ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 259, 2016-02-01 11:25

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

משה גפני: אעשה את זה בקצרה.

משה גפני: אני מבקש להגיד לוועדה שלא הכרתי קודם את הנושא הזה.

משה גפני: התקשר אלי בעל המפעל – זה דומה ל"פרי גליל" – וממש בכה בטלפון.

משה גפני: אני מלומד ניסיון בעניין הזה שפעמים רבות כשאתה מציף את הבעיה, מעבר לנושא עצמו – בגלל שהוא אמר לי שלא עונים לו לטלפונים, הוא אמר לי כל מיני דברים שנאמרו מתוך כאב.

משה גפני: התלבטתי ביני לבין עצמי האם לעשות עם זה משהו, כן או לא, או לחכות, לנסות להתקשר אליכם – מה שעשיתי ב"פרי גליל", מה שעשיתי במפעלים אחרים.

משה גפני: עשיתי את החשבון, מה יכול לקרות - אשים את זה על סדר-היום, ואז גם הבעיה תוצף, גם יימצא פתרון, גם יש את הקרן למפעלים במצוקה שעומד לפני פתרון.

משה גפני: ואני שמח שבסופו של דבר בעצם הבעיה נפתרת.

משה גפני: אמרו לי גם ממשרד האוצר, ואמרו לי גם מהמשרד שלכם, שבעצם הבעיה נפתרת.

משה גפני: אמר לי גם עכשיו אבי ניסנקורן, אבל גם שמעתי את זה ממשרד האוצר, שמעתי את זה גם ממשרד הכלכלה, גם דיברתי עם המנכ"ל - חתמו על הקול קורא של הקרן לעסקים במצוקה, שאנחנו עשינו אותה בשעתו מכסף של העובדים.

משה גפני: ואם אכן הקרן למפעלים במצוקה קמה, אני מברך אתכם.

משה גפני: אני מברך את משרד האוצר, אני מברך את משרד הכלכלה, אני מברך את ההסתדרות, אני מברך את כולם, את כל אלה שעסוקים בעניין הזה, בגלל שזאת קרן רצינית.

משה גפני: ואם אכן זה פותר את הבעיה של שתולה, שאלו שלושה מפעלים - - -

איתן ברושי: אתה רוצה לשמוע את האוצר אם הוא פותר את הבעיה?

איתן ברושי: או שנשמע את בעלי המפעל?

משה גפני: לא.

משה גפני: חתמו על הקרן, אמר לי עכשיו ניסנקורן.

<שגית אפיק: חתמו על הקרן, לא על הקול קורא.

איתן ברושי: אה, זה לא אומר שזה פותר לכולם?

משה גפני: נכון.

<שגית אפיק: לקול קורא יש קריטריונים.

משה גפני: על כל פנים נאמר לי – אתה יודע מה, למה נאמר לי, קיויתי, תגיד.

איתן ברושי: נשמע אותו.

<רן קיויתי: אחדד.

<רן קיויתי: מסמך הבנות בין ארבעת הגופים, שהם אלה שנקבעו בחוק כגופים שבעצם מפעילים או מקימים את הקרן, נחתם: משרד האוצר, משרד הכלכלה, התעשיינים וההסתדרות.

<רן קיויתי: המסמך הזה נחתם היום בבוקר, והוא בעצם קובע את הכללים.

<רן קיויתי: המסמך מדבר על שני סוגים של מסלולים - מסלול שהוא עם משקיע חיצוני, ומסלול שהוא ללא משקיע חיצוני.

<רן קיויתי: ואני מקווה שבאמת ברגע שהעסק הזה יתחיל לפעול, אז הוא יוכל לתת פתרונות לאו דווקא לשתולה, אלא באופן כללי למפעלים במצוקה.

משה גפני: כמה זמן עד שיימצא?

משה גפני: בגלל שהם אמורים להיות בבית-משפט.

<רן קיויתי: הקול קורא בתהליכים של גיבוש בלשכה המשפטית של משרד הכלכלה, של הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים, ואמור תוך שבוע וחצי להתפרסם.

<רן קיויתי: זה קול קורא שמבוסס על המסמך הזה, כי המסמך הזה היה צריך ראשית כול להיחתם, וממנו יכולה לצאת איזושהי הוראת מנכ"ל שהיא פומבית.

<רן קיויתי: הוא תוך שבוע וחצי יתפרסם.

משה גפני: מה עושים כדי שהם לא ייפלו בינתיים באותם ימים ספורים שעליהם אתה מדבר?

<רן קיויתי: תראה, דיברתי עם שתולה.

<רן קיויתי: אחד, אני מבין שהם עומדים בהוראות הקול קורא באופן כללי.

משה גפני: כן.

<רן קיויתי: לא עשינו עדיין בדיקה שאומרת שהם זכאים או לא זכאים, כמובן, אבל באופן עקרוני בדקתי את הנושא, הם יכולים לגשת לקרן הזאת.

<רן קיויתי: יש להם מסלול של משקיע, יש להם משקיע שמעוניין להשקיע.

<רן קיויתי: כרגע הם צריכים להגיע לבית-משפט, ממש היום או מחר.

<רן קיויתי: מה שנעשה, מסמך ההבנות הזה שנחתם, נפרסם אותו, הם יוכלו להראות אותו לבית-המשפט, ולבקש ארכה לסיום תהליך של הבראת המפעל.

<רן קיויתי: וברגע שנוציא את הקול קורא, הם כבר יוכלו על סמך אותו מסמך הבנות להגיש את המסמכים.

משה גפני: איתן, למה לפי דעתך - - -

איתן ברושי: אני מציע לברך על האינפורמציה, אבל לא לקחת אותה יותר מדי ברצינות.

איתן ברושי: אני מציע לטפל בהם בכלים שאתה חשבת, ולמפעל הבא שזה יהיה מתאים.

איתן ברושי: למפעל הזה זה לא מתאים, לוח הזמנים שלהם הרבה יותר קצר מלוח הזמנים, ואני לא חושב שהם יעמדו בלוח הזמנים.

איתן ברושי: אני גם לא מכיר את הנציג שמדבר, לא יודע מה הסמכות.

משה גפני: קיויתי, מה?

משה גפני: זה לא?

איתן ברושי: רגע, אמרתי שאני לא מכיר.

איתן ברושי: לא יודע מה הסמכות שלו.

משה גפני: הוא המנהל של העסקים הקטנים.

איתן ברושי: הוא המנהל, אבל בדרך כלל האוצר לא מוותר על כך שגם הוא יהיה מעורב.

<טמיר כהן: האוצר פה.

איתן ברושי: אני יודע.

איתן ברושי: לכן, אני מציע לתת פתרון למפעל הזה, אני מכיר אותו, הוא יושב ביותר מאתר אחד.

משה גפני: כן, הוא נמצא בשתולה, בגורן ובמעלות.

איתן ברושי: גם בגורן, גם בשתולה, גם במעלות, והוא מעסיק עשרות עובדים, והוא על הגבול.

משה גפני: כן, למעלה מ-100 עובדים.

איתן ברושי: והם כבר תקופה ארוכה בקשיים.

איתן ברושי: אני לא מציע לתת כדורים נגד כאב ראש למי שיש מחלה יותר קשה.

משה גפני: איתן, תודה.

משה גפני: חבר הכנסת וקנין.

יצחק וקנין: מאחר שזה בתחום המועצה האזורית שלי, ושכן שלי גם, אני מכיר את המפעל, מכיר את בעלי הבית, מכיר את המצוקה.

יצחק וקנין: המצוקה הזאת, הם מושכים אותה כבר תקופה ארוכה.

יצחק וקנין: אני קצת חושש, אגיד לכם ממה, מאחר שאני זוכר את התאריך של "פרי גליל", גם אז אני חושב שיושב-ראש הוועדה יצא מגדרו, גם בסיור שהיינו שם, מה לא עשינו.

משה גפני: לא סיור, הייתה ישיבה של הוועדה במפעל בחצור הגלילית.

יצחק וקנין: נכון, בתוך המפעל בחצור, וגם אז היו כאלו מהלכים שהלכנו קדימה וחזרנו אחורה, והפתרון לא נמצא.

יצחק וקנין: ואני חושש שנאמרים פה דברים, אבל אני לא בטוח שנגיע לאיזה קצה שכן יהיה סיוע למפעל הזה.

איתן ברושי: למפעל הזה.

יצחק וקנין: ואני אומר לכם, חבר'ה, אנחנו נמצאים באחד האזורים שכמעט ואין בהם מקומות עבודה.

יצחק וקנין: כל מפעל כזה שנסגר זה מצב בלתי חוזר לאותם אנשים שמגיעים – אני לא מדבר על בעלי הבית שהם עצמם רואים שכל עמלם, כל יגעם הלך לריק – אותם פועלים שמשתכרים יום-יום ומקבלים את הפרנסה שלהם מהמפעלים, וכולכם מכירים את האזור, קו העימות.

יצחק וקנין: המפעל הראשי, רבותי, זה 100 מטר מהגבול, זה לא איזה מקום במרכז הארץ.

יצחק וקנין: ולכן, אני חושב שהייתי רוצה שבאמת אולי יהיה איזה מעקב אחרי ההחלטות פה, שלא נאמר - - -

איתן ברושי: אבל יש לו כלים משלו.

מיקי רוזנטל: אני אגיד משפט אחד.

משה גפני: משפט.

משה גפני: תודה, יצחק.

משה גפני: בבקשה, מיקי.

מיקי רוזנטל: אנחנו שבעי ניסיון, לצערי, זאת אומרת, כשמשרד הכלכלה אומר שהוא יבוא לבדוק, הוא בודק את זה רק בפרמטרים כלכליים.

מיקי רוזנטל: והניסיון היה במפעל "מגבות ערד" שאמרו: נבדוק את האפשרות שלו; במפעל בשדרות שעסק בצביעת בדים, אותו דבר, אותו תהליך.

איתן ברושי: כן.

מיקי רוזנטל: היה אותו תהליך, ובסוף הסתבר שכלכלית זה לא כדאי, אבל יש עוד פרמטרים בעולם.

משה גפני: נכון.

מיקי רוזנטל: במדינת ישראל יש עוד פרמטרים חשובים ביותר: למשל, הסמיכות לגבול; למשל, התעסוקה בפריפריה; למשל, כמה זה יעלה למדינה אם המפעל הזה ייסגר בדמי אבטלה וכו' - את זה משרד הכלכלה לא רואה.

מיקי רוזנטל: הוא רואה רק מנקודת מבטו.

מיקי רוזנטל: ולכן, חשוב מאוד שהעניין הזה ייראה בראייה מערכתית.

מיקי רוזנטל: ורק הוועדה הזאת או גורם אחר יכול לראות את זה בראייה מערכתית.

מיקי רוזנטל: ולכן, עם כל הכבוד והרצון הטוב, ונדמה לי שיש רצון טוב, זה לא מספיק.

משה גפני: לפני שאני נותן לכם – דקה, אני מאפשר – אני רק רוצה להגיד לחברים, יש הבדל בין הסיפור הזה לבין הסיפור של "פרי גליל".

משה גפני: ההבדל הוא שב"פרי גליל" הייתה בעיה הרבה יותר חמורה.

משה גפני: למה?

משה גפני: מכיוון שבא משרד האוצר ובא משרד הכלכלה, השרים, ואמרו: אין לנו יכולת לעזור לו.

משה גפני: כאן המצב הוא הפוך, המצב הוא שמשרד האוצר אומר: אני הולך לעזור לו.

משה גפני: משרד הכלכלה אומר: אני הולך לעזור לו.

משה גפני: המציאות הזאת שבה חתמו היום על הקרן – אבי ניסנקורן התקשר אלי מקודם, הוא אומר: חתמנו על הקרן.

משה גפני: יש קרן לעסקים במצוקה ששלושתם אומרים, הגורמים העוסקים בעניין, המפעל הזה - - -

איתן ברושי: כמה זמן יש למפעל אורך נשימה?

משה גפני: רגע, המפעל הזה יעמוד בקריטריונים ויקבל את הסיוע מהקרן למפעלים במצוקה, ואני יודע שזה ייקח זמן.

משה גפני: אמר קויתי מקודם, תיכף נשמע את משרד האוצר, הוא אמר: אם הקריטריון הזה שהבוקר חתמנו, ניתן להם ללכת, אנחנו בעצמנו, נכון אמרת, קיויתי?

<רן קיויתי: אמרתי שאנחנו נפרסם את המסמך כך שהם יוכלו לקחת אותו לבית-משפט.

משה גפני: שהם יוכלו לקחת אותו לבית-המשפט ויבקשו ארכה.

משה גפני: אין לנו כלי אחר.

משה גפני: יש לנו כלי אחד: הכלי הוא שאם חס וחלילה התוכנית הזאת לא יוצאת לפועל, אנחנו מכנסים את הוועדה, יכול להיות שניסע לשתולה, מה שעשיתי ב"פרי גליל".

מיקי רוזנטל: יכול להיות שצריך.

משה גפני: אני מקווה ומתפלל להשם שלא נצטרך להגיע לזה.

איתן ברושי: כמה זמן אתה נותן להם?

משה גפני: הוא אמר.

משה גפני: בבקשה, תאמר.

איתן ברושי: בעשרה ימים זה יכול להיגמר?

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: זה פרק זמן קצר.

<רן קיויתי: שבועיים.

<אודי רמר: באמת הקרן נחתמה, רק אוסיף שנשיא התאחדות התעשיינים גם חתום על המסמך.

משה גפני: כן.

משה גפני: שכחתי להגיד את שמו גם כן, נכון.

<אודי רמר: אז ארבעת הגורמים חתומים.

משה גפני: ומשרד האוצר, שלא אטעה בפעם הבאה.

<אודי רמר: משרד האוצר, משרד הכלכלה, ההסתדרות והתעשיינים.

משה גפני: אז משרד האוצר, משרד הכלכלה, ההסתדרות והתעשיינים, יפה.

<אודי רמר: זאת הסכמה שהגענו אליה יחד.

<אודי רמר: לעניין הקריטריונים - הקריטריונים הם לא כלכליים בלבד, או יותר נכון, יש התייחסות והעדפה לפריפריה.

משה גפני: ליישובי גבול זה ממש קריטי, מה שהעלו קודם.

<אודי רמר: בדיוק.

<אודי רמר: ליישובי גבול, לפריפריה, להעסקת עובדים, לעסקים במצוקה, וספציפית במצוקה שאין להם יכולות לגייס כספים ממקורות אחרים.

<אודי רמר: יש את הדגשים האלה.

<שגית אפיק: הדגשים האלה כולם יהיו בקול קורא?

<רן קיויתי: כן.

<רן קיויתי: הם כולם במסמך ההבנות.

<אודי רמר: כן.

<שגית אפיק: כשזה יתפרסם נוכל לראות את זה.

<רן קיויתי: שבועיים.

<אודי רמר: דבר ראשון, המסמך החתום יפורסם, ואת המסמך הזה משרד הכלכלה - - -

משה גפני: קיויתי, רצית להוסיף משהו?

<רן קיויתי: מה שרציתי להגיד, אחד, הייתי אתו בקשר, עם רוני, אני בקשר אתו איזה תקופה.

משה גפני: רוני חתן.

<רן קיויתי: כן.

<רן קיויתי: ניסינו לעזור לו בכל מיני דרכים.

<רן קיויתי: משרד הכלכלה דרך מרכז השקעות – יש מענקים שהמפעל הזה קיבל ולא עמד בתנאים, והיה אמור להחזיר את הכסף, והמשרד בעצם ויתר לו על ההחזרים של הכסף, שלא יכניסו אותו לבעיות עוד יותר קשות שהוא נמצא בהם כבר היום.

<רן קיויתי: היום הכלי היחידי שאנחנו יכולים בעצם לעזור למפעל כזה זה דרך הקרן הזאת למפעלים במצוקה.

<רן קיויתי: בשיחות שלי אתו הוא אמר שיש לו משקיע.

משה גפני: נכון.

<רן קיויתי: המסמך שנחתם מדבר על שני סוגים של מסלולים: מסלול עם משקיע ומסלול בלי משקיע.

<רן קיויתי: מסלול עם המשקיע - בעצם אנחנו מקבלים את ה- diligenceשעשה המשקיע.

<רן קיויתי: ולכן, ההליכים הביורוקרטיים בתוך הממשלה, שדיברו עליהם פה – שהם יכולים להיות לפעמים הליכים מאוד בעייתיים, אנחנו כולנו מכירים את זה – ההליכים הביורוקרטיים בתוך מסמך ההבנות כתובים ככה שהם כמעט ולא קיימים.

משה גפני: מתי תפרסמו את הקול קורא?

<רן קיויתי: אמרתי, המסמך נחתם היום, אנחנו תוך שבוע וחצי נפרסם את הקול קורא.

משה גפני: אתם יכולים אולי לזרז את ההליכים פה ספציפית?

<רן קיויתי: שבוע וחצי זה ממש הזירוז.

<רן קיויתי: תקשיב, זה לא קבועי זמן כאלה.

<רן קיויתי: זה לא עובד אף פעם בקבועי זמן כאלה.

<קריאה: חודשיים-שלושה.

<רן קיויתי: הסיפור הזה לוקח זמן, הוא עבודה משפטית שלוקחת זמן.

<רן קיויתי: מאחר שידענו שיש פה בעיות, ויהיה פה - - -

משה גפני: אלי, אתה רוצה להגיד משהו בעניין הזה?

אלי כהן: לא.

<רן קיויתי: הבנו שיהיו פה בעיות של לוחות זמנים, והתחלנו לכתוב את המסמך המשפטי עוד לפני שמסמך ההבנות נחתם, ולכן נעמוד בשבוע וחצי.

משה גפני: כן, אדוני.

<אסף גרינוולד: אני רוצה להתייחס.

<אסף גרינוולד: קודם כול, נחום התנצל שהוא לא יגיע.

<אסף גרינוולד: רק בקשר לדברים של מיקי רוזנטל - אני רוצה לומר שמרכז ההשקעות נתן שלוש תוכניות לחברה, ונתן לה מענקים במעל 5 מיליון שקלים.

<אסף גרינוולד: בכל הוועדות כמובן שהייתה התייחסות למיקום של החברה, שהיא סמוכת גבול, ולהעסקת עובדים.

<אסף גרינוולד: זאת ועדה שדנה, ובדברים שהחוק מחייב אותנו הלכנו לפי החוק, אבל הופעל מלוא שיקול הדעת על מנת לעזור לחברה.

משה גפני: משרד הביטחון, בבקשה.

משה גפני: אתם הרי גם מספקים לשתולה עבודה.

איתן ברושי: משלמים בשוטף ועוד 30.

משה גפני: כן, בבקשה, בקצרה אם אפשר.

<גילה בן בסט: אנחנו מספקים לו עבודה, הוא לצערנו לא כל כך מספק את המוצרים.

משה גפני: אבל הוא מוכן לספק, הוא דיבר אתי ביום חמישי.

<גילה בן בסט: אשמח.

משה גפני: אז מה את רוצה לומר?

<גילה בן בסט: בעיקרון, לכל מה שהוא סיפק והגיש חשבוניות שילמנו מיידית, לא חיכינו את ה-60 יום.

<גילה בן בסט: יש לו עוד הזמנות של 2.2 מיליון שהוא היה צריך לספק אותן ב-15, אם הוא יספק אותן, נוכל לשלם מיידית.

משה גפני: זה כנראה הולך לקרות.

<גילה בן בסט: בשמחה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: רבותי, אני רוצה לסכם את הדיון.

משה גפני: אני מברך את הממשלה ואת ההסתדרות ואת התעשיינים, ובראשם את שר האוצר, שבזמנו – בקדנציות הקודמות זה לא היה – נחתמה הקרן לעסקים במצוקה, שזה חשוב כשלעצמו, לאו דווקא לגבי המפעלים הללו.

משה גפני: אלו שלושה מפעלים בגבול הצפון שנמצאים בבעיה, והנושא הזה כנראה יפתור את הבעיה, מה שלא היה ב"פרי גליל".

משה גפני: ב"פרי גליל" לא הייתה הקרן לעסקים במצוקה, לא היה פתרון, היה צריך לשנות כללים – קיויתי, היית אז?

<רן קיויתי: כן.

משה גפני: היה גם בג"ץ על זה, נדמה לי.

<רן קיויתי: נכון.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אבל עמדתם בבג"ץ.

משה גפני: ומה שיותר חשוב מהבג"ץ זה שהמפעל עובד, מפעל עוגן בחצור הגלילית, ועוד פתחו אגף נוסף, אז אתם יכולים להשתבח בעניין הזה ששיניתם את הכללים.

משה גפני: היום יותר קל, בגלל שהיום לא צריך לשנות כללים.

משה גפני: הבוקר הקול קורא נחתם.

משה גפני: אני מוסיף את תרומתה הצנועה של ועדת הכספים לתוך המכלול של הדברים האלה, ואני מודיע שאם חס וחלילה תקרה תקלה וכתוצאה מזה תהיינה בעיות, אנחנו נתכנס כאן מחדש, או שנתכנס בשתולה.

משה גפני: אנחנו לא יכולים להסכים, ואתם לא יכולים להסכים, ולכן עשיתם במהירות את מה שהיה נדרש לעשות הרבה זמן, את הקרן הזאת.

משה גפני: אנחנו מדברים על יישובים שהם יישובי גבול, בגבול הצפון, מדובר על למעלה מ-100 עובדים – כמו שאמר חבר הכנסת וקנין – שלא יהיה להם מקום עבודה אחר.

משה גפני: אני מברך אתכם על כך.

משה גפני: הישיבה נעולה.