגב, בית-המשפט העליון - - -

יעקב מרגי: עומדת הזכות לשרה להשתמש בסעיפים שמופיעים בחוק.

מירב בן ארי: אבל זאת מדיניות.

יעקב מרגי: רגע, מירב, את מפריעה לי.

אלעזר שטרן: תן לי להגיד לך משהו.

יעקב מרגי: אני עונה לך.

יעקב מרגי: דקה ממני נתתי לך.

יעקב מרגי: אני פה, רבותי, אני אומר לכם, יש פה אנשים שפיתחו רדיופוביה על דברים שלא היו ולא נבראו.

מירי רגב: וואו, עוד מונח לשטרן.

מירי רגב: מסכן, נפל לו חוק אחד, חוק שני.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, תקשיבו, לא באתי לסנגר על השרה, באתי ללמוד היום, בשונה.

אלעזר שטרן: - - - עליה, נו.

יעקב מרגי: השרה לקחה את חוק יסודות התקציב, קראה ממנו ארבעה או חמישה סעיפים.

אלעזר שטרן: מתיקון של מיכאל בן ארי.

מירי רגב: אבל הוא קיים.

מירי רגב: החוק קיים.

מירי רגב: פשוט, אתם מבינים מה היה לנו - - -

יעקב מרגי: רגע, ארבעה או חמישה סעיפים מחוק יסודות התקציב, היא לא ממציאה דבר חדש.

יעקב מרגי: היה לך.

יעקב מרגי: ישבת בקואליציה שהייתה לך שרת משפטים - לעקור, למחוק את זכר תיקון בן ארי.

יעקב מרגי: היא משתמשת בחוק קיים.

יעקב מרגי: רק לדייק לטובת הפרוטוקול, אתה יודע, מילא יש לעג לאינטליגנציה, הפרוטוקול מתייסר, אתה יודע, הוא מתעקם, דברים פה נאמרים בלי שנקראו.

יעקב מרגי: ואמרתי בתחילת הדיון, אני אומר לכם, חבל שלא הזמנתי את מר שמעוני העורך של הספר "גדר חיה", הייתי מבקש ממנו לקרוא שוב את דברי הלעג האומנותיים שלו לאלה שלא קראו את הספר והביעו דעה.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

אלעזר שטרן: מה שאני רוצה לומר, שגם הדוגמאות שנתת על מקצועות הליבה, אני מזכיר לך שבית-המשפט העליון דחה את העתירה הזאת.

אלעזר שטרן: סליחה.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: רק הזכרתי לך עובדות שהיו בעבר.

אלעזר שטרן: לא הזכרת כלום.

יעקב מרגי: שאלת שאלה, הזכרתי לך.

אלעזר שטרן: אגיד למה לא הזכרת טוב.

אלעזר שטרן: בגלל שאני דיברתי על יהודית ודמוקרטית, ולפחות במה שראיתי בעיניים, וכנראה שלא קראתי כמו כולם את החוק, כי אנחנו מחפשים את זה - - -

יעקב מרגי: אף אחד לא קרא, אל תדאג, כי הוא עוד לא יצא החוצה.

אלעזר שטרן: נכון, אבל זה כאילו נעשה.

יעקב מרגי: אבל מה לעשות, זאת מירי רגב.

אלעזר שטרן: תזכיר לי מה זה.

יעקב מרגי: אז אפשר למלא חדשות מאתמול, מתעסקים בביצה שלא נולדה, והררי גבעות, ולגרום נזק.

אלעזר שטרן: מי מוליד את הביצה?

אלעזר שטרן: מי מוליד אותה?

סתיו שפיר: מי הוליד את זה?

סתיו שפיר: למה היא הודיעה לפני שיצא?

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: היא סך הכול הודיעה שמחר תודיע בסקירה שהיא תיתן בוועדת החינוך התרבות והספורט - - -

סתיו שפיר: ואז היא אומרת - - -

אלעזר שטרן: למה היא הביאה את זה?

אלעזר שטרן: תאמין לי, אתה חכם.

אלעזר שטרן: אני מכיר אותך, אתה חכם.

סתיו שפיר: למה היא מודיעה לפני שזה יצא?

יעקב מרגי: יאללה, קדימה.

יעקב מרגי: אדוני, תסכם.

אלעזר שטרן: היא רצתה לקדם אותך?

יוסף ג'בארין: אדוני היושב-ראש, אנחנו יצרנו את הכותרות?

יעקב מרגי: ברוך הבא, אדוני, חזרת?

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

יוסף ג'בארין: אני מסתובב.

יוסף ג'בארין: היא משכה את הכותרות.

יוסף ג'בארין: זה בסדר יום לפני הדיון.

יעקב מרגי: ואתם קפצתם קפיצת ראש לזה.

יעקב מרגי: בסדר, כל אחד והבחירה שלו.

יעקב מרגי: יש כאלה שקופצים קפיצת ראש לבריכה ריקה, בסדר.

יעקב מרגי: בבקשה, אדוני.

מירב בן ארי: יאללה, בואו נתקדם.

אלעזר שטרן: אמרתי רק דבר אחד, ובזה אני מסיים את דברי.

אלעזר שטרן: כשהתרבות הזאת של זימון דיון בוועדת החינוך והודעה שהיא הולכת להגיד משהו, העיקר כדי שאנחנו כאילו נהנה מהכותרות, ואני עוד לא חיוויתי את דעתי על החוק.

יעקב מרגי: אני רק מקנא במקצועיות שלה.

אלעזר שטרן: שנייה, אני יודע.

אלעזר שטרן: אז אמרתי לך, אנחנו, צה"ל ומדינת ישראל, על מה שהיא עשתה, על ההתלהבות כמו פה באפליה הזאת כבר שילמנו מחירים.

יעקב מרגי: שמענו זאת.

יעקב מרגי: תודה.

מירב בן ארי: שמענו.

אלעזר שטרן: המצביעים שלה לא זוכרים, אבל יזכרו לה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אילן גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני.

יעקב מרגי: אני מבקש לא להפריע לי כשאילן מדבר, כי אני שותה בצמא את החריזה שלו.

אילן גילאון: אני רוצה להתחיל בגילוי נאות, אם תרשה לי, אני דווקא אוהב את שרת התרבות, מירי, אני אוהב אותה.

מירי רגב: אני אתך, אני אתך.

מירב בן ארי: מירי, יש לך פה הצהרת אהבה.

אילן גילאון: עין, עין.

יעקב מרגי: עין, הוא עשה לך גם תנועה שתראי בעין.

מירי רגב: הנה, זהו.

מירי רגב: קצת תחמושת להגיד כמה דברים מעניינים עוד מעט על האלוף במילואים שטרן.

מירי רגב: אי-אפשר, בכל זאת, שיהיו כאן כמה דברים מעניינים.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: עד עכשיו לא היה משעמם, תחסכו לנו את זה.

אילן גילאון: אבל יש לי יותר מתחושה, האמת, אני יודע שאת אוהבת להיות מאוד איכותית ואקסקלוסיבית, ואני אוהב אותה כי היא אותנטית, - - - והיא כנה, ואני אוהב אותה.

אילן גילאון: ואני חושב שיש לה פוטנציאל אדיר, אבל את שוכחת כמה דברים, לדעתי.

אילן גילאון: את שוכחת את התפקיד שאת נמצאת בתוכו.

אילן גילאון: תראי, מירי, את כבר לא - - -

יוסי יונה: - - - להיזהר מהמחמאות שלו.

אילן גילאון: השרה רגב, את כבר לא פעילה זוטרה בליכוד מהדרום, ואת לא דוברת המשרד, ויש לי יותר מתחושה, אגב, זה לא אקסקלוסיבי לגבייך, לגבי כל הממשלה שלך, שאתם לא מנהלים מדיניות, אתם מנסים כל הזמן לסמן שטח.

אילן גילאון: אצלנו בשכונה הילדים קראו לזה: אני קובע כי זה הבית שלי, אני קובעת כי אני השרה.

אילן גילאון: הרי כל התהליך הזה, כפי שאת הצגת אותו, מיותר לחלוטין, כי ממה נפשך?

אילן גילאון: הרי אם את צריכה חוק מיוחד כדי שחוקים שקיימים נגד חתירה נגד אושיות המדינה שקיימים למכביר, ישנם חוקים, מה את צריכה חוק נוסף?

אילן גילאון: אבל את כשרת תרבות, ושרת תרבות ותרבות היא היכולת לאפיין כל תרבות באופן ספציפי ואת המיקס הגדול ביותר בין התרבויות האלה, כדי לייצר תרבות ישראלית אחת.

אילן גילאון: מה שאני לא מבין, השרה רגב, איך את מספיקה לריב ולהסתכסך עם כל האנשים כל הזמן, איך את בכל ברית מילה רוצה להיות הנימול, ובכל הלוויה המת, אבל כל הזמן.

אילן גילאון: זאת אחת הבעיות שיש לך כאן.

אילן גילאון: מה שלדעתי את לא מבינה, שתרבות זה המקום שבו אנשים אוחזים – תעשי את עצמך לא מקשיבה, וגם אל תקשיבי.

מירי רגב: אני מקשיבה לך מאוד.

אילן גילאון: לא, בסדר גמור.

אילן גילאון: אה, את יודעת לעשות שתי פעולות בבת אחת.

מירי רגב: אני מקשיבה לך.

מירי רגב: הבנתי, הממשלה שלנו, וזה.

מירי רגב: ברור, אנחנו נשים.

מירי רגב: בשונה מגברים אנחנו יכולות לעשות גם וגם.

יעקב מרגי: אילן, אני מקשיב.

אילן גילאון: לא, זה חשוב לי, כי אני אומר את זה מתוך פצעי אוהב, חשוב לי.

אילן גילאון: חשוב לי שתהיה לי תרבות, שיהיה רמיקס של כל התרבויות במדינה זאת.

אילן גילאון: אבל חשוב לי גם להבין, כפי שתרבות היא אותו מקום שבו אנשים אוחזים בדגלים ולא דגלים אוחזים באנשים.

אילן גילאון: ולבוא עם חוק כזה זה למעשה זלזול מוחלט באינטליגנציה הכוללת של הציבור במדינת ישראל, שהוא לא יודע מה טוב ומה רע.

אילן גילאון: ולכן, אני אומר, את יכולה להצליח מאוד, והיום התפקיד שלך – תירגעי, את כבר השרה, אין לך מה לפחד.

מירי רגב: מה אתה אומר.

אילן גילאון: ומה שאתם משדרים כאן, ואת במיוחד, זה זה שאתם צריכים להכניע משום שאתם החזקים.

אילן גילאון: זה סימן לחולשה, וממש ממש לא סימן לכוח.

אילן גילאון: כוח זה היכולת לפזר כוח, חולשה זה הצורך המתמיד כל הזמן לאסוף כוח.

אילן גילאון: את הרבה מעבר להתמודדות בתוך מרכז המפלגה שלך והפריימריז שלך.

יעקב מרגי: תודה.

אילן גילאון: את יכולה להיות שרת התרבות של מדינת ישראל.

אילן גילאון: לכן, החוק הזה מיותר, הוא בא לסמן שטח.

אילן גילאון: והוא, את האמת, אדוני, מעורר בי את השאלה בסופם של הדברים - פטריוטים או אידיוטים?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, אחרון הדוברים.

יעקב מרגי: וניתן לשרה להגיב על כל הדברים.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, גברתי השרה, חברי חברי הכנסת, הנתון שהעלית בהצגה שלכם, שמדינת ישראל בסולם התקציבים לתרבויות היא במקום האחרון ממש צריך להדאיג את כולנו ואת שרת התרבות, ואת צריכה להילחם על כך שזה לא יכול להיות שאנחנו במקום האחרון בעולם מהבחינה הזאת.

יוסי יונה: המערבי.

אוסאמה סעדי: המערבי, כמובן.

אוסאמה סעדי: זה בעניין התרבות באופן כללי.

אוסאמה סעדי: בעניין התרבות במגזר הערבי - נפגשנו עם כבוד השרה כמה פעמים, אפילו הצלחנו לגייס 5 מיליוני שקלים, וחילקנו את זה בערך ל-87 עמותות וארגונים במגזר הערבי, ואנחנו פועלים על מנת לגייס עוד תקציבים לחינוך ולתרבות הערבית.

אוסאמה סעדי: ושמענו מהשרה שהיא עומדת להגדיל את התקציבים למגזר הערבי.

מירי רגב: החמאתי גם קודם לאחמד טיבי שבא יחד אתך לדיון.

אוסאמה סעדי: וכמובן שאנחנו מברכים על כך.

אוסאמה סעדי: אבל אני פה יודע שהצעת החוק הזאת אפילו עוד לא התחילה לרקום עור וגידים, ומדובר בהצהרת כוונות, והחוק עוד לא הגיע לוועדת שרים לענייני חקיקה, ועוד לא קיבל את ההתייחסות של היועץ המשפטי לממשלה, כפי שהעליתי בהצעה לסדר בתחילת הדיון הזה.

אוסאמה סעדי: אבל אני כבר מתריע, אדוני היושב-ראש, וגברתי השרה, מספיק לעשות כותרות, צריך לעבוד, צריך לקדם את התרבות.

מירי רגב: חצי שנה אנחנו עושים מהפכות.

אוסאמה סעדי: אבל לא, את היום שרת תרבות ולא הצנזור הראשי במדינת ישראל על תרבות.

יעקב מרגי: תודה, אוסאמה.

יעקב מרגי: אין לנו זמן לסיכום.

אוסאמה סעדי: התפקיד שלך, עם כל הכבוד, לא לבחור אם הצגה מסוימת או מחזה מסוים – ואני פה מאתגר את כולכם, איך שאמרה, אתם לא קראתם את הצעת החוק הזאת, אבל אני אומר אפילו את המחזה שכל כך דיברו עליו "הזמן המקביל" של תיאטרון אל-מידאן, אולי רובכם ככולכם לא ראיתם.

אוסאמה סעדי: ראיתי את המחזה, אין בו שום - יש מסר פוליטי, אבל אין שום הסתה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: שמענו.

יעקב מרגי: אוסאמה, תודה.

אוסאמה סעדי: אם שרת התרבות תתחיל לבדוק בציציות של כל מחזה ושל כל תיאטרון אם זה מסית או לא מסית, אם זה טרור, לא טרור, אז לאיפה הגענו?

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: השרה, אם אפשר בחמש דקות כדי שנסכם.

מירי רגב: אסכם את הדברים.

מירי רגב: ראשית, תודה רבה על ההערות, ובהחלט רשמתי לי להתייחס אליהם, לעיקרים נגיע בסוף, נתחיל מהקל אל הכבד.

מירי רגב: ראשית, אני לא חושבת שיש שר שעובד בדינמיות כזאת לשינוי חקיקה, לשינוי תיקונים, ולשינוי קריטריונים.

יעקב מרגי: חכי, אקרא לאלעזר שישמע את זה.

מירי רגב: לא, תיכף, תיכף.

מירי רגב: כפי שאנחנו עושים במשרד.

מירי רגב: באמת, עבדנו ופעלנו לפי המדיניות שאני מובילה.

אילן גילאון: שרה אקטיבית והמשרד פסיבי.

מירי רגב: רגע, בוודאי, משרד תרבות פסיבי.

מירי רגב: עד היום בנושא תרבות הוא היה פסיבי, ועכשיו הוא יהיה אקטיבי, ואני שמחה על כך.

מירי רגב: זאת המדיניות שאני מובילה, לא אנחנו.

מירי רגב: כשאומרים אנחנו, אומרים: רגע, מי אחראי?

מירי רגב: אני אחראית לטוב, לרע – ולטוב, דרך אגב, שותפים כולם, לרע רק אני אחראית.

מירי רגב: אני לא נוהגת לדבר באנחנו.

מירי רגב: מה זה אנחנו?

מירי רגב: מי זה אנחנו?

מירי רגב: אני והתולעים?

מירי רגב: מי זה אנחנו?

מירי רגב: אנחנו זה גוף.

מירי רגב: משרד מיישם מדיניות של ממשלה.

מירי רגב: משרד מיישם מדיניות של שרה.

מירי רגב: וכשאני מנחה את המדיניות, זאת אני מנחה את המדיניות, לא אנחנו מנחים מדיניות.

מירי רגב: ולכן, אני פועלת לשנות את המדיניות, ואני שמחה שצוות משרדי מיישם אותה.

מירי רגב: הגדלת התקציב - דיברנו עליה, היא משימה של כולנו.

מירי רגב: הגדלתי את התקציב, לא מספיק, הודעתי על כך לשר האוצר, צריך לעשות יותר.

מירי רגב: כל סוגיית המוזיאונים של השואה, התקציב שלהם הוגדל כבר ב-2016, חלק מתיקוני רגב 2016, איך שתקראו לזה.

מירי רגב: הוגדל תקציב המוזיאונים, המקדם שלהם כבר עלה מ-1.5 ל-2.5, כך שאף אחד אל יתייפייף לי כאן באיזה חוק שמביאים לוועדת שרים לחקיקה.

מירי רגב: אני לא מדברת, אני עושה.

מירי רגב: תקציב המוזיאונים לשואה הוכפל, נקודה.

מירי רגב: אין ביטול של קריטריונים, זה לשאלתו של דב חנין, יש שינוי של קריטריונים.

מירי רגב: מה לעשות שהקריטריונים היו מתאימים בעיקר למוסדות במרכז הארץ, ואנחנו צריכים לתת ביטוי לצדק תרבותי גם בפריפריה, גם במגזרים, ולכן יש שינוי של קריטריונים.

מירי רגב: יוסי, דיברת על המטרופולין, על הפריפריה, אתה ועוד כמה חברים.

מירי רגב: אנחנו רוצים ליצור רכבת של מוסדות תרבות מהפריפריה שמגיעים למרכז הארץ וממרכז הארץ לפריפריה.

מירי רגב: זאת רכבת – חבל ששטרן איננו פה – אולי רגבת, אבל זאת רכבת, זה מה שאנחנו רוצים לעשות, זאת המדיניות שאני מובילה.

מירי רגב: שאנשים ייסעו דו-כיוונית - האומנים מהפריפריה יגיעו למרכז, והאומנים מהמרכז יגיעו לפריפריה.

מירי רגב: זאת היכולת שלנו ליצור את הרב-תרבותיות, ולהביא את הקולות מהפריפריה למרכז.

מירי רגב: כשהוזמנתי להגיע להבימה לצפות בתיאטרון של המעבדה מדימונה זה שימח אותי, בדיוק כמו שהבימה מגיעים לדימונה.

מירי רגב: אז כך זה צריך להיות, רכבת או בשמו של שטרן, רגבת.

מירי רגב: וכך אנחנו נמשיך לעשות.

מירי רגב: זאת מדיניות שאני מובילה, ואנשי משרדי מיישמים אותה.

אילן גילאון: שלא תהיה רכבת בגרב, וזה הכי גרוע.

מירי רגב: כן, יכול להיות.

מירי רגב: הלאה.

מירי רגב: תקנת ירושלים והשכונות, דיברת על זה, מירב.

מירי רגב: תראי, לירושלים יש תקנה מיוחדת כתקנת ירושלים.

מירי רגב: חשוב לנו לחזק את ירושלים כבירתנו.

מירי רגב: בכל אירועי הטרור הוספתי תוספת תקציב משמעותית לתקנת ירושלים, משום שמוסדות - - -

<יוסי שרעבי: 5 מיליון.

מירי רגב: 5 מיליון.

מירי רגב: משום שמוסדות - - -

יעקב מרגי: אלעזר לא עומד בזה, הוא יצא.

מירי רגב: רגע, ועוד לא הגעתי אליו.

מירי רגב: משום שמוסדות התרבות בירושלים פשוט לא הצליחו לשרוד בתקופה של הטרור, אנשים לא הגיעו, לכן היה לי ברור שאנחנו צריכים לחזק את המוסדות בירושלים.

מירי רגב: ירושלים גם תקבל תמיכה במסגרת ביטול המצ'ינג באותן שכונות שנכון יהיה לסייע, בדיוק כמו שדרום תל-אביב תקבל תמיכה.

מירי רגב: ותל-אביב, כמו שאת יודעת, ממש לא זקוקה לביטול המצ'ינג, אבל כשאני מסתובבת בדרום תל-אביב, ואני רואה מה קורה עם דרום תל-אביב – והם ראויים גם לפסטיבלים וגם ליוזמות וגם לפעילות תרבות – אז החלטתי להחריג את דרום תל-אביב, להביא את זה לאישור של הייעוץ המשפטי, וגם דרום תל-אביב יקבלו את מה שמגיע להם בתור שכונה בעיר גדולה, אבל שכונה שאנחנו צריכים לטפל בה ולסייע לאותם אזרחים, גם ותיקים וגם חדשים שהצטרפו לשכונה.

מירי רגב: לגבי המדיניות - דיברתי עליה.

מירי רגב: כל התיקונים יוצגו בצורה מסודרת, אני רוצה להתייחס לחוק ולשטרן.

מירי רגב: תראו, חבל, יש כנראה סיפור לא גמור בין שטרן לביני, והוא החליט להביא את זה לכאן.

מירי רגב: אבל זה נכון, הייתי דוברת צה"ל, אני גאה על כך שהייתי דוברת צה"ל, הייתי דוברת צה"ל בשתי תקופות קשות לחברה הישראלית, בתקופת ההתנתקות ובתקופת מלחמת לבנון השנייה.

מירי רגב: אני שמחה שמדינות בעולם באות ללמוד את המדיניות שהובלתי באירועים האלה.

מירי רגב: כאבתי יחד עם עם ישראל את כאב ההתנתקות, ועד היום אנחנו כואבים אותו.

מירי רגב: רק שאני לא הייתי ראש אכ"א.

מירי רגב: דוברת צה"ל לא ממציאה מציאות, היא לא יכולה לשנות מציאות, היא לא קוסמת.

מירי רגב: עשיתי עבודה – אני חושבת יחד עם אנשי, אנשי מילואים, אנשים בסדיר ובקבע – מצוינת.

מירי רגב: מצוינת.

מירי רגב: וגם קיבלנו על זה - גם הוועדות שבדקו את דובר צה"ל אמרו את האמירות האלה.

מירי רגב: אבל מה לעשות, כדוברת צה"ל היינו צריכים לנקות שבוע ימים אחרי ששטרן דיבר כראש אכ"א, זאת הייתה הבדיחה במטכ"ל.

מירי רגב: ומה לעשות, שכששטרן סוגר את עיתון "במחנה" אחרי ראיון עם קצין הומו, כששטרן - - -

יעקב מרגי: תשאירי לי איזה דקה לסכם.

מירי רגב: לא, סליחה.

מירי רגב: סליחה.

מירי רגב: שטרן ביטל את מוסד היועצת המשפטית של הצבא, שטרן הדליף ליאיר לפיד מסמכים צבאיים מתיקים אישיים - - -

אילן גילאון: טוב, זה לא - - -

מירי רגב: לא, לא, לא.

מירי רגב: וננזף על-ידי הרמטכ"ל.

אילן גילאון: הוא לא נמצא פה.

מירי רגב: אבל הוא תקף אותי, אני צריכה להגיב.

אילן גילאון: בסדר, אבל תגיבי במסיבת עיתונאים, - - - על החוק.

אילן גילאון: זה לא יפה.

מירי רגב: ולכן, כדוברת צה"ל הייתי צריכה להסביר את הדברים ששטרן עושה.

אילן גילאון: זה לא יפה לאף אחד - - -

יעקב מרגי: אילן, הוא קיבל את זה ביושר.

מירי רגב: ולכן, כשאדם מתנהג - - -

יעקב מרגי: הייתי מגן עליו אם הוא היה כאן, אבל הוא קיבל את זה ביושר.

<קריאות: - - -

מירב בן ארי: הוא אמר לה דברים אישיים.

יעקב מרגי: תני לי, תני לי.

יעקב מרגי: כדי שלא יישמע שאני יושב פסיבי, אז תקשיבו, ניסיתי להביא אותו לכך שלא ישים את זה, הוא שם את זה על השולחן, הוא יקבל תגובה ראויה.

מירב בן ארי: נכון.

יעקב מרגי: אם הוא היה ראוי, אם הוא היה באמת חושב - - -

אילן גילאון: יאללה, אז נשמע כבר.

אילן גילאון: אנחנו יוצאים - - -

יעקב מרגי: אני רוצה לסכם.

מירב בן ארי: אבל הוא ירד לפסים אישיים, אמר לה - - - , מה אתה מצפה?

מירי רגב: ולכן, כשאדם מדבר מתוך קנאה, תסכול, אז לא נותר לי אלא ממש באמת בעניין הזה לרחם עליו, ולהגיד לו: תלמד את הפרטים לפני שאתה בא ותוקף.

סתיו שפיר: מה זה השטויות האלה?

סתיו שפיר: נו, באמת.

מירי רגב: ודבר אחרון לגבי החוק.

מירי רגב: דיברתם פה רבות לגבי החוק, יש איזה חוסר הבנה, וחבל לי שהיא בקרב חברי הכנסת, כי יש חוסר הבנה של חברי הכנסת, ודרככם גם לציבור, ואני רוצה להבהיר את זה כאן.

מירי רגב: אין לי שום כוונה להתעסק עם ביקורת, עם התנגחות, עם צנזורה.

סתיו שפיר: זה כל מה שאת עושה.

אילן גילאון: למה את צריכה את החוק?

מירי רגב: אין לי שום כוונה כזאת.

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: חברי הכנסת.

סתיו שפיר: זה כל מה שאת עושה: צנזורה והפחדה, ולצאת נגד אומנים ולצאת נגד מוסדות תרבות.

יעקב מרגי: לא, חברי הכנסת, תודה רבה.

יעקב מרגי: זאת דעתך, והשרה מצהירה.

סתיו שפיר: כל מה שאת עושה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת סתיו שפיר, להצהרה של חבר כנסת או של שר בוועדת הכנסת יש ערך, אם את רוצה לכמת את זה, והדבר האחרון - - -

סתיו שפיר: - - -

יעקב מרגי: רגע, תני לי לדבר, לא הפרעתי לך.

יעקב מרגי: אם אתם באמת רוצים לגמור עוד על מה שנשאר בכנסת הזאת אז תזלזלו גם בהצהרה.

יעקב מרגי: אני מייחס חשיבות, והפרוטוקול מייחס חשיבות להצהרה של שרה.

יעקב מרגי: שרה באה ואומרת ביושר, לא נעים לכם, מה לעשות - - -

סתיו שפיר: את מה שהיא אומרת לתקשורת - - -

יעקב מרגי: רגע, זה מעקר לכם, לכל אלה שיצאו בהודעות לתקשורת, מעקר להם את הארס.

יעקב מרגי: אבל מה לעשות - - -

סתיו שפיר: היא יצאה בהודעות לתקשורת.

יעקב מרגי: מבחינתי כיושב-ראש ועדה - - -

סתיו שפיר: היא יצאה בהודעות לתקשורת, באיומים על אומנים, זה מה שהיא עושה.

יעקב מרגי: רגע, את לא מקשיבה לי.

יעקב מרגי: אני לא מעביר מיליונים כאן, סתיו, תעצרי.

מירב בן ארי: זה לא ניסן סלומינסקי, את מתבלבלת.

יעקב מרגי: יושבת כאן שרה, עם כל הכבוד, אני לא מזלזל, כל חברי הכנסת שבאו והרביצו פה הצהרות פופוליסטיות, חלקם, ויצאו החוצה ולא חיכו לתשובת השרה, אני ממתין פה בפרוטוקול, יושב בסבלנות, כדי לשמוע הצהרה, ודעתי תנוח מכך.

יעקב מרגי: אם השרה אומרת שהיא לא מתכוונת להיות הצנזורית, דעתי נחה מכך, ואל תזלזלו בזה.

יעקב מרגי: בבקשה, גברתי.

מירי רגב: לא גמרתי, תנו לי רגע לדבר.

אילן גילאון: רק אני שואל שאלה.

אילן גילאון: איפה בחוק הקיים את לא מכסה את כל מאווייך בחוק הזה?

מירי רגב: החוק קיים.

יעקב מרגי: היא אמרה, היא אמרה.

יעקב מרגי: היא בסך הכול רוצה להעביר - - -

מירי רגב: אילן, אם היית בתחילת הדרך – ולכן, אילן, תקשיב, אני לא מוכנה לזה, אתם לא - - -

יעקב מרגי: תני לי דקה, אני רוצה לסכם.

אילן גילאון: את יודעת מה, בסדר, תמשיכי.

מירי רגב: זה מראה על חברי כנסת שלא לומדים את החומר, וצר לי להגיד את זה, כי אני לא רוצה לזלזל במעמדו של חבר כנסת.

יעקב מרגי: תני לי לסכם.

סתיו שפיר: את לא מפרסמת את החוק.

סתיו שפיר: את רק מדברת.

סתיו שפיר: לא פרסמת את זה.

סתיו שפיר: את רק מוציאה הודעות לעיתונות ולא מפרסמת.

סתיו שפיר: נו, באמת.

סתיו שפיר: איזה צביעות.

יעקב מרגי: סתיו שפיר, תודה רבה לך.

יעקב מרגי: אני רוצה לסכם.

יעקב מרגי: יש לי דקה לסכם.

מירי רגב: הצעת החוק לא באה להביא חוק חדש, היא לא מתעסקת לא עם ביקורת ולא עם דעות שונות ולא עם ניגוח של מוסד כזה ואחר, זה לא מעניין אותי.

מירי רגב: הצעת החוק הזאת אומרת: חופש הביטוי הוא ה-DNA של חברה ישראלית ושל חברה דמוקרטית.

מירי רגב: אבל חופש הביטוי הוא לא מעל חוקי מדינת ישראל.

מירי רגב: אם יש מוסד תרבות שחותר נגד מדינת ישראל, אני לא אעביר לו מימון.

מירי רגב: מדוע?

מירי רגב: משום שהחוק הזה נמצא בחוק יסודות התקציב.

מירי רגב: חברי כנסת שיושבים בוועדת הכספים, חוק יסודות התקציב מאפשר לשר האוצר - - -

אילן גילאון: את ממשיכה לסמן את השטח, זה מה שאת עושה.

יעקב מרגי: אילן, אילן, 11:00, אני רוצה לסכם.

אילן גילאון: היא ממשיכה להראות לנו כמה היא חזקה - - -

מירי רגב: לכן, חופש הביטוי זה לא חופש המימון.

יעקב מרגי: אילן, חייבים להיות במליאה.

יעקב מרגי: תודה.

אילן גילאון: בסדר, זה חלק מהחוק.

מירי רגב: ביקורת כן, התנגחות כן, חופש ביטוי בכל תחום שהוא כן.

יעקב מרגי: תודה.

אילן גילאון: לא מכובד, החקיקה הזאת היא לא מכובדת.

מירי רגב: בכל מה שקשור לחתירה כנגד מדינת ישראל - מוסדות תרבות הם לא מעל החוק, נקודה.

יעקב מרגי: תודה, תודה.

יעקב מרגי: רבותי, אני, א', מודה לשרה על הסקירה - - -

אילן גילאון: אני לא אוהב לעשות אנלוגיות - -

יעקב מרגי: אילן, אילן, תודה.

אילן גילאון: - - אבל הדבר הזה הוא תופעה מסוכנת - -

יעקב מרגי: אמרת זאת בתחילת דבריך, תודה.

אילן גילאון: - - מאוד מאוד מאוד.

יעקב מרגי: אילן, אני בסיכום, אנחנו אחרי הזמן.

יעקב מרגי: אני מאוד מודה לשרה.

מירי רגב: אני רק מזכירה לך שלא הצגנו את כל המשרד.

אילן גילאון: על כל דבר יש פה - - -

יעקב מרגי: יהיה דיון נוסף.

יעקב מרגי: תודה.

מירי רגב: ואנחנו צריכים להיות מתוכננים להציג את שאר המשרד - הספורט.

אילן גילאון: זה שלטון של פרזנטורים ולא של מנהיגים.

יעקב מרגי: אילן, תודה.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לכל חברי הכנסת ולאורחים שהגיעו לדיון, לשרה על הסקירה הרחבה ועל תוכניותיה.

יעקב מרגי: ואני אומר לכם, לפני שאקרא את המסקנות, אני באמת יוצא מעודד ומחוזק מזה שבחברה דמוקרטית במדינה דמוקרטית – ואנחנו צריכים להתגאות בכך, כל אלה שחרדים לחופש הביטוי ומערערים על הדמוקרטיות של החברה הישראלית – התקיים כאן דיון נוקב, עמוק, כל חברי הכנסת התבטאו כפי שהתבטאו, במדינות אחרות זה לא היה קורה, ואני גאה על כך.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לממשלה להגדיל את תקציב משרד התרבות ולהביאו לרמה שתציב את מדינת ישראל כאחת המדינות המובילות בתרבות; הוועדה שמעה את סקירת שרת התרבות ושמחה לשמוע על תקצוב שוויוני בין מרכז לפריפריה, תקצוב שוויוני בין מוסדות מתפתחים לבין מוסדות קיימים; הוועדה שמעה את תוכניתה של השרה להפוך את המשרד כמשרד שמעצב מדיניות וקובע תוכניות עבודה; הוועדה שמעה את חרדתם של חברי הכנסת על כך שהתיקונים עלולים ליצור מצב של תרבות מטעם; הוועדה שמחה לשמוע מהשרה באופן חד-משמעי וברור שהיא איננה מתכוננת להיות צנזור תרבותי ושאיננה מתכוננת לייצר חוק חדש, אלא להשתמש במה שמופיע בחוק יסודות התקציב.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.

יעקב מרגי: תודה רבה לכולם.