ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 115, 2016-02-02 12:30

יואב בן צור: שלום רב, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים ואיכות הסביבה.

יואב בן צור: על סדר-היום: הצעת חוק למניעת הסתננות (תיקון מס' 5 והוראת שעה), לקריאה שנייה ושלישית.

יואב בן צור: אני רוצה לומר כמה דברים לפני שנתחיל בסדרי הדיון.

יואב בן צור: יש פה הסתייגויות של חברי הכנסת, ויש פה אנשים אחרים ואנשי מקצוע שבאו ורוצים להתבטא.

יואב בן צור: נשתדל לתת לכולם להתבטא, רק אני מבקש דבר אחד – אם מישהו אמר דבר מסוים, והשני אחריו חוזר על אותם נושאים, אפסיק אותו באמצע, כי הזמן שלנו מוגבל ומוקצב.

יואב בן צור: אם הוא אומר דברים חדשים, נשמח להתחדש, אבל אם הוא חוזר על דברי השני, אאלץ להפסיק אותו, כי זמננו יקר.

יואב בן צור: נציגי הממשלה, תציגו את החוק, בבקשה.

<שונית לוי שחר: שלום.

<שונית לוי שחר: אני שונית שחר, מהלשכה המשפטית של רשות האוכלוסין וההגירה.

<שונית לוי שחר: אגיד כמה מילים לפני.

<שונית לוי שחר: כידוע, באוגוסט האחרון ניתן פסק דינו של בג"ץ בעתירה השלישית שהוגשה כנגד התיקון לחוק למניעת הסתננות.

<שונית לוי שחר: בית המשפט קבע הפעם כי תיקון החוק, שמתייחס להסדרים שנקבעו בפרק ג' ובפרק ד' לחוק, חוקתיים, למעט הסעיפים 32ד, סעיף קטן (א), ו-32כא, שקובעים את תקופת השהייה של עשרים חודשים.

<שונית לוי שחר: בית המשפט ביטל את הסעיפים האלו, תוך שהוא השהה את הביטול לפרק זמן של ששה חודשים, במסגרתם העמיד את תקופת השהייה המרבית במרכז לתקופה של 12 חודשים.

<שונית לוי שחר: כמובן, בתקופה זו ניתן למחוקק פרק זמן משמעותי, להביא הסדר חקיקתי חדש.

<שונית לוי שחר: ככל שלא נביא הסדר חקיקתי בפרק הזמן הזה, שיחלוף כבר בשבוע הבא, תפקע הסמכות של הממונה על ביקורת הגבולות, להוציא הוראת שהייה למסתננים, ומשמעות הדבר תהיה סגירת מרכז השהייה חולות.

<שונית לוי שחר: התיקון המוצע בא לתקן את הסעיפים שקובעים את התקופה המרבית במרכז השהייה חולות.

<שונית לוי שחר: אתחיל להקריא.

<תומר רוזנר: לא, להסביר.

<תומר רוזנר: אנחנו לא מקריאים כרגע.

<שונית לוי שחר: טוב, אז התיקון המוצע בעצם מתקן את סעיפים 32ד(א) ואת סעיף 32כא, שקובע את התקופה של 12 חודשים, מ-20 ל-12 חודשים.

<תומר רוזנר: תסבירי את הוראות המעבר, תסבירי את הוראת התוקף.

<תומר רוזנר: תסבירי את החוק.

<שונית לוי שחר: טוב.

<שונית לוי שחר: כפי שאמרתי, מחליפים את סעיף קטן (א).

<תומר רוזנר: את זה הבנו.

<תומר רוזנר: יש הוראות בחוק נוספות.

<שונית לוי שחר: סעיף 3 קובע שסעיפים 1 ו-2 לחוק זה יעמדו בתוקפם, בהתאם לתוקף שנקבע בפרק ד' בתיקון מס' 5 לחוק למניעת הסתננות.

יואב בן צור: עד מתי?

<שונית לוי שחר: עד סוף 2017.

<שונית לוי שחר: הוראת המעבר – מטרתה בעצם לקבוע שכל הוראות השהייה שניתנו בהתאם להסדר הקודם, יעמדו בתוקפם, לאחר שיעבור התיקון הזה.

<שונית לוי שחר: יראו את הוראות השהייה שנקבעו בתקופת השהייה שמעל 12 חודשים כתקופת שהייה שנקבעה ל-12 חודשים, אלא אם כן קבע הממונה על ביקורת הגבולות תקופת שהייה קצרה יותר.

יואב בן צור: בסדר.

יואב בן צור: זוהיר, אתה רוצה לומר משהו?

זוהיר בהלול: בינתיים לא.

יואב בן צור: נמשיך הלאה.

יואב בן צור: משרד המשפטים, בבקשה.

<אביטל שטרנברג: אין לנו מה להוסיף.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: יונתן יעקובוביץ, המרכז למדיניות הגירה ישראלית, בבקשה.

<יונתן יעקובוביץ: צהריים טובים.

<יונתן יעקובוביץ: באמת אין יותר מדי מה להרחיב, כי החוק הזה באמת מינימליסטי ביותר.

<יונתן יעקובוביץ: כמובן, אנו חושבים שהוא לא מספיק יעיל.

<יונתן יעקובוביץ: לצערנו, לא יעשה את העבודה.

<יונתן יעקובוביץ: אני מקווה שהממשלה תביא את השיפורים בהמשך, אחרי שלוח הזמנים של בג"ץ יעבור - הבנתי שזו המגבלה.

<יונתן יעקובוביץ: הדבר היחיד שאנחנו רוצים להעלות - בגלל שהחוק הוא כל כך חלקי, אנחנו היינו חושבים שכן כדאי לקדם את כל הנושא של קרן פיקדונות של מסתננים דרך חוק עובדים זרים.

<יונתן יעקובוביץ: הואיל וזה לא עלה, תיקון אחד ספציפי - אנחנו חושבים שצריך לשנות את סעיף החוק שמדבר על סנקציות נגד הפרת תנאי השהייה, סעיף כד.

<יונתן יעקובוביץ: חושבים שצריך להפוך את זה לתנאי כללי יותר.

<יונתן יעקובוביץ: כרגע הסנקציות חלות רק על מי שמפר את התנאים הגיאוגרפיים לשהייה.

<יונתן יעקובוביץ: אנחנו חושבים שטוב יהיה אם לממשלה, ולשר הפנים יהיה הכלי, להחיל כל תנאי שהוא רוצה באשרת השהייה, ולכן עדיף לשנות את נוסח הסעיף כך שהסנקציות יחולו על כל הפרה של תנאי השהייה, כפי שנקבעו בחוק הכניסה לישראל.

<יונתן יעקובוביץ: למרות שהעלינו את ההסתייגויות הללו, זה לא התקבל, אבל אני כן חושב שכדאי שהוועדה וחברי הכנסת ייתנו על כך את הדעת, ולא יהיו חותמת גומי אוטומטית להצעה של הממשלה.

<יונתן יעקובוביץ: אני חושב שזה יהיה כלי נוסף – גם חלקי בלבד, אבל כלי חשוב מאוד שכדאי להוסיף כבר עכשיו.

יואב בן צור: כן, אבל התיקונים האלה ייערכו בשלב יותר מאוחר – לא בשלב הזה.

יואב בן צור: בשלב הזה אני לא חושב שאפשר יהיה להכניס תיקון.

<יונתן יעקובוביץ: זה שינוי של ארבע מילים בסעיף פה.

<יונתן יעקובוביץ: הכי פשוט שיש.

יואב בן צור: שינוי מאוד מהותי.

<יונתן יעקובוביץ: לא.

<יונתן יעקובוביץ: זה אפילו לא שינוי פוזיטיבי.

<יונתן יעקובוביץ: זה נותן אפשרות לשר הפנים בהמשך, להחיל תנאים באשרה.

<יונתן יעקובוביץ: במקום רק אזור מגורים הוא יכול לכתוב דברים.

יואב בן צור: אתה מבין שבג"ץ לא יעביר את זה.

<יונתן יעקובוביץ: בג"ץ ודאי יעביר את זה, כי כל עוד שר הפנים לא יקבע זה - אין מה להתלונן נגד בג"ץ.

<יונתן יעקובוביץ: אני לא יודע מה בג"ץ יעביר או לא יעביר.

<יונתן יעקובוביץ: אני רק רוצה להזכיר שמי שבסופו של דבר אחראי להעביר זה אנחנו.

<יונתן יעקובוביץ: אחר כך נראה מה בג"ץ.

<יונתן יעקובוביץ: בסוף זה הכנסת.

<יונתן יעקובוביץ: לא אנחנו - אתם.

<יונתן יעקובוביץ: סליחה.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: אתם זה אנחנו.

יואב בן צור: שפי פז, יושב-ראש עמותת עוטף תחנה מרכזית, בבקשה.

<שפי פז: קודם כל, אני מסתכלת פה מסביב.

<שפי פז: אני הייתי פה בכמה ישיבות ועדה, ונראה לי שאפילו כבר חברי הכנסת מודעים לעובדה שהחוק הזה שווה כלום, כי הם אפילו לא טורחים להגיע.

<שפי פז: בעבר היו פה הרבה ח"כים.

יואב בן צור: היום יום שלישי.

<שפי פז: אולי.

<שפי פז: בכל מקרה, הטקס הזה חוזר על עצמו כל שנה.

זוהיר בהלול: חוץ מזה גברתי, האיכות קובעת – לא הכמות.

זוהיר בהלול: ..

<שפי פז: אני לא אדבר כל כך על החוק.

<שפי פז: אני באה לפה כרגיל לדבר בשם קורבנות ההגירה.

<שפי פז: אנחנו מדברים פה כל הזמן על החוק ומה עושים ומה עושים עם המסתננים ומה עושים עם המהגרים.

<שפי פז: אני באה פה כל פעם לצעוק ולהגיד: חבר'ה, לפני הכול אנחנו פה, אני פה ושלמה פה, ואלישבע פה מאחורה, וכל האנשים שלא יכלו להגיע כי הם צריכים לעבוד.

<שפי פז: והטקס הזה חוזר על עצמו כל שנה.

<שפי פז: אנחנו באים, הממשלה מחוקקת, יש עתירות, יש בג"ץ.

<שפי פז: אנחנו מפגינים, וכל פעם החוק פחות טוב ופחות טוב.

<שפי פז: האמת היא שאני רוצה לומר כמה מילים עלינו.

<שפי פז: הגל הזה של ההסתננות ב-2007.

<שפי פז: הגדר הושלמה ב-2013.

<שפי פז: שש שנים, במהלכן הקהילה של דרום תל-אביב רוסקה לחלוטין.

<שפי פז: במשך שש השנים האלה הזכויות של כל אחד מאתנו נרמסו לגמרי, כי מישהו – ואני לא יודעת מי, ואולי יום אחד אדע מי – מישהו החליט שהחיים שלי לא שווים כלום והחיים של השכנים שלי לא שווים כלום, ושלח את האוטובוסים אלינו הביתה עם עשרות-אלפי גברים צעירים לשכונות שלנו.

<שפי פז: ובינתיים כולם מדברים ויש עוד חוק ועוד חוק, ויש ויכוחים ומריבות, ואנחנו נפגשים בפאנלים ובבג"ץ, אבל שום דבר לא משתנה.

<שפי פז: גם אם יצאו 12,000 לא 22, כמו שאמרו – על כל מי שיצא, נולדו שני ילדים.

<שפי פז: המספרים לא ישתנו.

<שפי פז: אני רוצה לנצל את ההזדמנות הזו שאני יכולה לדבר פה, ולפנות הפעם לא אליכם אלא לראש הממשלה.

<שפי פז: אתמול ראש הממשלה אמר בכנסת: אנחנו מתכוונים להוציא את מי שלא נמצא כאן כחוק, ואני רוצה לשאול אותו, מה עומד מאחורי המילים האלה?

<שפי פז: איפה הלהט?

<שפי פז: איפה ההתגייסות?

<שפי פז: אני רוצה לשאול את ראש הממשלה, האם הוא יודע שבשכונות כבר לא מאמינים – לא לו ולא לממשלה שלו?

<שפי פז: האם אתה יודע שביום שבו אישרת עשרות-מיליוני שקלים להקמת מעונות יום לילדי המסתננים קברת את השכונות סופית?

<שפי פז: האם אתה יודע שממשלת ישראל ויתרה מרצונה החופשי על ריבונותה בלב המדינה, בלב העיר העברית הראשונה?

<שפי פז: ומה הטעם, אדוני ראש הממשלה, בשמירה על הגבולות החיצוניים, אם מוסרים את הלב של המדינה?

<שפי פז: אני מדברת פה, אני מקווה, בשם רוב תושבי דרום תל-אביב.

<שפי פז: אנחנו מצפים ממך לקחת אחריות.

<שפי פז: אנחנו רוצים לראות מאמץ אמתי, משולב, אמיץ וחד-משמעי, לשים קץ לאסון הזה.

<שפי פז: אם צריך לבדוק בקשות מקלט, תתחילו לבדוק ברצינות, ואם צריך לחוקק חוקים, תדאגו שהם יעמדו במבחן בג"ץ ולא ייפסלו כל פעם.

<שפי פז: אם צריך לאכוף את החוקים, תאכפו אותם בלי פשרות.

<שפי פז: פה אני פונה למשטרה ולרשות ההגירה.

<שפי פז: אם צריך להקצות כוחות ומשאבים, תקצו, כי גם ככה זה עולה מספיק כסף.

<שפי פז: תראו מה קורה היום באירופה, תראו למה מובילה השלמה עם הגירה לא מבוקרת, ותראו את חלון ההזדמנויות שנפתח.

<שפי פז: תקשיבו למה שקורה שם, תקשיבו לנו.

<שפי פז: אנחנו יודעים מה קורה, וזה לא רק דרום תל-אביב; זה דרום תל-אביב ואילת וערד ואשקלון וכל השכונות המוחלשות, כי כל פיזור שקיים היום – מדברים פה הרבה על פיזור – כל פיזור שקיים יוצא מדרום תל-אביב לשכונה מוחלשת אחרת, ונופל על תושבים חפים מפשע אחרים.

<שפי פז: אז תקשיבו לנו, ובואו נפתור כבר את הבעיה הזאת סוף-סוף.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: מאיר דובדבני, נציג פורום קהלת, בבקשה.

<מאיר דובדבני: מאיר דובדבני, פורום קהלת.

<מאיר דובדבני: לא אחזור על דברי קודמיי; רק אחדד נקודה אחת - על האנורקסיות של החוק כפי שהוא עובר עכשיו דיברו ולא נחזור, אבל כן אפשר לראות שהנושא פה הרבה יותר מורכב, וכולנו רוצים לפתור משהו מהיסוד.

<מאיר דובדבני: אנחנו מצפים מהכנסת שתקרא למשרד הפנים שיעשה עבודה, אותה הוא הפיץ בציבור לפני כמה שבועות.

<מאיר דובדבני: כבר בעבודה הזאת אפשר היה לראות משהו יותר מורכב, כמה כיוונים של היבטים – גם כלכליים, גם פליליים, גם הבנה שיש פה באמת בעיה שכדי לטפל בה צריך לא רק לעשות פינג-פונגים עם בג"ץ, אלא לטפל בה באופן מסודר.

<מאיר דובדבני: לכן אנחנו קוראים שגם במסגרת לוחות הזמנים, השבועיים הקרובים יסגרו את התיקון הזה, שהעבודה תימשך גם בכנסת וגם בממשלה.

<מאיר דובדבני: תודה רבה.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: שלמה מסלאווי, חבר מועצת העיר תל-אביב.

<שלמה מסלאווי: שלום לכולם.

<שלמה מסלאווי: שפי הזכירה חלק ממה שרציתי לומר.

<שלמה מסלאווי: אני רוצה לדבר יותר על החשש הגדול שלנו של כל נושא המסתננים, בעיקר בדרום תל-אביב – דבר שהוא הפך לשגרה.

<שלמה מסלאווי: כל זה נובע מתוך העובדות הבאות, שכל שנה-שנה וחצי יש תחלופה של שרים.

<שלמה מסלאווי: עד שנכנס שר כזה או אחר, עד שלומד את העניין, והדברים נתקעים.

<שלמה מסלאווי: יש כל מיני הבטחות, כאלה ואחרות.

יואב בן צור: יש כאלה שלומדים מהר, יש כאלה שלומדים לאט.

<שלמה מסלאווי: נכון.

<שלמה מסלאווי: אבל מלבד זה, יש גם בג"ץ.

<שלמה מסלאווי: גם הוא לא פעם מתערב, ואז הנושא הזה נתקע בצורה כזו או אחרת.

זוהיר בהלול: מסלאווי, הסר דאגה מלבך, כי בסופו של דבר כל התיקים יתנקזו בידיו של ראש הממשלה.

<שלמה מסלאווי: אז אני מודאג עוד יותר.

רויטל סויד: גם אני.

יואב בן צור: חבר הכנסת זוהיר בהלול, זה היה דיון לאתמול.

יואב בן צור: בלתי-הפיך.

<שלמה מסלאווי: אני איש ליכוד, אבל לצערי, הדברים לא זזים.

<שלמה מסלאווי: לא רק זה - הם הולכים אפילו אחורה.

יואב בן צור: שלא נתרגל.

<שלמה מסלאווי: אם אנחנו דברים על מצב – קודם כל, החוק, רוצים לשנות?

<שלמה מסלאווי: כמובן שהייתי משנה אותו לכיוונים אחרים.

<שלמה מסלאווי: הוא לא טוב לנו, כמו שגם הזכירו כאן.

<שלמה מסלאווי: ואם לא יהיה החוק הזה או יפגעו בו, לא יהיו שום סנקציות לגבי המסתננים.

<שלמה מסלאווי: לא תהיה שום מגבלה.

<שלמה מסלאווי: הם סך הכול מבינים שהם צריכים לסיים את השהות שלהם בחולות.

<שלמה מסלאווי: לא פעם אנחנו שואלים, מה קורה הלאה?

<שלמה מסלאווי: היו שנה-שנה וחצי בחולות.

<שלמה מסלאווי: אחר כך הם באים אלינו לשכונות, וזה לכל החיים.

<שפי פז: כלום לא קורה.

<שלמה מסלאווי: היום יש לפחות באזור שלנו איזה 4,000 ילדים בגיל הרך.

<שלמה מסלאווי: יש ילודה של 1,000 תינוקת בשנה לפחות.

<שלמה מסלאווי: בואו לא נשכח, גם כל אלה של ארגוני זכויות האדם, שתמיד דואגים למסתננים - אני אפילו לא חושב שהם נתנו את הדעת, מה קורה לגבי הגורל של הילדים האלה.

<שלמה מסלאווי: הילדים האלה רובם נמצאים במכלאות.

<שלמה מסלאווי: ממש מכלאות.

<שלמה מסלאווי: אני חושב שאם היו חוזרים למדינות שלהם, המצב שלהם היה יותר טוב.

<שלמה מסלאווי: גם בתקופה שהם היו כאן ועשו מספיק כסף, הם יכולים לחזור לארצות שלהם, ושם לדעתי הם גם יחיו ברווחה.

יואב בן צור: רבותיי, אנחנו מדברים פה על תיקון של חוק שקיים.

יואב בן צור: אנחנו לא עושים פה דברים חדשים.

יואב בן צור: בסך הכול התיקון הוא מ-20 חודשים ל-12 חודש לפי בעצם הכוונת בג"ץ.

יואב בן צור: זה הנושא.

יואב בן צור: אתם כואבים את המציאות, ואנחנו כולנו כואבים, וחושבים שצריך למצוא פתרונות; שצריך לשבת באמת על המדוכה.

יואב בן צור: אני מקווה ששר הפנים החדש, שאין ספק וחולק שהוא מוכשר - שיעשה איזושהי פעולה כדי למזער את הנזק הקיים.

יואב בן צור: אבל אני חוזר ואומר – אנחנו כואבים יחד אתכם את המצב.

<שפי פז: אתם לא.

רויטל סויד: תושבי דרום תל-אביב – זה הסיפור.

רויטל סויד: חצי שנה, שנה, שנה וחצי.

יואב בן צור: נכון.

<שפי פז: כולם אומרים שהם כואבים.

<שפי פז: זה משנה לי את החיים?

יואב בן צור: אני יכול להעיד על עצמי שאני כואב?

<שפי פז: יודע מה?

<שפי פז: אני מאמינה לך.

<שפי פז: אבל זה משנה לי את החיים?

רויטל סויד: בוא נדאג שנערות יוכלו ללכת ברחוב.

יואב בן צור: בסדר.

יואב בן צור: גב' שפי, שמענו אותך בקשב רב זמן ארוך.

יואב בן צור: אני מבקש.

יואב בן צור: מסלאווי, תתכנס לסיום.

<שלמה מסלאווי: אני מבין מה שאתה אומר, אבל זאת ההזדמנות היחידה שיש לנו להשמיע את קולנו.

יואב בן צור: בסדר גמור.

יואב בן צור: לכן אמרתי שאני כן רוצה לשמוע – רק שנדע שלא נחרוג מכיוון הדיון.

<שלמה מסלאווי: אני חוזר - החשש שלנו, שהשגרה הזאת, כאילו הדברים מובנים מאליהם, הם צריכים להיות אצלנו בשכונות.

<שלמה מסלאווי: צריך לפחות להיות צדק חלוקתי.

<שלמה מסלאווי: לא כולם צריכים להיות בתוך השכונות שלנו.

יואב בן צור: נכון.

יואב בן צור: נעביר אותם צפונה קצת.

<שלמה מסלאווי: צפונה.

<שלמה מסלאווי: אפשר גם לרחביה ולקיסריה, אפשר לקיבוצים.

<שלמה מסלאווי: שלפחות שיהיה לנו מרחב נשימה.

יואב בן צור: אדוני, תודה.

יואב בן צור: חבר הכנסת זוהיר בהלול.

זוהיר בהלול: אני חיכיתי שהנציגים האותנטיים והרלוונטיים ידברו.

זוהיר בהלול: אני ממשיך כחוט השני ממסלאווי ומשפי.

זוהיר בהלול: אני חייב רק לציין נקודה מאוד חשובה - המסתננים הם בני אדם.

זוהיר בהלול: הם לא חפצים.

זוהיר בהלול: צריך להתייחס אליהם בכבוד האנושי והערכי הראוי, כי אנחנו מדברים על אנשים שבעל-כורחם נקלעו לסיטואציה הזאת.

<שפי פז: אז למה מגרשים אותם?

יואב בן צור: סליה.

יואב בן צור: אני מבקש – אם מישהו יתפרץ באמצע – זה לא המקום.

יואב בן צור: אני אאלץ לאותו.

יואב בן צור: אני מתנצל.

יואב בן צור: בבקשה.

זוהיר בהלול: אלא מה – אני מודע לעובדה, ואנחנו ביקרנו - חברי הכנסת של המחנה הציוני – בשכונות.

זוהיר בהלול: התלווינו לאנשים.

זוהיר בהלול: הבנו את המכאובים שלכם בצורה ישירה.

זוהיר בהלול: אנחנו לא צריכים מתווכחים בעניין הזה.

זוהיר בהלול: אדוני היושב-ראש, אנחנו מדברים באופן כללי על שכונות דרום תל-אביב, אבל ליתר פירוט, שכונת נווה שאנן, שכונת שפירא, שכונת התקווה או שכונת קריית שלום, שבתחום עיריית תל-אביב-יפו, איני מבין מדוע כל הבעיה צריכה להתנקז לדרום תל-אביב ולשכונות האלה.

יואב בן צור: קצת עכו.

זוהיר בהלול: מדוע זרועות האופרציה במדינה- - -

<עובד חורי: כי אנחנו פח זבל.

זוהיר בהלול: אני לשונך, תאמין לי, ואתה לשוני גם.

זוהיר בהלול: למה לא לפזר ולמה לא לתמוך בדרום תל-אביב, בשכונות האלה שסבלו?

זוהיר בהלול: השכונות עדיין נאנקות תחת המכאובים.

זוהיר בהלול: הממשלה נדרשת באותה נשימה וכפיפה גם לטפל בסוגיית המסתננים, אבל גם לטפל בתושבים של שכונות דרום תל-אביב.

זוהיר בהלול: הם בני אדם.

זוהיר בהלול: דיברנו על בני אדם של מסתננים.

זוהיר בהלול: אנחנו מדברם על אזרחי מדינת ישראל, שראויים ליחס של הממשלה.

זוהיר בהלול: חוקים אפשר לחוקק תמיד, ותמיד אפשר למצוא כותרות, ותמיד אפשר לדבר על הורדת 20 חודשים ל-12 חודשים, אבל למה אנחנו מדלגים על פני האנשים האלה, שמשלמים את המחיר?

יואב בן צור: הרצון הוא לא לדלג על כולם.

יואב בן צור: תודה, רבותיי.

יואב בן צור: אנחנו רוצים לעבור להקראת החוק, ואז נשמע את ההסתייגויות ואת דבריכם, חברי הכנסת.

יעל גרמן: אני מבקשת את רשות הדיבור.

יואב בן צור: מי שנמצא פה ורוצה לדבר, אני מבקש שיפנו למנהלת הוועדה, שתרשום אותם.

יואב בן צור: חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: קודם כל, אני באמת חושבת שאי-אפשר לדון בחוק הזה מבלי שאנחנו דנים בבעיה, והבעיה למעשה יושבת פה סביב השולחן, ואי-אפשר להתעלם ממנה.

יעל גרמן: אני רוצה לומר שהחוק הזה נובע מסיבה אחת – מדינת ישראל וממשלת ישראל פשוט לא קבעה מדיניות ברורה לגבי הפליטים.

יעל גרמן: אם היתה מדיניות, שהיו באים והיו אומרים: אנחנו מוכנים לקלוט X פליטים, ומעבר לזה אנחנו מסלקים אותם מעבר לגבול, אבל את אלה שאנחנו קולטים, אנחנו לא נותנים למצב כזה, כפי שהוא כיום, שהם כולם מתנקזים לשכונה שיש בה כבר ממילא מצוקה, והם מתנקזים כך שאין להם רשיונות עבודה, אז הם עובדים, אבל כיוון שהם עובדים ללא רשיון, מנצלים אותם, ונותנים להם שכר רעב, ומכיוון שנותנים להם שכר רעב, חלקם לא יכולים להרשות לעצמם לשכור דירות, ואז הם חיים בגינת לווינסקי.

יעל גרמן: ומכאן כל הבעיה.

יעל גרמן: לכן לפני שאדבר על החוק, ולכן ביקשתי את רשות הדיבור – אני רוצה לומר שמן הראוי שכל מי שיושב כאן סביב השולחן, ובראש ובראשונה אתם תושבי השכונות, ואתה מסלאווי, נציג ציבור, קודם כל יבואו בדרישה לממשלה, להחליט על מדיניות.

יעל גרמן: המדיניות צריכה להיות מאוד ברורה: בראש ובראשונה קודם כל שיקום השכונות.

יעל גרמן: אני חושבת שצריך לשקם את שכונות דרום תל-אביב.

יעל גרמן: אני מכירה אותן.

יעל גרמן: אתמול בהתנשאות אחד מחברי הכנסת שאל אותי, מתי הייתי.

יעל גרמן: אני נמצאת בשכונות האלה ואני מכירה אותן טוב מאוד, כמו שגם ביקרתי בגינת לווינסקי, כמו שגם עשיתי סיור בלילה, כמו שהייתי במרפאה שאליה הם מגיעים וכמו שהייתי בבתי החולים שאליהם הם מגיעים.

יעל גרמן: אז אני מכירה את הנושא מקרוב.

יעל גרמן: אז דבר ראשון, בואו נכריז על שכונות דרום תל-אביב כאזור עדיפות א'.

יעל גרמן: וכפי שאנחנו עוזרים לאזורי ספר ולפריפריה, נסייע לשקם את השכונות בלי קשר ועם קשר לכך שנמצאים שם המסתננים.

<שפי פז: זה קשקוש.

יואב בן צור: סליחה.

יעל גרמן: ודאי שאפשר.

יעל גרמן: אני 14 שנה הייתי ראש עיר, ואנחנו שיקמנו שכונות, והשכונות אחרי ששיקמנו אותן לא נראו אותו דבר, אז אפשר לשקם.

יואב בן צור: חברת הכנסת גרמן, קודם כל תשתדלי לקצר בדבריך.

יואב בן צור: אני יודע שאתמול שמונה נאומים מול היום - אבל הנוכחים פה, אתם לא מנהלים שיח ושיח עם חברי הכנסת.

יואב בן צור: בבקשה.

יעל גרמן: אסיים.

יעל גרמן: אז השלב הראשון, וזה אולי המסד לפני שאנחנו בונים את הטפחות – המסד הוא לשקם את השכונה.

יעל גרמן: אבל לא יעזור שום דבר, אם גם לא נמצא איזשהו פתרון לפליטים שנמצאים כאן.

יעל גרמן: אם היו אומרים לי שמחר אני אעצום עיניים ואפקח אותן מחרתיים והפליטים ייעלמו ויהיה להם טוב – מה טוב.

יעל גרמן: כולנו יודעים שזה לא יקרה.

יעל גרמן: אנחנו צריכים למצוא.

יואב בן צור: צריכים להיות ריאליים.

יעל גרמן: נכון.

יעל גרמן: צריכים להיות ריאליים.

יעל גרמן: מדינת ישראל צריכה קודם כל להעביר את מבחן הפליטות – לדעת מי פליט ומי לא פליט.

יעל גרמן: מי שהוא פליט הוא מוגן על-פי אמנות שאנחנו חתמנו עליהן, ועל-פי אותן אמנות הוא יכול גם לקבל רשיון שהייה זמני.

יעל גרמן: לא אזרחות.

יעל גרמן: רשיון שהייה שמאפשר לו לקבל רשיון עבודה, שיאפשר לו לקבל לפחות מחיר מינימום.

יעל גרמן: וכאן אפשר בהחלט כן לפזר אותם, כי ברגע שיהיו להם רשיונות עבודה, ויהיו כאלה שיבינו שהם יכולים להעסיק אותם, הם לא יהיו רק בדרום תל-אביב ששם באמת הכי נוח.

יעל גרמן: יחד עם זה, צריך לתת להם גם ביטוח בריאות.

יעל גרמן: לא יכול להיות שהיום לא יהיה להם ביטוח בריאות ולא ידאגו לבריאות שלהם.

<שפי פז: יש להם יותר בריאות מאשר לנו.

יואב בן צור: שקט.

יעל גרמן: וידאגו לאותם מחסני ילדים שביקרתי בהם.

יעל גרמן: פשוט בושה וחרפה שמדינת ישראל יודעת על כך ולא עושה דבר.

יואב בן צור: תודה, גברתי.

<שפי פז: עושה.

יואב בן צור: אני מבקש, תתרגלו לשלוט בעצמכם.

<עובד חורי: - - -

יואב בן צור: עובד חורי, תהיה לך זכות דיבור.

יואב בן צור: שפי, דיברת ושמענו אותך בקשב רב.

יואב בן צור: בבקשה, סיימי.

יעל גרמן: לסיכום, מדיניות ברורה של המדינה תביא גם פתרון לשכונות וגם לפליטים.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: חברת הכנסת רויטל סויד, בבקשה.

רויטל סויד: אני חושבת שאין יותר להמחיש את הבעיה שאנחנו נמצאים בה היום, יותר מזה שכשאנחנו דנים היום, אנחנו דנים על חוק המסתננים, במקום לדון בחוק תושבי שכונת דרום תל-אביב.

רויטל סויד: יושבים פה אנשים, שעם כל מה שאנחנו מה הם חיים, אנחנו לא מבינים מה הם חיים.

רויטל סויד: אף אחד לא יודע מה זה שקשישים פוחדים לצאת מהבית, שישדדו אותם.

רויטל סויד: אף אחד לא מבין מה זה, שנערות ונערים צעירים פוחדים ללכת ברחוב שמא יטרידו אותם מינית, במקרה הטוב, ובמקרה הרע, יאנסו אותם.

רויטל סויד: אף אחד לא מבין מה זה, שמחלון המרפסת שלך אתה רואה את כל תחלואי העולם נמצאים פרושים בגינה שלך.

רויטל סויד: אנחנו עומדים פה היום לדבר על חוק המסתננים – חצי שנה, שנה, שנתיים, 20 חודש, 12 חודש?

רויטל סויד: לא, אדוני יושב-ראש הוועדה.

רויטל סויד: אנחנו צריכים לדון היום, איך אנחנו גורמים שכל אחד מהאנשים האלה שיושבים פה עכשיו, שעומד מאחוריו ציבור שלם, שאינו מסוגל להגיע לפה, איך הוא מחר בבוקר קם, פותח את חלון הבית, ומרגיש מה שכולנו מרגישים בבתים שלנו, וזה חופש.

רויטל סויד: וזו תחושת ביטחון.

רויטל סויד: זה מה שאנחנו צריכים לדבר פה עכשיו בוועדה, ולא לדבר עכשיו אם זה 12 חודשים או 20 חודשים.

רויטל סויד: בעצם העובדה שאנחנו יושבים פה עכשיו, ולא מכניסים את המצוקות האלה, פה מתחילה הבעיה.

רויטל סויד: ואני מצפה מכולנו פה עכשיו, לשבת ולראות מה עושים.

רויטל סויד: לא עם מתקן חולות.

רויטל סויד: הוא לא מעניין.

רויטל סויד: מה עושים עם תושבי השכונה.

רויטל סויד: איך אנחנו גורמים לכך שלא יהיו שם יותר פליטים, או לפחות יהיו פליטים כמו שיש בכל אחת מהשכונות האחרות בארץ בכלל.

רויטל סויד: איך אנחנו גורמים לכך שיהיו שם מספיק שוטרים שיגרמו לכך שעד שזה לא יקרה, אנשים יחיו שם בביטחון.

רויטל סויד: איך אנחנו גורמים לכך שמדינת ישראל תיקח את האחריות על התושבים שלה?

יואב בן צור: גברתי צודקת.

רויטל סויד: איך אנחנו גורמים לכך שמדינת ישראל תוכל להסתכל לתושבי דרום תל-אביב בעיניים?

רויטל סויד: אתה, אדוני היושב-ראש, פנית אליהם ואמרת להם: תתאזרו בסבלנות.

רויטל סויד: הם התאזרו בסבלנות כבר שנים.

רויטל סויד: כמה שנים עוד ימשיכו תושבי דרום תל-אביה להתאזר בסבלנות?

רויטל סויד: אני מצפה עכשיו מהדיון שלנו בוועדה עכשיו שלא נדבר על חודשים, על חצי שנה לכאן או לכאן.

רויטל סויד: לא זה התיקון.

יואב בן צור: זה התיקון שיש לחוק.

רויטל סויד: שהוועדה תקבל החלטה עכשיו, שתוכל לגרום לכך שחיי תושבי אנשים במדינת ישראל יהיו זהים לפחות לאנשים – אם לא בעיר אחרת, אז בשכונה אחרת בעיר שבהם הם מתגוררים.

יואב בן צור: אני מציע שבמהלך הדיונים בכנסת אנחנו נבקש שהוועדה הזאת תתכנס כדי לפתור את בעיית דרום תל-אביב, ולא להתעסק רק בסאגה הזו של 12 חודש או 20 חודש.

יואב בן צור: אנחנו נבקש שתיעשה ישיבה מיוחדת פה עם כל הגורמים כדי באמת לראות איך פותרים את הבעיה של דרום תל-אביב.

יואב בן צור: יצטרפו אלי חבריי, ואנחנו ניזום דיון כזה בוועדה.

רויטל סויד: אדוני היושב-ראש, אתה יכול להוציא היום החלטה אופרטיבית שאומרת שאנחנו צריכים להכין תוכנית לאומית, וזו האחרות של כולנו, לטפל בתושבי דרום-תל אביב.

רויטל סויד: צריכה להיות תוכנית לאומית לסיפור הזה.

יואב בן צור: תודה רבה.

יואב בן צור: וולפורגה אנגלברכט, בבקשה.

<וולפורגה אנגלברכט: אני מתנצלת שאדבר באנגלית.

<וולפורגה אנגלברכט: (אומרת דברים בשפה האנגלית) תודה רבה.

יואב בן צור: אני אגיד בתקציר את מה שאמרה הגברת – לא שאני יודע אנגלית מצוין, אבל יש פה התרגום.

יואב בן צור: היא אמרה שנציבות האו״ם לפליטים, בהיותה הסוכנות המוסמכת על-ידי הקהילה הבין-לאומית לפקח על יישומן של אמנות בין-לאומיות להגנת פליטים, מכירה במאמציה של ממשלת ישראל לתקן את החוק, אבל היא מודאגת מכך ששהיית חובה בחולות, ללא הבחנה בין המקרים השונים, אינה עולה בקנה אחד עם סעיף 31 לאמנת הפליטים.

יואב בן צור: נציבות האו"ם מקדמת בברכה את ההזדמנות לבחון ביעילות, עם ממשלת ישראל, חלופות לשהייה החובה ולגישת ההרתעה שמגדיר החוק.

יואב בן צור: בימים אלו היא מחפשת הצעות קונקרטיות שיכולות, במאמץ משותף, להביא לירידה במספר הכולל של מבקשי מקלט וכתוצאה, להפחתת הצפיפות בדרום תל-אביב.

יואב בן צור: ההצעות שלהם כוללות מתן הגנה נאותה במדינות אחרות, חזרתו של מי שאינו זקוק להגנה לארצו, ולאלה שיישארו, לתת מעמד הגנתי שיאפשר להם להישאר ולתרום בצורה יעילה למשק הישראלי, עד שיוכלו לשוב לבתיהם בבטחה.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: עו"ד אסף וייצן.

<אסף וייצן: תודה רבה.

<אסף וייצן: צהריים טובים.

<אסף וייצן: אני מהמוקד לפליטים ולמהגרים – אחד הארגונים שעתרו בפעמים הקודמות נגד תיקוני החקיקה שנפסלו על-ידי בית המשפט העליון.

<אסף וייצן: נקודת המוצא לדיון – ונורא חשוב לחדד את זה – מדובר באנשים שמדינת ישראל, ממשלת ישראל החליטה שלא ניתן להחזיר אותם בעת הזאת לארצותיהם.

<אסף וייצן: עיקר האנשים הם מאריתריאה ומסודן.

<אסף וייצן: הסיטואציה באריתריאה ובסודן ידועה ומוכרת – אין טעם לחזור עליה, לא בדיון זה לפחות.

<אסף וייצן: אבל זה חלק מתופעה רחבה יותר.

<אסף וייצן: אנחנו נמצאים במשבר הפליטות וההגירה הגדול ביותר בעולם כולו מאז מלחמת העולם השנייה.

<אסף וייצן: בישראל צריך להיות חלק במאמץ העולמי הזה.

<אסף וייצן: אי-אפשר להתעלם מזה.

<אסף וייצן: אי-אפשר להכחיש את העובדה שחלק גדול - אני לא אומר שכולם, אבל חלק גדול מהאנשים שבהם אנחנו עוסקים, הם פליטי ומבקשי מקלט שמוגנים על-ידי אמנות בין-לאומיות, ולא ניתן להרחיק אותם.

<אסף וייצן: אני מסכים עם כל מה שנאמר כאן על-ידי כולם – שהתיקון הנוכחי לא פותר את הבעיה - לא בדרום תל-אביב ולא בשום מקום אחר בארץ.

<אסף וייצן: הוא יוצר בעיה מאוד קשה מבחינת עקרונות חוקתיים במדינת ישראל, ופוגע בצורה קשה בזכויותיהם של מבקשי המקלט, שיישלחו לחולות.

<אסף וייצן: התנאים בחולות קשים.

<אסף וייצן: התנאים בשכונות דרום תל-אביב קשים, והחוק לא פותר לא את התנאים האלה ולא את אלה.

<אסף וייצן: אז למה בכל זאת?

<אסף וייצן: שאלה טובה.

<אסף וייצן: האמת שאני נשאל אותה לא פעם כשאני מדבר על הנושא הזה, ואין לי תשובות.

<אסף וייצן: אני לא מצליח להבין למה כנסת ישראל, למה ממשלת ישראל בוחרת פעם אחר פעם בפתרון שפוגע בזכויות, שעולה מיליארדי שקלים, ולא תורם בכלום למצב בדרום תל-אביב.

<אסף וייצן: מתוך הדבר הזה אני חושב שאתם חברי הכנסת, צריכים לא לאשר את התיקון הזה, לא לאשר את המשך ההתנהלות המקולקלת, הפגומה, הלא חוקתית גם בעיניי, שחוזרת על עצמה פעם אחר פעם.

<אסף וייצן: נכון שהצעת החוק הנוכחית טובה בהרבה מההצעה הקודמת שהועלתה בתקופת השר הקודם סילבן שלום, והרבה מאוד מהפגיעות הרעות והלא חוקתיות שהיו בה כמו השליחה של הורים לקטינים למתקן המשמורת, הגדלה של תקופות הכליאה בצורה משמעותית, לא קיימות בה, ואני כמובן מברך על זה, אבל זו עדיין לא הצעת החוק הנכונה; זו עדיין לא הצעת החוק שנותנת מענה למי מהצדדים המעורבים תושבי דרום תל-אביב ואזרחי ישראל ומבקשי המקלט כאחד.

<אסף וייצן: בהקשר הזה חשוב להדגיש, ואמרו את זה קודם ואחדד את הנקודה הזאת – מדינת ישראל, ממשלת ישראל, אומת: אתם לא פליטים.

<אסף וייצן: מי שפליט, אנחנו בודקים, והוא מוגדר כפליט.

<אסף וייצן: בוא נדבר על זה.

<אסף וייצן: כמה אזרחי סודן יש בישראל?

<אסף וייצן: אלפים.

<אסף וייצן: כמה מתוכם מחבל דרפור, שכולם יודעים מה קורה שם גם היום, וגם משנת 2003 רצח עם?

<אסף וייצן: אלפים.

<אסף וייצן: כמה מהם הוכרו כפליטים?

<אסף וייצן: אפס.

<אסף וייצן: אפס עגול.

<אסף וייצן: כמה תושבי דרפור שהגישו בקשות נדחו על-ידי משרד הפנים?

<אסף וייצן: אפס.

<אסף וייצן: אפס עגול.

<אסף וייצן: ולהמשיך בסיטואציה הזאת ולומר: לא מדובר בפליטים – זה פשוט לזרות חול בעיני הציבור, ולזרות חול בעיני עצמנו.

יואב בן צור: תודה, אדוני.

יואב בן צור: דניאל דותן?

יואב בן צור: מוותר.

יואב בן צור: עובד חורי.

<עובד חורי: תודה רבה על הדיון.

<עובד חורי: באמת, החוק הזה, שמוצע- אני הייתי שותף לכל החוקים.

<עובד חורי: מהיום הראשון, החוק הראשון שבוטל על-ידי בג"ץ.

<עובד חורי: אני בזמנו הגעתי למסקנה שעדיף, עם כל הכבוד לחוקים האלה, שייתן לבג"ץ לעשות את החוק, ואז לא צריך לשבת לדון פה, ולבזבז זמן של נבחרי ציבור ושל אנשים, ושבג"ץ יחליט מה החוק הראוי, ויגמור את הסיפור.

<עובד חורי: אני רוצה לענות משהו לזוהיר בהלול.

<עובד חורי: אני מצטער - אני מלא בנושא הזה שמונה שנים, ושומע שפה אנשים מלומדים מדברים הרבה שטויות.

<עובד חורי: לזוהיר בהלול – למה בדרום תל-אביב – אתן לך סיבה.

<עובד חורי: סגן מפקד מחוז מחלקת המוסר במשטרת תל-אביב בדיון – ויש לי הפרוטוקול – אם תרצה, אראה לך אותו – למה לסגור בית בושת בצפון תל-אביב.

<עובד חורי: הוא שואל, מדוע אתם לא אוכפים את בית הזונות, שיש הרבה בתי זונות – סליחה שאני מדבר – בדרום תל-אביב, ואתם באים ואוכפים את זה בדיזנגוף?

<עובד חורי: אתה יודע מה היתה התשובה של סגן מפקד מחלקת מוסר?

<עובד חורי: אתה רוצה שאדם שקונה בית ב-2 מיליון שקל, אין לו בית זונות?

<עובד חורי: זו התשובה בפרוטוקול של בית משפט, אז תבינו איך אתם מתנהלים.

<עובד חורי: זה לגבי זוהיר בהלול, מה שדיברת.

<עובד חורי: לגבי הגב' גרמן, את בקיאה בחומר, אז עם כל הכבוד למחסנים שאת טוענת, במדינת חלם, שקוראים לה מדינת ישראל, בעיריית תל-אביב הקצו עכשיו מעל 112 מיליון שקל.

<עובד חורי: אני לא יודע כמה את יודעת, אבל אני רואה את הבורות שלכם.

יעל גרמן: זו היתה החלטה של הממשלה הקודמת.

<עובד חורי: זה מטורף.

<עובד חורי: 112 מיליון שקל למימון מעונות מגיל 0 עד גיל 3, 600 שקל, לא לפי מבחן הכנסה.

<עובד חורי: כלומר הילדה שלי או הנכד שלי, שגם בתקווה, הוא צריך לרשום את הנכד שלי למעון - יעשו לו מבחן הכנסה מגיל 0 עד גיל 3, ואז מינימום היא תשלם 2,500 שקל.

<עובד חורי: אבל אצלם עד 18:00 בערב מסובסד ב-600 שקל.

<עובד חורי: אז אין לך שמץ מושג מה אתם מקשקשים.

<עובד חורי: ואתה פה מדבר אתי על פליטים.

יעל גרמן: אני מצטערת מאוד.

יעל גרמן: אני לא חושבת שאתה צריך להרשות.

יעל גרמן: אני לא מוכנה שכך תדבר.

יעל גרמן: אני יודעת את החומר הזה טוב מאוד.

<עובד חורי: את לא מכירה.

יואב בן צור: עובד, סליחה.

יואב בן צור: אני לא מוכן שבוועדה יתבטאו כלפי חברי כנסת באופן כזה.

יעל גרמן: לא רק כלפי חברי כנסת; כלפי אף אחד.

<עובד חורי: סליחה.

<עובד חורי: הם טועים.

יואב בן צור: יש לך דקה.

<עובד חורי: אספר לכם מה המצב בדרום תל-אביב, שכל אחד ישאל את עצמו שאלה – איך יכול להיות, הרי האפיון שלהם, שזה מהגרי עבודה.

<עובד חורי: אתה רואה ש-90%, לפי הנתונים שלכם – לא שלי – זה חבר'ה צעירים – 18, 25, 30.

<עובד חורי: גברים.

<עובד חורי: זה אפיון של מהגרי עבודה.

<עובד חורי: עצם העובדה שאתם עשיתם פה חוקים שימנע את זה שישלחו כסף לארץ מוצאם.

<עובד חורי: אתה מספר לי סיפורים של פליט.

<עובד חורי: איזה פליט שולח כסף למדינה שממנה הוא ברח?

<עובד חורי: הרי פליט בהגדרה, בחוק הבין-לאומי – יש איום על חייך.

<עובד חורי: לא שאין לך בית, לא שאשתך בגדה בך, לא שאין לך מה לאכול.

<עובד חורי: פליט – יש איום על חייך.

<עובד חורי: איך יכול להיות שכל האריתריאים, שאתה טוען שהם פליטים, שולחים כסף לאריתריאה?

יעל גרמן: כי יש להם משפחה.

<עובד חורי: אז השלטון רוצה לקחת את החיים שלהם, אבל את הכסף שלהם הוא לא ייקח.

<עובד חורי: וואלה, תאמיני לי, זה פליט לוקסוס.

<עובד חורי: זה פליט מהגר עבודה.

<עובד חורי: לכן ממשלת אריתריאה, האינטרס שלהם שהם יישארו פה, כי הם משלמים פה מס, ותגיד שאני טועה – הם משלמים פה מס לשגרירות, שהכסף שהם שולחים לשם אכן יעבור לשם, ויגיע למשפחתם.

<עובד חורי: אז אני מסתכל פה.

<עובד חורי: אתם המצאתם לי אחות.

<עובד חורי: אין לי אחות.

<עובד חורי: אין לי אחות.

<עובד חורי: ועכשיו סיפרתם על אחותי, שיש לה בעל ויש לה ילדים.

<עובד חורי: אבל אין לי אחות.

<עובד חורי: יש פה בורות וגזענות.

<עובד חורי: אגיד לך מאיפה זה בא.

<עובד חורי: כולם לוקחים את המסתננים, מהגרי העבודה מאפריקה, כמקשה אחת.

<עובד חורי: כל מי שנראה כהה עור, מבחינת הרשות, מבחינת המדינה, נראה להם – הוא כהה עור?

<עובד חורי: הוא פליט, הוא מבקש.

<עובד חורי: באפריקה יש עשרות מדינות.

<עובד חורי: יש אתיופים ביניהם.

<עובד חורי: מה המניעה שמדינת ישראל תיקח את האתיופים, ותחזיר אותם לאתיופיה?

<עובד חורי: היא לא עושה את זה.

יואב בן צור: מי שאתיופיה – מגרשים.

קריאה: החוק בישראל מאפשר לגרש כל מי שאין לו- - -

יואב בן צור: סליחה, אתה לא עונה.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: עמרי חן.

<עמרי חן: אני רוצה לפנות לגברת המכובדת, באנגלית.

יואב בן צור: לא.

יואב בן צור: אתה יכול לפנות אליה בעברית, ויתרגמו לה אחר כך.

יואב בן צור: עמרי חן, סטודנטים למען דרום תל-אביב.

<עמרי חן: אין בעיה.

<עמרי חן: אני רוצה להתייחס לדברים שלה, כי זה חשוב.

<עמרי חן: חלק מהבעיה כזאת היא זריית חול, שאנשים באים ומספרים דברים שהם לא בדיוק מדויקים.

<עמרי חן: אם הגענו למצב שממשלת גרמניה וממשלת שבדיה מגרשות פליטים, מהגרי עבודה – קחו את זה איך שאתם רוצים – משטחם, ואף אחד לא מודאג מזה, ופתאום באים ומספרים שהסוכנות של האו"ם לפליטים מודאגת ממה שקורה במדינת ישראל – אני מאוד מופתע.

<עמרי חן: ההפרש בין 20 חודשים ל-12 חודשים, שכולכם פה כאן מבטלים אותם, הוא מה שמדאיג את האנשים, שכשמגרשים אנשים אחרים ממדינות אחרות – אנחנו מדברים כאן, וחברי הכנסת הנכבדים מהמחנה הציוני דיברו כאן על זה שיש בעיה.

<עמרי חן: הבעיה כאן היא אחרת – שאנחנו יושבים כאן, והרשות המחוקקת של מדינת ישראל יושבת כאן ודנה בסוגיות של מה היא יכולה ומה היא לא יכולה לעשות, כי החוק הזה לא יעבור, כי עונים כאן ליונתן יעקובוביץ- אי-אפשר להעביר את הדבר הזה, מהסיבה הפשוטה, שהוא מייד ייפסל.

<עמרי חן: בג"ץ הוא לא אקטיבי.

<עמרי חן: אנשים צריכים להגיש עתירה כדי שבג"ץ יתייחס לזה.

<עמרי חן: לא ייתכן שתגידו מלכתחילה לאנשים בתשובה, כשהם באים להעביר תיקון חוק – לא, בג"ץ לא יאשר את זה – בואו לא נעשה את זה.

<עמרי חן: יש רשות מחוקקת, יש רשות שופטת, יש ביניהן הפרדה.

<עמרי חן: אני חושש שלפעמים הבעיה האמתית כאן היא שאנשים שוכחים את ההפרדה הזאת, ואנחנו מגעים למצב שאנחנו יושבים פה- - -

יואב בן צור: אני מקווה שאתה לא נאיבי.

<עמרי חן: חסרת כוח לטפל בציבור שבחר אתכם.

<עמרי חן: אנחנו מדברים כאן על ענייניים שהם לא חוקתיים.

<עמרי חן: אין לישראל חוקה, פעם אחרונה שבדקתי.

<עמרי חן: אני לא משפטן.

<עמרי חן: אתה עורך דין.

<עמרי חן: אולי אתה תגיד לי.

<עמרי חן: יש חוקי יסוד.

<עמרי חן: חוקי יסוד אינם חוקה.

יעל כהן-פארן: אבל ההתייחסות אליהם - כאל חוקה.

<עמרי חן: היא חלק ממדיניות של אקטיביזם שיפוטי, שלא כולם חייבים להסכים אתו.

<עמרי חן: עוד נקודה מאוד חשובה שיש לדבר עליה – אריתריאה היא מדינה שגם שיגרה לוויינים לחלל, מדינה שגם האו"ם כבר לא מתייחס לכל מי שיוצא ממנה, כמאוים.

<עמרי חן: אנחנו מדברים כאן על איום שבעיקר נובע מעניין של שירות צבאי.

<עמרי חן: אני לא מאמין שכל פעם צריך להזכיר את הדברים האלה.

<עמרי חן: רוב המדינות לא מגדירות אותם כפליטים באופן אוטומטי.

<עמרי חן: הם נדרשים להגיש מעמד לפליט.

<עמרי חן: מי שלא עושה את זה אינו מוגדר באופן מיידי כפליט, ואני לא מבין למה אנחנו מתייחסים אליו ככזה.

<עמרי חן: בסופו של דבר מי שפליט אמתי כאן, בבתים שלהם, הם אנשי דרום תל-אביב, שלא מסוגלים להסתובב ברחוב.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: ד"ה אייל יעקובסון, סגן ראש מינהל רפואה.

<איל יעקבסון: שלום.

<איל יעקבסון: אני רוצה רק להאיר אספקט צר אבל חשוב של הטיפול והביטוח הרפואי של הפליטים.

<איל יעקבסון: כאשר הם שוהים במרכז חולות, הם מקבלים טיפול רפואי במימון המדינה ובאחריות משרד הבריאות, ללא השתתפות - - - מקבלים טיפול מלא.

<איל יעקבסון: לפני שהם נכנסים לחולות - חלק מהם או חלקם הגדול הם אנשים עובדים, שמקבלים ביטוח רפואי מהמעסיק שלהם.

<איל יעקבסון: כאשר הם נמצאים בחולות, הביטוח הזה מפסיק, וכשהם יוצאים מחולות, אם היה להם מצב רפואי קודם, או הוא התגלה בחולות או היה קודם, הוא הופך להיות מצב רפואי קודם, שלא יהיה מכוסה אם הם יקבלו ביטוח רפואי חדש אם יחזרו לעבוד.

<איל יעקבסון: זה יוצר בעיה מאוד חמורה לאנשים, כי אין להם ביטוח רפואי אפקטיבי, יש להם בעיות רפואיות- - -

<תומר רוזנר: אתה יכול לומר לנו בוודאות שהאנשים שמקבלים ביטוח רפואי מהמעסיק – אשמח לשמוע את עמדת משרד המשפטים, איך מבטחים עבודה לא חוקית.

<עובד חורי: גם בפנסיה מופרש כסף.

<תומר רוזנר: אשמח לשמוע את עמדת המפקח על הביטוח, אם הוא מאשר.

<עובד חורי: אנשים לא יודעים על מה מדברים פה.

יואב בן צור: משרד המשפטים.

קריאה: אני מעדיפה לחכות לאביטל.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: נחזור להקראת החוק ונשמע את ההסתייגויות.

יואב בן צור: בבקשה.

<שונית לוי שחר: הצעת חוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט) (תיקון מס' 5 והוראת שעה), התשע"ו–2016.

<שונית לוי שחר: תיקון סעיף 32ד – הוראת שעה.

<שונית לוי שחר: 1.

<שונית לוי שחר: בחוק למניעת הסתננות (עבירות ושיפוט), התשי"ד–1954‏ (להלן – החוק העיקרי), בסעיף 32ד, במקום סעיף קטן (א) יבוא: (א) מצא ממונה ביקורת הגבולות כי יש קושי, מכל סוג שהוא, בביצוע גירושו של מסתנן למדינת מוצאו, רשאי הוא להורות כי המסתנן ישהה במרכז שהייה עד לגירושו מישראל, עד ליציאתו ממנה או עד למועד אחר שיקבע, אך לא יותר מתקופת 12 החודשים האמורה בסעיף 32כא (בפרק זה – הוראת שהייה).

<שונית לוי שחר: 2.

<שונית לוי שחר: במקום סעיף 32כא לחוק העיקרי יבוא: תקופת השהייה המרבית במרכז.

<שונית לוי שחר: 32כא (א) מסתנן לא ישהה במרכז שהייה מכוח הוראת שהייה יותר מ-12 חודשים.

<שונית לוי שחר: (ב) לעניין חישוב תקופת השהייה של מסתנן במרכז, כאמור בסעיף קטן (א) – (1) לא יראו תקופה שבה נעדר המסתנן ממרכז השהייה בלא שקיבל אישור לכך לפי סעיף 32ח(ג) או בניגוד לתנאי הוראת השהייה שהוצאה לו, כתקופה שבה שהה במרכז; (2) יראו תקופה שבה נעדר המסתנן ממרכז השהייה בשל העברתו למשמורת בצו לפי סעיף 32כ, כתקופה שבה שהה המסתנן במרכז.

<שונית לוי שחר: " 3(א) סעיפים 1 ו-2 לחוק זה יעמדו בתוקפם עד תום תקופת תוקפו של פרק ד' לחוק העיקרי, כאמור בסעיף 8(א) לחוק למניעת הסתננות ולהבטחת יציאתם של מסתננים מישראל (תיקוני חקיקה והוראות שעה), התשע"ה–2014.

<שונית לוי שחר: 4.

<שונית לוי שחר: הוראת מעבר.

<שונית לוי שחר: הוראת שהייה שניתנה למסתנן לפי סעיף 32ד לחוק העיקרי, כנוסחו לפני יום פרסומו של חוק זה, ונקבעה בה תקופת שהייה העולה על 12 חודשים, יראו אותה כאילו נקבעה בה תקופת שהייה של עד 12 חודשים, אלא אם כן קבע ממונה ביקורת הגבולות לעניין אותו מסתנן תקופת שהייה קצרה יותר, בהתאם להוראות סעיף 32ד לחוק העיקרי כנוסחו בסעיף 1 לחוק זה.

יואב בן צור: תודה.

יואב בן צור: ההסתייגויות של המחנה הציוני.

יואב בן צור: בבקשה.

זוהיר בהלול: אל"ף, ההסתייגויות שלנו לשם.

<תומר רוזנר: אני מצטער לומר – לא ניתן להגיש הסתייגויות לשם החוק, לפי סעיף 86ד לחוק הכנסת.

<תומר רוזנר: כיוון שמדובר בחוק קיים, לא ניתן להגיש הסתייגויות לשם החוק.

יואב בן צור: אתה יכול לדבר באופן כללי.

זוהיר בהלול: אחרי שמר רוזנר המשפטן המבריק מנע ממני לשנות- - -

<תומר רוזנר: לא אני מנעתי ממך אלא תקנון הכנסת.

זוהיר בהלול: בהסתמך על החוק.

זוהיר בהלול: אז נדלג.

זוהיר בהלול: בפסקה (1) בסעיף 32ד בסעיף קטן (א) המוצע אנו מבקשים למחוק את המילים "מכל סוג שהוא".

יואב בן צור: הלאה.

זוהיר בהלול: בפסקה (1 בסעיף) 32ד בסעיף קטן (א) המוצע, במקום "ישהה במרכז שהייה" שייכתב "ישהה במתקן חולות".

יואב בן צור: ואם יהיה מתקן נוסף?

זוהיר בהלול: הבקשה שלנו - להגדיר יותר.

זוהיר בהלול: אני מעביר את המיקרופון לחברי עו"ד רויטל סויד.

רויטל סויד: בסעיף 36 אנו מבקשים שיוסף "תוקם מנהלת לניהול תהליך השיקום בשכונות דרום תל-אביב".

רויטל סויד: המינהלת תתופעל ביחד עם תושבי דרום תל-אביב.

רויטל סויד: בסעיף 37 אנו מבקשים להוסיף: "לעניין חוק זה "שכונות דרום תל-אביב" – לפרט: שכונת נווה שאנן, שכונת שפירא, שכונת התקווה ושכונת קריית שלום שבתחום עיריית תל-אביב–יפו".

יואב בן צור: ומה אם יעבירו אותם לצפון בתל-אביב?

רויטל סויד: הלוואי.

רויטל סויד: דיינו.

רויטל סויד: נדון בזה אחר כך.

רויטל סויד: אנו מבקשים להוסיף סעיף 38.

רויטל סויד: "בתקופת תוקפו של חוק זה שכונות דרום תל-אביב יוכרו כאזור עדיפות לאומית כמשמעותו בפרק כ"ו לחוק ההתייעלות הכלכלית (להלן – חוק ההתייעלות).

רויטל סויד: אביב".

יואב בן צור: יש כמה ועדים.

רויטל סויד: כל הוועדים.

רויטל סויד: הוספת סעיף 41.

רויטל סויד: "אין בהוראות חוק זה כדי לגרוע מסמכותה של הממשלה להחליט על מתן הטבות לשכונות דרום תל-אביב לפי הוראות פרק כ"ו לחוק ההתייעלות.

רויטל סויד: " חזרה אליך, זוהיר.

זוהיר בהלול: הוספת סעיף 41.

זוהיר בהלול: "אין בהוראות חוק זה כדי לגרוע מסמכותה של הממשלה להחליט על מתן הטבות לשכונות דרום תל-אביב לפי הוראות פרק כ"ו לחוק ההתייעלות.

זוהיר בהלול: " הוספת סעיף 42.

זוהיר בהלול: "בראש המנהלת תהא מועצה; הרכב המועצה ותקציבה יקבע על ידי הממשלה, הממשלה תמנה שר לתפקיד יושב ראש המועצה.

זוהיר בהלול: מ כאן אני מבעיר את המיקרופון לחברתי יעל פארן.

יעל כהן-פארן: הוספת סעיף 43.

יעל כהן-פארן: "מבנה המנהלת ומדיניותה ייקבעו על ידי המועצה; המועצה תפקח על ביצוע פעולותיה של המנהלת לשיקום שכונות דרום תל-אביב.

יעל כהן-פארן: הוספת סעיף 44.

יעל כהן-פארן: "המנהלת תנהל את ענייני שיקום שכונות תל-אביב".

יעל כהן-פארן: הוספת סעיף 45.

יעל כהן-פארן: "המנהלת תקדם פעולות ותשקיע משאבים שתקצה הממשלה לשיקום שכונות דרום תל-אביב, ובכלל זה בתחומי התשתיות, לרבות שיקום ושיפוץ מבנים, ביוב, תאורה, דרכים ומרחבים ציבוריים, ותגבור שירותי בריאות, רווחה, חינוך, ביטחון וניקיון באופן שיותאם לכמות המתגוררים באזור.

יעל כהן-פארן: " הוספת סעיף 46.

יעל כהן-פארן: "המנהלת תפעל בשיתוף פעולה עם משרדי הממשלה, עיריית תל-אביב-יפו, משטרת ישראל, רשויות וגורמי פיקוח ואכיפה אחרים הפועלים על פי דין, לקיום פיקוח ואכיפה בשכונות דרום תל-אביב בתחומי התכנון והבנייה, תשתיות גז, חשמל, ביוב ומים, חינוך, ביטחון וניקיון".

יעל כהן-פארן: הוספת סעיף 47- "השר לאחר היוועצות עם המועצה ובאישור הממשלה, יתקין תקנות לביצוע חוק זה בתוך 90 ימים מיום תחילתו של חוק זה".

יואב בן צור: חלוקת הנטל ביניכם היתה באמת יוצאת מן הכלל.

יואב בן צור: ..

יואב בן צור: ההסתייגויות של מרצ - נאפשר באופן חריג.

יואב בן צור: מי את רוצה שיקרא את זה?

זוהיר בהלול: בשמם של חברינו, קבוצת מרצ שמציעה: לפני סעיף א יבוא סעיף מטרה: מטרת החוק היא להביא לפגיעה בזכויות אדם ומבקשי מקלט- - -

<שפי פז: אולי ניתן למרצ להגיד את זה?

<שפי פז: אם הם לא טרחו להגיע, אולי לא תקריא את זה?

יואב בן צור: רבותיי, אני אפשרתי, אז אני מבקש לכבד את הבקשה שלי.

יואב בן צור: תודה.

יעל כהן-פארן: אני מקריאה בשמה של קבוצת מרצ.

יעל כהן-פארן: לפני סעיף 1 יבוא סעיף מטרה.

יעל כהן-פארן: מטרת החוק היא להביא לפגיעה בזכויות אדם ומבקשי מקלט תוך כדי כליאתם, ולהביא לייאושם עד אשר יעזבו את הארץ תוך הפרה בוטה של אמנת הפליטים של האו"ם, אשר עליה ישראל חתומה.

יעל כהן-פארן: סעיף 1.

יעל כהן-פארן: במקום המילה "המסתנן" יבואו המילים: "מבקש המקלט".

יעל כהן-פארן: במקום המילים: "במרכז השהייה", יבואו המילים: "במתקן כליאה".

יעל כהן-פארן: במקום המילים: "12 חודשים" – המילה: "יומיים".

יעל כהן-פארן: בסעיף 32כא(א) - סעיף 2.

יעל כהן-פארן: במקום המילה "המסתנן" יבואו המילים: "מבקש המקלט".

יעל כהן-פארן: במקום המילים: "במרכז השהייה", יבואו המילים: "במתקן כליאה".

יעל כהן-פארן: במקום המילים: "12 חודשים" – המילה: "יומיים".

יעל כהן-פארן: בסעיף 32כא(ב) - במקום המילה "המסתנן" יבואו המילים: "מבקש המקלט".

יעל כהן-פארן: במקום המילה: "במרכז", יבואו המילים: "במתקן כליאה".

יעל כהן-פארן: בסעיף 32כא(א1) - במקום המילה "המסתנן" יבואו המילים: "מבקש המקלט".

יעל כהן-פארן: במקום המילים: "ממרכז השהייה", יבואו המילים: "ממתקן כליאה".

יעל כהן-פארן: ההמשך – "במרכז" יחליף את "מתקן כליאה" ו"המסתנן" יחליף את "מבקש המקלט" - חוזר על עצמו, בעצם עד הסוף.

יעל כהן-פארן: רק הוספת 5 – אחרי סעיף 4 יבוא: מתקן הכליאה יספק למבקש המקלט שיעורי עברית לאורך זמן שהותם במתקן הכליאה.

יעל כהן-פארן: הוספת סעיף 6.

יעל כהן-פארן: אחרי סעיף 5 יבוא: מבקש מקלט יהיה זכאי להכניס למתקן הכליאה מחשב נייד או מכשירים אלקטרוניים אחרים.

יעל כהן-פארן: הוספת סעיף 7.

יעל כהן-פארן: אחרי סעיף 6 יבוא: מבקש מקלט אשר נכנס לארץ כקטין ללא מלווים, לא יישלח למתקן הכליאה.

יואב בן צור: תודה רבה.

יואב בן צור: רבותיי, הוגשו הסתייגויות נוספות בכתב.

זאב בנימין בגין: נתבקשתי, והסכמתי, לקרוא את ההסתייגויות של חבריי במרצ.

זאב בנימין בגין: אני עובד בשיתוף פעולה עם כל חבריי באופוזיציה.

זאב בנימין בגין: אני חושב ששיתוף הפעולה הזה הוא פורה לעתים קרובות.

יואב בן צור: אני שמח שלא קראת אותם.

יואב בן צור: היה קשה לשמוע ממך את המילים האלה.

יואב בן צור: הוגשו הסתייגויות נוספות בכתב, אבל כיוון שהכותבים אינם נמצאים פה, נמחוק את ההסתייגויות האלה, והן לא יתקבלו.

יואב בן צור: מחר בשעה 09:00 בעז"ה תהיה הצבעה על ההסתייגויות ועל החוק.

יואב בן צור: אני מודה לכולם.

יואב בן צור: הדיון בהצעת החוק הסתיים.

יואב בן צור: לא ניתן יהיה יותר להגיש הסתייגויות.

יואב בן צור: מחר בשעה 09:00 - הצבעות.

יואב בן צור: תודה רבה, הישיבה נעולה.