ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 59, 2016-01-12 14:30

אברהם נגוסה: שלום לכל המשתתפים, התכנסנו היום לדון שוב בנושא:

אברהם נגוסה: הקצאת תקציב מידי למניעת קריסת רדיו רק"ע, בהשתתפות שר העלייה והקליטה זאב אלקין, שעומד להגיע בקרוב, וגב' שירה גרינברג, סגנית הממונה על התקציבים במשרד האוצר.

אברהם נגוסה: בעקבות הישיבה הקודמת בנושא, בסוף נובמבר, פניתי לשר האוצר בקריאה להקצות לאלתר תקציב למניעת קריסת רדיו רק"ע כדי למנוע פגיעה בזכות העולים למידע בשפתם, לנוכח גל הפרישה של העובדים והעומס הבלתי סביר על כתפי העובדים המעטים שנותרו, וזה לפי המצב שהוסבר לנו בפגישה הקודמת.

אברהם נגוסה: בישיבה הקודמת למדה הוועדה כי לא ניתן להמשיך להעניק לעולים חדשות ומידע בשפתם ברמה הגבוהה שנתנה בעבר.

אברהם נגוסה: מאחר ששר האוצר לא השיב לי – מבחינת הכסף אני מדבר, מבחינת התוצאה למה שביקשנו – אנחנו מכנסים את הישיבה היום.

אברהם נגוסה: חשוב לנו להבטיח שרמת השידורים תישמר גם במסגרת תאגיד השידור החדש.

אברהם נגוסה: חשוב לנו גם להגן על זכויותיהם של העולים הממשיכים לעבוד ברדיו רק"ע בעומס בלתי סביר.

אברהם נגוסה: הגיע גם מר שמעון אלקבץ, מנהל "קול ישראל" ועורך ראשי של רשות השידור.

סופה לנדבר: צריך להגיד שאנחנו ביקשנו ממנו להציג לנו נתונים של מה שהוא צריך כדי להציל את רדיו רק"ע ולמחרת כולנו קיבלנו.

אברהם נגוסה: בסדר גמור.

אברהם נגוסה: במקביל הוא גם נציג תאגיד השידור החדש, לכן יש לנו גם נציג מתאגיד השידור החדש.

אברהם נגוסה: נמצא אתנו גם ראש המטה של משרד התקשורת.

אברהם נגוסה: גם השר יבוא, גם הוא מתגייס לנושא הזה, דיברתי אתו, הוא רואה מה שאנחנו רואים ואני מקווה שהיום אנחנו נצא להציל את המצב.

אברהם נגוסה: השר עוד לא הגיע ואני מציע שגב' שירה גרינברג תתחיל ותעדכן אותנו מה קרה.

אברהם נגוסה: כמו שחברת הכנסת סופה לנדבר ציינה קודם, מר שמעון אלקבץ הגיש לנו הגיש לנו מה צריך לעשות גם מבחינת כוח אדם, גם מבחינת התקציב, ועל בסיס זה פניתי אליכם, על פי החלטה של הוועדה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח מאוד לשמוע איזו בשורה את מביאה לנו היום.

אברהם נגוסה: נמצאים אתי חברי הכנסת, חברי הוועדה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, חברת הכנסת ושרת הקליטה לשעבר, סופה לנדבר.

<שירה גרינברג: אני אציג בשמחה את הדברים, אני חושבת שכדאי ששמעון יציג את תמונת המצב ברשות השידור והתאגיד החדש קודם כי הדברים שאני אגיד בעצם יתייחסו לתמונה שהוא יציג.

<שירה גרינברג: אני מציעה שהוא יציג לכם ראשית, שתבינו את תמונת המצב, ואני אשלים אחר כך את הדברים מהצד שלנו.

אברהם נגוסה: בסדר גמור, פניתי אליך בגלל שהוא הציג לנו, אבל זה חשוב מאוד לישיבה שאחרים גם ישמעו.

אברהם נגוסה: תציג לנו, בבקשה.

קסניה סבטלובה: כמובן גם דגש על שינויים שיתרחשו בתקופה האחרונה, אם יש כאלה.

טלי פלוסקוב: ובדגש על זה שאנחנו מתקרבים לחודש מרס.

קסניה סבטלובה: וכבר נפגשנו כמה פעמים ושמענו דברים מלומדים וחשובים.

<שמעון אלקבץ: אנחנו נמצאים היום – כשאני אומר "אנחנו" אני מדבר על מצבת כוח האדם בתחנות "קול ישראל" – על סדר-גודל של 365 עובדים בשמונה תחנות רדיו, לעומת 488 עובדים שהיו בתקופה הזו המקבילה.

<שמעון אלקבץ: אני חייב להגיד שגם הקיטון במצבת כוח האדם וגם הפרישה הלא מבוקרת שהיתה בתחנות "קול ישראל" וברשות השידור בכלל, הביאו לירידה אל מתחת לכמות העובדים הדרושה, שאנחנו זקוקים לה כדי לקיים לוח שידורים.

<שמעון אלקבץ: מ"קול ישראל" פרשו מספטמבר-אוקטובר 2014, עת אושרה פרישה מרצון, ועד היום, 123 עובדים.

<שמעון אלקבץ: מרביתם, אגב, במסגרת עידוד הפרישה ומקצתם בלבד במסגרת הפרישה לגמלאות.

<שמעון אלקבץ: אנחנו נמצאים בסיטואציה שבה אני צריך – לפחות בכל מה שקשור ל"קול ישראל" – לנהל שידור, להוציא שידור 24 שעות ביממה בתחנות שונות, כל תחנה היא עולם בפני עצמו.

<שמעון אלקבץ: חברת הכנסת טלי דיברה עכשיו על כך שמרס מגיע – נכון, חודש מרס מגיע, מעבר לעובדה שבחודש מרס חל יום הולדתי, בחודש הזה גם - - -

טלי פלוסקוב: מברוק, נזמין אתך לברך כאן.

<שמעון אלקבץ: מה שיותר חשוב ויותר מרגש הוא שב-31 במרס "קול ישראל" חוגג 80 שנה.

<שמעון אלקבץ: השידור הראשון שלו היה במרס 36', עת הוא נקרא "קול ירושלים מישראל", אבל, זה סימבולי וזה רק מעיד על העובדה שפס הקול של מדינת ישראל מלווה אותה שנים רבות עוד לפני הקמתה.

<שמעון אלקבץ: היתה לי הזכות גם להיבחר כמנהל "קול ישראל", כסמנכ"ל חטיבת הרדיו בתאגיד השידור הישראלי החדש, ומהמקום הזה אני גם יכול לומר – אמרתי ואני אומר את זה בצורה מאוד ברורה ולדברים האלה גם שותף מנכ"ל התאגיד, אלדד קובלנץ – שאנחנו רואים חשיבה גדולה מאוד, חשיבות לאין ערוך, גם לשידורים בשפה הרוסית וגם לשידורים ביתר השפות, אין פה בכלל שאלה.

<שמעון אלקבץ: אנחנו נמצאים היום בנקודת זמן שבה אנחנו אמורים לשדר ולעשות את העבודה שלנו, ומצד שני, אנחנו אמורים לעשות את זה עם פחות כוח אדם ועם פחות אמצעים.

<שמעון אלקבץ: אתם שואלים אותי אם אנחנו עומדים במשימה?

<שמעון אלקבץ: אז אנחנו עומדים במשימה.

<שמעון אלקבץ: אתם שואלים אותי אם זה קשה ואם זה כמעט בלתי אפשרי?

<שמעון אלקבץ: אז התשובה היא כן לשתי השאלות – אבל איזו ברירה יש לנו?

<שמעון אלקבץ: אנחנו חייבים להמשיך ולשדר.

<שמעון אלקבץ: אנחנו מוצאים את עצמנו עם דוגמאות - - -

קסניה סבטלובה: הברירה היא להילחם למען העובדים, לא?

<שמעון אלקבץ: כן, אני חושב שזה גם כן עוד פקטור מאוד חשוב ותכף אני אתייחס לזה, כי בסוף מי שעושה את "קול ישראל" ומי שעושה את השידור – כי בעולם כולו קיימות 24,000 תחנות רדיו באינטרנט, אבל מה שעושה תחנת רדיו שונה זה האנשים, והאנשים היו ב-80 השנים האחרונות והם גם ימשיכו להיות בתאגיד החדש, והשידור, לא רק שהוא לא יפגע, הוא גם יצליח.

קסניה סבטלובה: למה הכוונה?

קסניה סבטלובה: אתה יכול להרחיב על זה?

קסניה סבטלובה: "אנשים ימשיכו להיות" – זאת אומרת שיש התחייבות כלפי העובדים שעובדים כרגע?

טלי פלוסקוב: גם שמעתי על דרישות של ההסתדרות, אולי תעדכן אותנו גם על זה.

<שמעון אלקבץ: תראו, אנחנו נמצאים היום בסיטואציה ש-31 במרס הוא יום התחילה.

<שמעון אלקבץ: יום התחילה הוא יום שבו אמור לעלות תאגיד השידור הישראלי עם שמונה תחנות הרדיו, שלושה ערוצי הטלוויזיה ואני לא חושב שאני נמצא במקום שבו אני יכול להגיד אם זה יהיה במועד הזה או לא.

<שמעון אלקבץ: יש תאריך, כרגע נעשות ההכנות ומתקיימים כל המפגשים, כי בסופו של יום יש שאלה מאוד מרכזית גם לגבי המיקומים וגם לגבי כוח האדם.

<שמעון אלקבץ: לגבי כוח האדם, הרי לכאורה שפת החוק מדברת על זה ש-25% מעובדי רשות השידור אמורים יהיו להיקלט בתאגיד השידור החדש, הסכם בין ההסתדרות לאוצר למשרד התקשורת בזמנו דיבר על זה שאותם עובדים יגיעו גם עם התנאים הקיימים שלהם, אבל בדיוק על הדברים האלה גם מדברים היום.

<שמעון אלקבץ: אני לא הייתי בישיבה, אני קראתי את מה שהיה כתוב בעיתון כמוכם, שניסנקורן, מזכ"ל ההסתדרות, דיבר על כך שהוא רוצה ש-90% מעובדי רשות השידור יגיעו לתאגיד החדש, קראתי גם שהיתה שם אמירה על 50%.

סופה לנדבר: התנאים יהיו פחות טובים בתאגיד החדש?

<שמעון אלקבץ: אני חושב שלחלק מהעובדים התנאים בתאגיד החדש יהיו אולי טובים יותר.

סופה לנדבר: אז בשביל מה לגרור את התנאים שהיו להם?

<שמעון אלקבץ: לא, לא בטוח שזה יהיה, אני מניח שהכול יהיה על שולחן הדיונים, זה לא משהו שהוא מובטח.

<שמעון אלקבץ: נמצאים פה גם את נציגי האוצר, אפשר יהיה גם לשמוע אותם.

<שמעון אלקבץ: אני, לפחות על סמך מה שאני מתרשם, כרגע מדברים על הכול, בשים לב שאולי יש איזו הפסקה עכשיו כי היה איזה פיצוץ בישיבה, ההסתדרות אומרת כך, משרדי התקשורת והאוצר אומרים כך, אבל יש פה את האנשים, הם יוכלו להגיד.

<שמעון אלקבץ: אני צריך להתמודד עם דבר אחד, אני צריך להוציא את המיטב ולנהל בתבונה את השידור בפירוק.

<שמעון אלקבץ: בכל מסמך – זה עצוב – כתוב: "קול ישראל - רשות השידור בפירוק".

<שמעון אלקבץ: אנחנו בפירוק.

טלי פלוסקוב: גם אומרים בשידור, אומרים בפירוש.

<שמעון אלקבץ: אריה גולן הפסיק להגיד "בפירוק".

טלי פלוסקוב: הפסיק להגיד?

טלי פלוסקוב: אני שומעת את זה כל הזמן.

קסניה סבטלובה: זה כבר התפרק מבחינתו?

<שמעון אלקבץ: אני אומר, אין פה היום סיטואציה – וזה הדבר החשוב ביותר שלדעתי אפשר לצאת אתו מפה – שמדברת על סגירה בלבד ומישהו בצורה ערטילאית אומר: יהיה בסדר בעתיד.

<שמעון אלקבץ: נפתח תאגיד שידור חדש, החל את צעדיו הראשונים, פועל במלוא המרץ לקיום השידורים גם ברדיו וגם בטלוויזיה, תהיה מסירת שרביט בצורה מסודרת והשידור הציבורי ו"קול ישראל מירושלים" ימשיך להיות משודר.

<שמעון אלקבץ: זה לא משנה אם כל התחנות יהיו מהלני המלכה או מבניין חוטים או שימצא מקום אחר בירושלים, זה לא משנה, מה שחשוב ומה שקובע ומה שצריך לצאת מפה – שהשידור של "קול ישראל" ימשיך.

<שמעון אלקבץ: לגבי המצוקה שקיימת ברקע, אני מתנצל שאני אומר את אותם דברים שאמרתי גם בישיבה הקודמת אבל המצוקה היא לא – הדבר משול לבית ובבית יש שמונה ילדים, מה שיש על השולחן לאכול הוא לשמונת הילדים, הקושי הוא אצל כולם.

<שמעון אלקבץ: אני לוקח שדרנית מרשת ג' שמשדרת 12 שנה מוסיקה ותוכניות ואני אומר לה: גברתי, את היית בעברך כתבת בערוץ הכנסת ואני מבקש ממך, מהיום את כתבת בבית הנשיא ומסקרת לי גם את עיריית ירושלים.

<שמעון אלקבץ: אתה לוקח עורך מוסיקה שזה כל מה שהוא ידע לעשות אבל הוא מספיק מוכשר ואתה אומר לו: ערן, אתה לא רק עורך את המוסיקה היום, אתה גם עושה הפקות כי אין מי שיפיק.

<שמעון אלקבץ: אין לי מי שיפיק.

<שמעון אלקבץ: אני לוקח תחנות רדיו חינוכיות בפריפריה, בעמק יזרעאל ובספיר ואומר: אנחנו פותחים שם נקודות שידור כדי להקל על המצוקה של הטכנאים ואני משדר גם משם.

<שמעון אלקבץ: אני מעביר שידור לפריפריה, שתמיד היה מסורתית מירושלים.

<שמעון אלקבץ: יומנים, יומני אקטואליה משודרים מבאר שבע וחיפה.

<שמעון אלקבץ: מצד אחד זה מחזק את הפריפריה, מצד שני, זה רק מעיד באיזה קשיים אנחנו נמצאים במובן הזה שאני צריך כל הזמן לחשוב בצורה יצירתית איך אנחנו מוציאים שידור עם כוח האדם הקיים.

<שמעון אלקבץ: אתם רוצים לשמוע משהו?

<שמעון אלקבץ: כוח האדם הקיים ברובו עושה פשוט דברים מופלאים.

<שמעון אלקבץ: אני לא מדבר על פיגועים חלילה ואני לא מדבר על אירועים גדולים.

<שמעון אלקבץ: אני אומר לכם, חטיבת החדשות של הטלוויזיה של הערוץ הראשון עושה דברים מופלאים, "רשת ב'" עושה דברים מופלאים, "קול המוסיקה", עם האמצעים שלו, עושה דברים מופלאים וכל תחנה עושה את מה שהיא צריכה לעשות עם הרבה, אבל הרבה, פחות אנשים.

<שמעון אלקבץ: אנחנו מקווים שאנחנו הולכים לאופק חדש.

<שמעון אלקבץ: האופק הזה אמור להיות בעוד חודשיים-שלושה ואני מקווה ששם היכולת שלנו תבוא לידי ביטוי בצורה הרבה יותר גדולה למרות מצוקת כוח האדם, כי יכול להיות שגם יהיו פתרונות טכנולוגיים שיאפשרו לאנשים לעשות שידור מסוים בלי מעורבות של עוד בן אדם נוסף אבל שאותו בן אדם נוסף לא יהיה בבית, אותו בן אדם נוסף יהיה בשידור במקום אחר, כי חסרים לי היום צוותים שיוצאים החוצה, אין לי אותם.

<שמעון אלקבץ: אין לי אותם.

<שמעון אלקבץ: אני העברתי את הקריינים של השפה הרוסית - - -

אברהם נגוסה: אתה יכול להתייחס כמה אתה צריך?

טלי פלוסקוב: יש לנו את זה במסמך.

קסניה סבטלובה: זה נורא חשוב אבל אנחנו באנו לדבר על רק"ע באופן ספציפי, אני חושבת שאנחנו חוזרים על אותם דברים באמת והמהות לא נשמעת.

<שמעון אלקבץ: כמה אני צריך?

<שמעון אלקבץ: בואו אני אגיד לכם כמה אני צריך: אני העברתי מסמך מסודר כבר בשבוע הראשון, אני יודע שהחיים יותר חזקים מכול מסמך.

<שמעון אלקבץ: אני אומר פה, כל סיוע שנקבע, בין אם זה ברמת פרילנסרים ובין אם זה יהיה ברמה של תמיכה כספית כזו או אחרת, מבחינתי יתקבל בשמחה.

סופה לנדבר: ברדיו רק"ע, עד כמה שזכור, אתה ביקשת תשע משרות לתקופה הזאת.

קסניה סבטלובה: אתה מדבר על שמונה ילדים אבל אם יש ילד עם צרכים מיוחדים אז נכון שמשקיעים בו יותר.

<שמעון אלקבץ: אני גם ריאלי, חברת הכנסת, אני ריאלי.

<שמעון אלקבץ: לגייס עכשיו, חודשיים לפני שאנחנו יוצאים לתאגיד החדש, רק לפסם את המכרזים, לצאת החוצה ולעשות תהליך קליטה – אנחנו עברנו את החודשיים האלה, צריך לחשוב על פתרון יותר פרקטי.

סופה לנדבר: אבל יכול להיות כאלה שיצאו לפנסיה, אפשר לקחת אותם בחזרה לתקופת מעבר.

<שמעון אלקבץ: אז אני רוצה להגיד בעניין הזה לגבי הפנסיונרים, בקטע הזה האוצר קשוב לנו ואנחנו - - -

אברהם נגוסה: רגע, אולי תשאיר את זה, אני רוצה את ההצעה שלך.

אברהם נגוסה: אמרת שאם אנחנו נתחיל עכשיו לקלוט וכו' זה אוטוטו יסתיים, אז אני רוצה לדעת: מצד אחד, אתה מגדיר מצוקה, מצד שני, אנחנו רוצים לדעת בדיוק, כדי למנוע את המצוקה, עד התאריך הקבוע - - -

קסניה סבטלובה: וגם אחריו.

אברהם נגוסה: אחריו זה תאגיד חדש.

סופה לנדבר: עד שיפתח חדש.

קסניה סבטלובה: יש עובדים שרוצים לדעת מה יהיה אתם.

<שמעון אלקבץ: אבל זה לא רק העובדים של רק"ע, כל העובדים, כל ה-1,000 עובדים שלנו שואלים את עצמם מה יהיה אתם.

<שמעון אלקבץ: כולם אבל כולם, אין אחד שלא שואל.

קסניה סבטלובה: בסדר, אבל במקום שהוא עם פחות שומנים מלכתחילה גם צריכות להיות תשובות אחרות, עם כל הכבוד.

<שמעון אלקבץ: לא, זה לא עניין של שומנים, פשוט כולם הולכים הביתה מבחינת החוק.

קסניה סבטלובה: זה כן, אם יש תחנה שיש בה 80 עובדים ותחנה אחרת שמשדרת את אותה כמות שעות עם 17 עובדים אז נכון שזה דורש התייחסות שונה קצת.

טלי פלוסקוב: אני רק רוצה להבהיר דבר אחד, אדוני היושב-בראש, רק משפט אחד אני רוצה להעביר לשמעון.

טלי פלוסקוב: אני באמת רוצה לחזק אותך, אני יודעת, נמצאים פה גם עובדי רק"ע ואני שומעת "רשת ב'" ואני באמת רוצה לחזק אותם כי אני יודעת שאתם עובדים בתנאים מאוד מאוד קשים.

טלי פלוסקוב: אתה נמצא כאן לא בוועדת הכלכלה וזה ההבדל.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שהיה דיון בוועדת הכלכלה, הייתי בדיון הזה ושמעתי את הדברים האלה.

טלי פלוסקוב: כאן הנושא – ויושב-ראש הוועדה גם הקריא את הנושא – הוא רדיו רק"ע.

טלי פלוסקוב: לכן, אני מבקשת מכם, בואו ננסה לשים את כל הבעיות של "קול ישראל" – עם כל זה שאנחנו מוקירים אותם ואנחנו מחזקים אתכם ואנחנו מוכנים גם להתווכח – לוועדה אחרת.

טלי פלוסקוב: פה, בוועדה הזאת, אנחנו רוצים להיות מכוונים בדיון לגבי רשת קליטת עליה, זה מה שחשוב כאן.

קסניה סבטלובה: לזה התכנסנו.

טלי פלוסקוב: ולכן, תנסה בכל אופן – אני מבינה איך אתה רואה את זה וזה טוב, אתה אבא לשמונה ילדים – אבל בוא ננסה לטפל במה שלשמו התכנסנו, כאן הנושא הוא רדיו רק"ע.

טלי פלוסקוב: אני מבינה, וגם דיברתי עם שר האוצר וגם עם שר הקליטה - - -

<שמעון אלקבץ: גברתי, כתבתי את זה במסמך.

אברהם נגוסה: אנחנו מכירים את המסמך, נאמר פה שכדי שנציגת האוצר ואחרים ישמעו ניתן לך את האפשרות להסביר.

אברהם נגוסה: אבל אני רוצה ללכת בכיוון אחד, קודם כל תסביר לנו מה אתה רוצה, כלומר, מה ההצעה שלך?

סופה לנדבר: הוא כבר כתב את ההצעה שלו.

<שמעון אלקבץ: אדוני היושב-ראש, תראה, אני העברתי מסמך מסודר באותו שבוע שהתקיימה הישיבה, זה היה ב-29 בנובמבר 2015, מבחינתי אני הגדרתי 9.5 משרות עם עלות של 143,000 שקלים לשידורים בשפה הרוסית כמובן.

<שמעון אלקבץ: יש פירוט נוסף ליתר השפות שמדבר על כ-478,000 שקלים, כי אנחנו מדברים על שידורי רק"ע ורק"ע זה השידורים בשפה הרוסית ועוד 13 שפות נוספות אחרות.

<חיה גולדברג בראל: אני יכולה להתעכב רגע רק על המספר כי שמעון פה טעה רק בדבר אחד – זה 143,000 לחודש לרוסית ו-335,000 לשאר השפות, ביחד זה 478,000.

<שמעון אלקבץ: אוקיי, הורדת, הבנתי.

קסניה סבטלובה: גם היו לנו לא למעט שאלות לגבי זה כי רק"ע משדר הרבה יותר שעות.

סופה לנדבר: לפני שהתאספנו כאן, כאשר קיבלנו את המסמך, היינו צריכים לעשות ישיבה, אתה אמרת ששר האוצר ושר העלייה והקליטה באים עם בשורה אז בואו נשמע את הבשורה.

קסניה סבטלובה: הנה, הגיע איש הבשורה.

אברהם נגוסה: השר הגיע, תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני שוב מחדד את השאלה שלי: כיוון שאתה אמרת שאם אנחנו נלך על קליטת העובדים החדשים, עד שאנחנו קולטים אותם, המועד הקבוע מגיע, לכן אמרת: בואו נמצא פתרון אחר.

<שמעון אלקבץ: פרקטי, כן.

אברהם נגוסה: כן, פרקטי.

אברהם נגוסה: אז אני שואל אותך: מה הוא הפתרון הפרקטי הזה?

<שמעון אלקבץ: פתרונות פרקטיים הם באופן הבא: שנוכל לקלוט בחזרה פנסיונרים, שכמובן לא קיבלו את התנאים המיטביים, לא פרשו בגיל פרישה מוקדם וקיבלו את כל הפיצויים, אני מדבר על 67, יש לא מעט כאלה, אנחנו יכולים לרתום אותם אלינו.

<שמעון אלקבץ: זה סוג של פתרון אחד.

<שמעון אלקבץ: אגב, האוצר אפשר לנו לעשות את זה בעבר ואמור להתקיים דיון בעוד 10 ימים עם האוצר על כלל הבקשות שלנו בתקופת הפירוק וזאת אחת ההצעות שאנחנו מציעים.

<שמעון אלקבץ: זה דבר אחד.

אברהם נגוסה: אז למה אתם לא מבצעים את זה אם האוצר הסכים, אם אישר להם?

<שמעון אלקבץ: מה שהאוצר אישר והסכים היה למכסה מסוימת שהיתה נכונה לנובמבר 2015, הוא המועד שבו נסגרה כל תוכנית התנאים המיטביים, ומאז אנחנו מסתדרים עם מה שיש, עם אותם פנסיונרים קיימים וזהו.

סופה לנדבר: הפנסיונרים הקיימים הם לא עובדים עכשיו במערכת, הם יצאו לפנסיה, אתה יכול לתקופה מסוימת להחזיר אותם לעבודה, כן?

<שמעון אלקבץ: נכון, כן, כמובן בכפוף לזה שהאוצר יסכים.

אברהם נגוסה: לכן אני רוצה להתמקד.

טלי פלוסקוב: הגיע הזמן לשמוע את האוצר.

אברהם נגוסה: חברים, אני יודע למה אני מכוון, אני רוצה לדעת: אם נתנו לך אישור עד נובמבר, האם אתה ביקשת להאריך את זה והאוצר סירב, או שאם הם עכשיו יתנו לך אתה יכול להאריך את הדבר הזה?

<שמעון אלקבץ: אני אענה: האישורים שלנו היו עד נובמבר, מעבר לנובמבר לא יכולנו לגייס עובד אחד, בין אם זה פנסיונר, בין אם זה שעתי, לא יכולנו.

קסניה סבטלובה: אבל ביקשתם, כן?

אברהם נגוסה: אני שואל: ביקשתם מהאוצר?

<שמעון אלקבץ: תראו, אני לא מנהל את הדיאלוגים עם האוצר בצורה ישירה.

אברהם נגוסה: למה?

<שמעון אלקבץ: יש מנהל מיוחד שהוא הרפרנט שלנו, יש סמנכ"לית - - -

קסניה סבטלובה: אז הוא יצר אתם קשר?

קסניה סבטלובה: הוא ביקש?

אברהם נגוסה: הוא יצר אתם קשר?

<שמעון אלקבץ: אני אומר עוד פעם: את הנקודה הזו, האם אותו פנסיונר שאנחנו רוצים אותו, אם כן ביקשנו או לא ביקשנו – אז אתה יודע מה?

<שמעון אלקבץ: אני לוקח על עצמי אחריות ואומר: נגיד שלא ביקשנו, נגיד שלא ביקשנו.

אברהם נגוסה: לא ביקשתם, אוקיי.

סופה לנדבר: סליחה, לעזור לך – מה שרלוונטי זה שבמסמך שהוא הכין הוא ביקש לרדיו רק"ע ברוסית תשע משרות, אם יש כסף אז הם ימצאו פתרון עם האוצר ומשרד התקשורת, הם ימצאו את הפתרון עם אישורים שאנחנו נדרוש כוועדה.

סופה לנדבר: בינתיים אנחנו צריכים כסף לאותן משרות.

אברהם נגוסה: לכן אני רוצה להגיע לאוצר.

<שמעון אלקבץ: חוץ מהפנסיונרים יש גם את האפשרות להגיד: טוב, הסיפור של התקנים הוא מאוד בעייתי עכשיו, עד שנגייס וכו', אז אולי לבקש, לבדוק, לבחון מול האוצר אפשרות שנגדיל תקציב פעולות, אפילו במסגרת התקציב הקיים, ונסיט תקציבים למקומות שבהם אנחנו חושבים שיש צורך, אבל שנקבל את האישור הזה.

<שמעון אלקבץ: ואז, לחודשיים וחצי שנותרו עד ליום התחילה, נגדיל את התקציבים בכמה שצריך ונגייס כוח אדם בהתאם לדרישות של המנהלים שלי.

אברהם נגוסה: אוקיי, אז אם האוצר יסכים אתה יכול להחזיר את הפנסיונרים ולהמשיך את זה, הבנתי.

קסניה סבטלובה: מדובר פה באמת בפירורים.

אברהם נגוסה: נציגת האוצר היתה צריכה לדבר אבל השר צריך לצאת ולכן אנחנו ניתן קודם לשר.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו גם חבר הכנסת רוברט אילטוב.

אברהם נגוסה: כבוד השר, בבקשה.

זאב אלקין: תודה.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, אני אקדים ואומר שאני מודה לך על ההזמנה לדיון הזה, דווקא באופן חריג אני מופיע כאן פחות כחבר ממשלה שמדבר על התחום שהוא מופקד עליו – כי אני לא מופקד על רדיו רק"ע – אלא כחבר ממשלה שמייצג את ציבור הצרכנים.

זאב אלקין: מבחינתנו רדיו רק"ע הוא כלי מאוד מאוד חשוב בתהליך של קליטת העלייה ולכן נכנסתי לסיפור הזה כבר במשך כמה חודשים בניסיון להביא פתרון, מתוך החשש שהשירותים שניתנים כרגע לקהל העולים נמצאים על קצה גבול היכולת.

זאב אלקין: אם אני מבין נכון את המצב – אני לא מדבר כרגע מה יקרה מה-1 באפריל, מהפעלת התאגיד החדש, גם זה נושא חשוב וראוי לדיון ואני בטוח שתהיה פה התקדמות בקרוב, יהיה נכון שהוועדה תדון גם על זה כי זה בסוף העיקר.

זאב אלקין: ל-31 במרס נגיע, השאלה מה יקרה מה-1 באפריל ואיך יראה רדיו רק"ע מה-1 באפריל מבחינת הקיפי המשאבים.

זאב אלקין: עוד לא התקיים על זה דיון וחשוב שיתקיים, זה עוד מוקדם קצת אבל אני בטוח שתוך חודש, חודש וחצי, התמונה תתבהר ויהיה חשוב לתאם כאן את הדיון.

זאב אלקין: אני אשמח להיות מוזמן, כמו שאני מוזמן הפעם, להציג את תפיסתנו, כי אני חושב שהרדיו, אפילו במתכונת שלו לפני הרפורמה, סבל מתת-תקנון משווע, טענתי את זה תמיד.

זאב אלקין: כשמשווים את זה לכל תהליך מקביל בהיקפים של כמות השידור, מורכבות השידור, חדשות, תוכניות תוכן וכל מה שכרוך בכך, אין מה להשוות בין הסטנדרטים הקיימים ברשות השידור לפני הרפורמה לבין מה שהיה ברדיו רק"ע.

זאב אלקין: לכן, אסור להסתפק ביעד לקראת העתיד להביא את רדיו רק"ע למצב שהוא היה לפני תחילת הרפורמה והפרישות, זה לא יפתור שום בעיה.

זאב אלקין: זה אולי יאפשר לו לשרוד אבל לא לתת שירות נכון, בוודאי כשמדובר על יעד – שאני אגב, שמעון, מאוד מברך עליו – לעבור ל-24 שעות שידור באופן מלא.

זאב אלקין: אני חושב שזה נכון אבל זה כמובן ידרוש משאבים הרבה יותר משמעותיים ממה שהיה לרדיו רק"ע בעבר.

זאב אלקין: זה קודם כל.

זאב אלקין: אני חושב שאסור לשכוח את זה.

זאב אלקין: אנחנו כל הזמן עסוקים בשאלה מה קורה היום והיום מתקדם ואנחנו מתקרבים ל-31 במרס ולא עסוקים בעיקר.

זאב אלקין: עוד חודש, חודש-וחצי, אני חושב שכבר יהיה זמן לקיים דיון בעיקר כדי שלא נגיע ל-1 באפריל ונגיד מה קורה.

זאב אלקין: לגבי תקופת המעבר, צוינו כאן מספר הבעיות הקיימות, הן בעיות מערכתיות של כל תהליך הרפורמה, אפשר לדבר על זה, אני לא חושב שזה המקום והזמן, יש פה הרבה דברים שנפלו בין הכיסאות בתהליך המעבר הזה, גם כנראה בגלל התכנון מלכתחילה וגם מעצם התארכותו מעבר למצופה.

זאב אלקין: ספציפית בהקשר של רדיו רק"ע וספציפית במיוחד בהקשר של השידורים בשפה הרוסית, ברור שנוצר כאן

זאב אלקין: מצב חריג כי ממצב של תת-תקנון להגיע לכ-50%, אם אני לא טועה, שמעון, של פרישה, זה אומר שזה בכלל נס שהם מצליחים להחזיק את השידור עד היום והיה ברור שנדרש פתרון.

זאב אלקין: גם אם הפתרון הוא לא הקנייה של תקנים נורמליים, כי באמת כבר אין טעם לקחת בן אדם לתקן כשאולי תוך חודשיים או שלושה הכול יתחיל מחדש, הם היו צריכים משאבים להעסיק אנשים באופן זמני – אם זה פורשים למיניהם שיכלו לחזור ולעבוד כפרילנסרים או אנשים אחרים שיש היום בשוק התקשורת בשפה הרוסית שאפשר למצוא.

זאב אלקין: אמנם זה לא אותם תנאי העסקה אבל בכל זאת זה מאפשר לרדיו לתפקד במשך כמה חודשים ולתת את השירות לציבור, ולאחר מכן, כמו שאמרתי, צריך לדאוג לתקנון נכון של הרדיו הזה בתאגיד השידור החדש.

זאב אלקין: כדי להגיע לדבר הזה, די מהר התברר לי – ושוב, אני לא ממונה על זה אבל ראיתי את חובתי להיכנס כאן לתמונה – שצריך בשביל זה כמה תנאים: אחד, צריך, ואתה ציינת כאן בשאלות לשמעון, את הבקשה.

זאב אלקין: האוצר לא יכול לתת תשובה חיובית למשהו שלא מבקשים ממנו.

זאב אלקין: עוד לא ראיתי מעולם את האוצר מתנדב לתת כסף או תקנים לפני שביקשו.

זאב אלקין: לכן, היה צורך בהחלטה גם של הרדיו, ויותר נכון של כל תאגיד השידור הקיים, במסגרת הפניות שלו לאוצר במצב המשברי של הרפורמה, להגיד את זה כאחד מהצרכים הדחופים, כי זה נכון שיש הרבה בעיות אבל בסוף מי שמופקד על הגדרה של מה סדר העדיפויות בבעיות האלה זה הם ועד שהם לא יגדירו את רדיו רק"ע גבוה בסדר העדיפויות של הבעיות האוצר לא מתערב פנימה.

זאב אלקין: הוא לא יגיד: קחו לזה ולא לזה – למרות שיש פה בסיס משפטי לגישה כזאת, אני רוצה לציין, כי כמו שאתם יודעים עבר בזמנו תיקון לחוק, ואני הייתי אפילו שותף פעיל בהעברה של התיקון הזה, שקבע תקצוב ייחודי לרדיו רק"ע בשתי שפות, ברוסית ואמהרית, אין את זה בשום נושא אחר של פעילות הרדיו.

זאב אלקין: המחוקק כאן נתן את דעתו לגבי התאגיד הישן של רשות השידור, שיש מצב ייחודי לשידור בשתי השפות האלה ורצה להבטיח את תקצובן כדי שהן יהיו ברמה נאותה.

זאב אלקין: זה נכון שהיום, במצב של פירוק, אי אפשר לדרוש קיום של החוק – אני מחזיק פה את החקיקה הרלוונטית – כי מצב של פירוק למעשה שינה את כל המצב המשפטי הפורמלי.

זאב אלקין: אבל, אין ספק שהמחוקק התכוון, ואני חושב שיש פה הנחיה לניהול של רשות השידור הישנה, שתינתן תשומת לב מיוחדת והקצבה מיוחדת לנושאים האלה.

זאב אלקין: לכן אני חושב ששגיתם שלא הגדרתם את זה באופן מידי כצורך דחוף, בין הצרכים הראשונים, עוד בחודשים אוקטובר-נובמבר, כשהתברר מה עוצמת - - -

<שמעון אלקבץ: זה היה בנובמבר, המסמך שאני הוצאתי.

זאב אלקין: אבל הוצאת אותו לפה, לא לאוצר.

<שמעון אלקבץ: אבל על פי בקשת היושב-ראש העברתי אליו והוא הלך עם זה לאוצר.

קסניה סבטלובה: העברנו את זה לאוצר.

זאב אלקין: אתם העברתם.

זאב אלקין: תבינו דבר מאוד מאוד חשוב - - -

קסניה סבטלובה: אבל, שמעון, אתה לא כתבת שם תעדוף של המערכת הרוסית, של כל השפות גם, חצי מיליון שקל.

אברהם נגוסה: צריך להבהיר פה גם לגבי ההצגה שלך בכתב, מה שכתבת, שלא - - -

סופה לנדבר: אבל הוועדה ביקשה ממנו, הוא הציג כדי שאתם תעבירו את זה למשרד האוצר.

זאב אלקין: לא, סופה, זה לא עובד בצורה כזאת.

אברהם נגוסה: לא הצעת, כמו שעכשיו אמרת, להחזיר את הפנסיונרים והדברים האלה, הצגת סכום.

זאב אלקין: לא, זה לא משנה, ברגע שנותנים לו סכום ותקנים הוא היה כבר יודע מה לעשות עם זה.

זאב אלקין: זאת לא השאלה.

זאב אלקין: אברהם, זו לא שאלה מי מגיע, אם יגיע פנסיונר או יגיע מישהו צעיר יותר, הלוואי שזו תהיה הבעיה, שנהיה שם.

זאב אלקין: את זה כבר הם יפתרו.

זאב אלקין: השאלה היא שתהיה לו עצם היכולת.

זאב אלקין: זה שקיבלתם והעברתם לאוצר זה ברור, אבל אני יודע איך הדברים מתנהלים במדינת ישראל, הגוף המבקש הרי צריך לפנות ישירות למשרד האוצר.

זאב אלקין: אתם גורם מסייע, הכנסת, אבל הכנסת לא גורם שבאופן ישיר פונה עם בקשות ולכן אני חושב שחבל שזה לא היה גם בפניה ישירה.

זאב אלקין: אני אגיד לך במה אני נתקלתי כשהתחלתי לעסוק בסוגיה הזאת – עסקתי בזה קודם מול השר הממונה על רשות השידור, הוא פרש מתפקידו בהקשר הזה אז התחלתי לעסוק בזה באופן ישיר מול שמעון – כשפניתי למנכ"ל משרד האוצר והוא עשה בירורים, התשובה הראשונה שקיבלתי ממנו היתה: לא ביקשו ממני, אם לא ביקשו ממני אז אין בעיה.

רוברט אילטוב: גם להוריד מע"מ לא ביקשו ממנו אבל הוא הלך על זה.

קסניה סבטלובה: אנחנו העברנו.

סופה לנדבר: אנחנו כן ביקשנו.

רוברט אילטוב: כבוד השר, אתה מדבר על פורמליסטיקה.

זאב אלקין: לא, אני לא מדבר על פורמליסטיקה, אני רוצה להגיד לך, רוברט, מה יקרה: אם האוצר יקצה משאבים בלי החלטה של רשות השידור שהיא רוצה אותם לרק"ע, יגיעו המשאבים האלה ורשות השידור תשתמש בהם לפי שיקול דעתו של המפרק של סדרי עדיפויות.

זאב אלקין: לכן, עד שלא תהיה החלטה שלהם שזה בראש סדר העדיפויות אז כל מה שהאוצר יביא לא ילך לזה, ילך למשהו אחר.

זאב אלקין: ולכן היה חשוב פה להבטיח סגירת מעגל משני הכיוונים: נכונות של האוצר לתת ונכונות שלהם להגדיר את זה גבוה בסדר העדיפויות.

זאב אלקין: אני מקצר, לא אלאה אתכם בתהליך המסובך של השיחות שהיו לי רק בחודש האחרון עם כל הנוגעים בדבר, פינג-פונג כזה, מי פנה למי ומי מוכן לתת למי.

זאב אלקין: לפי מיטב הבנתי היום – והשיחות האחרונות היו היום בבוקר עם כולם, כולל מנכ"ל משרד האוצר, מנכ"ל משרד התקשורת, שמעון וכל מי שמעורב בעניין הזה – אני מבין היום שיש החלטה ברמה של מי שמייצגים את הרדיו ואת רשות השידור להגדיר את הצורך הזה כצורך חיוני ולבקש פה פתרון מהאוצר לצורך התקנים הדרושים להעסקה במתכונת של פרילנסרים לתקופת המעבר הזאת עד 31 בחודש.

זאב אלקין: מצד שני, משיחות שהיו לי – שירה יושבת פה, היא צריכה להגיד את דברה כי זה לא תמיד עובד, השיחות המקדימות לא תמיד עוזרות, אבל לפחות מה שנאמר לי, גם על ידי מנכ"ל משרד האוצר וגם על ידי נציגי אגף התקציבים, כולל היום בבוקר, שיש נכונות של משרד האוצר ואגף תקציבים להקצות את הפתרון הנדרש כדי לאפשר לעבור את התקופה הזאת של חודשיים וחצי.

זאב אלקין: בואו נשמע את זה משירה אבל אני לפחות סוף סוף היום בבוקר, פעם ראשונה, קיבלתי קצת אופטימיות אחרי הרבה מאוד שעות ושיחות וימים בפינג-פונג הזה של מי ביקש ומי לא ביקש וכו'.

זאב אלקין: עד כאן דברי, כמובן שתכף נשמע מה יש לה לומר אבל אני מתכוון להמשיך להוביל ולעקוב אחרי התהליך הזה כי הוא חשוב לנו ביותר.

זאב אלקין: בסוף אנחנו נפגעים, כמשרד הקליטה, אם הרדיו לא יוכל לתת את שירותיו עד 31 בחודש, וכאמור, עיקר האתגר הוא אחרי 31 במרס.

אברהם נגוסה: תודה, כבוד השר.

<שמעון אלקבץ: אני רוצה, אדוני היושב-ראש, לומר עוד משפט אחד לפני שהאוצר ידבר.

אברהם נגוסה: בבקשה, עוד רגע.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת ציפי לבני, שרת הקליטה לשעבר.

קסניה סבטלובה: זה מצב ייחודי שיש כאן שלושה שרי קליטה, אחד בהווה ושניים בעבר.

<שירה גרינברג: אני מציעה גם שיתנו לנו לדבר.

אברהם נגוסה: בהחלט.

<שמעון אלקבץ: רק משפט אחד לפני שהאוצר ידברו.

<שמעון אלקבץ: תחנת השידור בשפה הרוסית מייצרת ארבעה מיליוני שקלים בשנה, מסוגלת גם מבחינת הפוטנציאל – יושבת פה סולי אברמוב, סמנכ"לית השיווק של הרשות, היא מדברת על גישה שמרנית שכשאנחנו נעבור, וזה יהיה ממש בימים הקרובים, ל-24 שעות ביממה אז אנחנו נוכל להגיע לסדרי גודל של שישה מיליון, אני מאמין אפילו הרבה יותר.

<שמעון אלקבץ: לכן, גם מעבר לערכים שדיברנו עכשיו לשידור, שערכם לא יסולא בפז בכל מה שקשור לקשר עם המאזינים בארץ ובתפוצות, אני מדבר גם על כך שהתחנה מייצרת בעצמה הכנסה כספית של 4 מיליוני שקלים וזה סכום שאף אחד לא היה רוצה לא לראות אותו אצלנו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: שאלה, בבקשה.

קסניה סבטלובה: שאלה קצרה לכבוד השר.

קסניה סבטלובה: תודה שכיבדת אותנו בנוכחותך, אני חושבת שזה חשוב מאוד שאתה בא לפה, זו גם איזושהי אמירה למאזיני רדיו רק"ע, שזה חשוב להם מאוד, שאנשים ברמה הכי גבוהה במדינת ישראל באמת מודעים ומטפלים בעניין הזה.

קסניה סבטלובה: השאלה היא כזאת: אנחנו מתכנסים פה בעניין הזה מחודש יולי, מחודש יולי דנים במצב שהוא קרוב לקריסה ובאמת מצב בלתי רגיל, כמו שאתה בעצמך ציינת עכשיו, שהיה תת תקנון ועכשיו אנחנו התדרדרנו למצב שכבר אנשים לא יכולים לנשום, לא יכולים להחזיק את הראש מעל המים.

קסניה סבטלובה: נציגים של משרדך כמובן היו פה והיו מודעים לעצם העניין והשאלה שלי היא שאלה אולי נאיבית אבל אני חושבת שהיא רלוונטית מאוד: האם בעצם לא יכולנו לנצל את הזמן הזה כדי לעבוד יחד עם משרדך על איזשהו פתרון יצירתי שגם משרד הקליטה, שהרי בא לשרת את העולים, היה משתתף בו?

קסניה סבטלובה: בסך הכול מדובר בתקופה שהיא קצרה מאוד, יש פה סוף מועד ואחרי זה יש כבר אחריות מוחלטת של משרד האוצר ומשרד התקשורת.

זאב אלקין: לשאלתך, הבעיה פה היא לא משרד הקליטה, הוא לא שייך לזה באופן ישיר, סופה גם מכירה את זה.

זאב אלקין: גם אף פעם לא ניתן כשיש בעיה תקציבית, ולא היתה פניה למשרד הקליטה, תנו קצת כסף כדי לפתור את הבעיה.

זאב אלקין: הבעיה היתה פורמלית - - -

<שמעון אלקבץ: דווקא מהבחינה הזאת משרד הקליטה כן סייע גם בעבר בתסכיתים כשתרגמנו - - -

קסניה סבטלובה: אז אולי צריך להמשיך לעזור לו.

זאב אלקין: גם המשרד כמשרד וגם הכנסת, כמו שאמרתי, הקצתה כסף ישיר.

זאב אלקין: הבעיה היתה ברמת פורמלית, ברגע שרשות נמצאת במצב פירוק אי אפשר בלי אישור של משרד האוצר בכלל – גם אם יש לכאורה תקציב מגורם שלישי – לפתור את הבעיה.

סופה לנדבר: אולי אנחנו נשמע את התייחסות של משרד האוצר ומשרד התקשורת?

זאב אלקין: דבר שני לגבי שאלתך, קחי בחשבון שעצם זה שזה התארך עד 31 במרס לא היה ברור ביולי, כשהדיון היה ביולי היה עוד בתוקף חוק שכבר מזמן היה צריך לפעול תאגיד חדש.

זאב אלקין: לכן, כל פעם החלטה על גורל הרפורמה משפיעה גם על המצב של הרדיו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בואו נשמע את נציגת האוצר.

<שירה גרינברג: קודם כל, אני מסכימה עם הדברים שנאמרו לפני, גם על ידי יושב-ראש הוועדה, שר הקליטה, גם שמעון מנהל הרדיו ובעצם נציג הכנ"ר ברשות השידור בוועדה.

<שירה גרינברג: אני רוצה לחדד כמה נקודות: אחת, אנחנו רואים, במשרד האוצר, חשיבות עליונה בזה שתישמר האיכות של השידור הציבורי, שזה גם רדיו וגם טלוויזיה.

<שירה גרינברג: אנחנו לא נכנסים לנעלי הכנ"ר או הגוף עצמו שמפעיל את רשות השידור, אנחנו יושבים אתם בישיבות שונות כדי להבין את הבעיות השונות שיש ברשות השידור ועל מנת לתת את המענה הראוי – ומצאנו פתרונות יצירתיים גם בעבר, כפי שנאמר כאן – אנחנו ציינו שאנחנו גם נסייע במקרה הזה כדי למצוא את הפתרונות על מנת לעזור בנושא.

<שירה גרינברג: אני רוצה להגיד שגם בנושא של פרישת העובדים, סוכמו עם ההסתדרות תנאים, תנאים מיטביים, העובדים לא אולצו לפרוש, העובדים פרשו מרצון.

<שירה גרינברג: עדיין נתנו כן לכנ"ר אפשרות להגיד איפה יש מוקדים קריטיים שהפרישה מרצון תיפגע באיכות השידור הציבורי ושם, דרך אגב, יש באמת 40 עובדים שהכנ"ר לא נתן להם לפרוש למרות שהם היו מעוניינים.

סופה לנדבר: נשארו ברדיו רק"ע 17 איש.

קסניה סבטלובה: אולי באמת תתייחסי ספציפית לרדיו רק"ע?

קסניה סבטלובה: אנחנו לא מדברים על "קול ישראל", זו לא ישיבה על "קול ישראל", זו ישיבה על רשת קליטת עליה.

קסניה סבטלובה: ועדת עליה מתעסקת ברשת קליטת עליה.

סופה לנדבר: תתייחסי לרדיו רק"ע, אנחנו לא כאן לדבר על כלל הבעיה.

סופה לנדבר: במשך כמה חודשים מדברים על הבעיה של רדיו רק"ע, אנחנו לא רוצים לשמוע סתם דיבורים, אנחנו רוצים התייחסות לנייר שהוא הגיש.

קסניה סבטלובה: אנחנו שמענו את שמעון, צריך להתייחס לגופו של עניין.

סופה לנדבר: אנחנו לא באנו לשמוע הרצאות.

סופה לנדבר: תשמעי, גם אנחנו מבינים משהו.

<שירה גרינברג: אני חושבת שנתתי מאוד מהר את התשובה שאתם רוצים לשמוע, זה כבר נאמר על ידי, שאנחנו נמצא את הפתרונות היצירתיים ונקבע דיון כפי שנאמר, ואנחנו אמרנו שנסייע, זה מה שרציתם לשמוע.

<שירה גרינברג: עכשיו אני אומרת - - -

קסניה סבטלובה: אנחנו רוצים לשמוע איך, כיצד לסייע, איך לסייע ולמי לסייע.

<שירה גרינברג: תרשו לי, בבקשה, להגיד בכל זאת, המתנתי עד עכשיו, אני חושבת שיש מקום שאני גם אגיד את הדברים כי אני חושבת שהם רלוונטיים.

<שירה גרינברג: חשוב לי גם להגן, מצד שני, הנושא בכלל של זכויות העובדים הוא חשוב לנו, כפי שאמרתי, הדבר הזה הושג עם ההסתדרות וגם הרצון הוא לתת לעובדים שרוצים לפרוש לפרוש.

סופה לנדבר: אבל הם לא רצו לפרוש, אתם שמתם להם תנאי ואתם אמרתם שאם הם לא יעמדו בתנאי הזה ולא יפרשו עכשיו הם לא יקבלו את אותם תנאים.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת סופה.

סופה לנדבר: לא, תשמע, צריכים להגיד את הדברים האמיתיים, אנחנו לא באנו לדבר - - -

אברהם נגוסה: אם היא מופסקת בכל משפט, איך היא יכולה להגיד?

קסניה סבטלובה: אם הגברת תתמקד ברק"ע אז בסדר, אף אחד לא יפריע לה.

סופה לנדבר: אני אומרת לך, לעובדים הציגו תנאים ואמרו: אם אתם לא פורשים עכשיו לא תקבלו את התנאים שאנחנו נותנים.

טלי פלוסקוב: אמרו שיתכן שלא תקבלו את התנאים האלה.

קסניה סבטלובה: שהגברת תתרכז ברק"ע, שתדבר על רק"ע.

קסניה סבטלובה: מה הפתרון של רק"ע?

קסניה סבטלובה: מה את מציעה?

<שירה גרינברג: א', נאמר פה משהו שהוא גם לא מדויק.

<שירה גרינברג: הכנ"ר, דרך אגב, הוציא לעובדים מכתב שהתנאים עומדים בעינם - - -

סופה לנדבר: עד תאריך מסוים.

<שירה גרינברג: לא, גם עכשיו.

סופה לנדבר: לא, זה לא ככה, גם אנחנו דיברנו עם אותם עובדים שפרשו ואנחנו גם חשבנו שהם יכולים להמשיך.

<שירה גרינברג: אני מוכנה לאחר מכן להמשיך את הדיון, אני לא חושבת שזו מהות הדיון.

אברהם נגוסה: אתם רוצים לקיים דיון על הנושא הזה – נקיים בזמן אחר, אבל היום אנחנו קבענו דיון על נושא מסוים, למה אתם נגררים וגוררים לנושא אחר?

קסניה סבטלובה: אנחנו רוצים לשמוע מהגב' פתרון, מה הפתרון?

קסניה סבטלובה: את תשאירי אותנו במתח, אנחנו רוצים לשמוע ממך מה הפתרון, תגידי.

סופה לנדבר: אנחנו לא רוצים לשמוע הרצאות, את התכלס, התייחסות לנושא.

אברהם נגוסה: אז היא תתמקד.

טלי פלוסקוב: היא כבר אמרה, נו, מה.

קסניה סבטלובה: מה, מה היא אמרה?

קסניה סבטלובה: איך בדיוק?

קסניה סבטלובה: היא אמרה: אנחנו נעזור – איך?

טלי פלוסקוב: ברור, היא אמרה, לא הבנתם?

רוברט אילטוב: אמרה ולא הבנו.

טלי פלוסקוב: שירה, תחזרי, בבקשה.

קסניה סבטלובה: תחזרי על הפרטים, כמה תקנים יוסיפו וכו'.

<שירה גרינברג: הייתי שמחה אם יתנו לי להתבטא באופן שבו אפשר להסביר את כל מה שמעניין, לדעתי לפחות, שקשור לנושא.

אברהם נגוסה: תתמקדי בנושא.

<שירה גרינברג: אני לא אומרת דברים שלא קשורים, אני חושבת שזה מאוד קשור.

<שירה גרינברג: אתם דיברתם על המצוקה שנגרמה כתוצאה מפרישה, אני חושבת שזה קשור ועל כן הייתי שמחה אם היה מתאפשר לי להגיד את הדברים שלדעתי קשורים ורלוונטיים וחשוב לי שיאמרו.

<שירה גרינברג: אז כמו שאני אומרת, יש חשיבות רבה בעינינו לכל הנושא של איכות השידור הציבורי, של הנגישות, שזה גם לשפה הרוסית, גם לשפה האמהרית, של כל הנושא של תנאי העובדים וכו', הנושאים האלה חשובים.

<זיוה מקונן-דגו: יש עוד שפות.

אברהם נגוסה: 13 שפות.

<שירה גרינברג: אמרתי נגישות, אני ציינתי את שתי השפות שצוינו כאן קודם כדוגמה.

<שירה גרינברג: כפי שאמרתי, אנחנו מבינים והרצון שלנו הוא שתקופת החיכוך הזאת תסתיים כמה שיותר מהר בגלל שברור לכולנו שהתקופה הזאת עד להקמת התאגיד החדש גוררת חיכוכים שהם אילוצים שכולנו נאלצים להתמודד אתם ולמצוא את הפתרון, גם לרדיו רק"ע, זו דוגמה בדיוק לדבר הזה.

<שירה גרינברג: לכן אנחנו פועלים במלוא המרץ וצריך להגיד גם מילה טובה על התהליך החדש, על אלדד ושמעון שמנסים במלוא המרץ להקים את התאגיד החדש, לגייס אנשים וכו'.

<שירה גרינברג: מתנהל במקביל - - -

קסניה סבטלובה: הנה האנשים – יגייסו אותם?

קסניה סבטלובה: אני שואלת: הנה האנשים, האם יגייסו אותם, כן או לא?

רוברט אילטוב: מה קורה ברמה הפרקטית?

קסניה סבטלובה: דיברת כמה דקות ולא אמרת כלום, עם כל הכבוד לך.

<שירה גרינברג: אתם קוטעים אותי באמצע המשפט כשזה בדיוק רלוונטי.

קסניה סבטלובה: אבל במשך חמש דקות את לא אומרת כלום, את לא אומרת כלום.

רוברט אילטוב: ככה זה בכנסת, חברי כנסת יכולים לשאול שאלות באמצע.

קסניה סבטלובה: היא חמש דקות מדברת והיא בכלל לא מדברת על כלום.

סופה לנדבר: את באת לתת לנו הרצאה ואנחנו צריכים לתת לך – סליחה, את באת לענות על הנושא רדיו רק"ע ברוסית, אמהרית וכמה שפות, אז תעני.

טלי פלוסקוב: סופה, אבל היא עונה.

סופה לנדבר: סליחה, אני מבקשת ממך - - -

קסניה סבטלובה: אז שהיא תתחיל מהתשובה.

<שירה גרינברג: התשובה היא מה שאמרתי בהתחלה, שהגוף שמנהל - - -

סופה לנדבר: יכול להיות שאני לא מבינה, תתייחסי לעניין.

סופה לנדבר: לשר מותר לדבר בכלליות, לך לא.

<שירה גרינברג: התשובה היא מה שנאמר בהתחלה: הגוף שמנהל והאחראי וצריך לענות לכם על השאלה זה לא אני, רשות השידור אחראית מי נקלט ומי לא, נקודה.

<שירה גרינברג: זה מה נאמר כבר.

<שירה גרינברג: אני אומרת מה התנאים שאנחנו בעצם מאפשרים או לא מאפשרים.

<שירה גרינברג: יש חוק שמאפשר העסקה של 400 עובדים לתאגיד החדש, אני החמאתי גם למנהל הרדיו וגם למנהל התאגיד החדש שאכן פועלים במרץ על מנת להתחיל לאייש ולקלוט.

<שירה גרינברג: אני אמרתי שהחיכוך הזה שנוצר – וזו הדוגמה שגם נוצרה ברדיו רק"ע – בגלל הזמן עד להקמת התאגיד החדש, אנחנו רוצים שזה יהיה באמת מינימלי ואנחנו עושים את כל המאמץ כדי לעמוד בזה כדי שבאמת ב-1 באפריל יהיה תאגיד חדש שיענה על כל הנושאים, זה מה שאנחנו עושים.

<שירה גרינברג: זהו.

סופה לנדבר: אבל זה עוד שלושה חודשים, 17 איש מחזיקים את המערכת.

קסניה סבטלובה: את דיברת ולא אמרת כלום, אבל כלום לא.

קסניה סבטלובה: זו תשובה שלא – אני חושבת שזה זלזול בוועדה, זלזול בוועדה, לא שמעתי ממך שום תשובה.

אברהם נגוסה: אני שואל אותך שאלה, שירה: אנחנו התכנסנו היום בנושא של עד ה-1 באפריל, שמענו את המצוקה, האם אתם מוכנים לענות לדרישה שלו כדי למנוע את המצוקה?

<שירה גרינברג: אנחנו אמרנו שכן, שאנחנו דנים.

<שירה גרינברג: יש לנו דיון ואנחנו בהחלט נכונים לסייע ולמצוא את הפתרונות היצירתיים על מנת לסייע לרדיו רק"ע להיות במקום של שידור איכותי ולתפקד כמו שצריך עד להקמת התאגיד, זה נאמר.

רוברט אילטוב: מתי יסתיים הדיון?

רוברט אילטוב: מתי יסתיים הדיון?

רוברט אילטוב: אפשר לקבל תשובה מתי יסתיים הדיון?

רוברט אילטוב: תאריך, אפשר לדעת?

קסניה סבטלובה: מתי תתנו את התשובה, מתי?

סופה לנדבר: אני לא מבינה.

סופה לנדבר: מה היא אמרה סך הכול: אנחנו דנים, אנחנו נדבר, אנחנו נעשה – אני רוצה תכלס ועכשיו.

סופה לנדבר: אני ביקשתי ממך ביחד עם חברי הכנסת לקיים את הישיבה, אתה אמרת שהשר יבוא, נתנו לך שבועיים - - -

אברהם נגוסה: נכון, הוא הגיע.

סופה לנדבר: הגיע, נו, תודה רבה, אבל בינתיים עובדים שם 17 איש בתנאים לא תנאים ומחזיקים את המערכת.

סופה לנדבר: אני רוצה להבין.

רוברט אילטוב: מתי יסתיים הדיון, ב-1 באפריל?

אברהם נגוסה: חבר הכנסת רוברט, רק רגע.

אברהם נגוסה: אני חושב שכשאנחנו מזמינים את נציגי המשרדים אנחנו נותנים להם לדבר כדי להסביר לנו וזה חשוב מאוד שנשמע עד הסוף.

אברהם נגוסה: לשאלה ששאלתי, שזה מה שרצינו, היא ענתה: כן, הם יסייעו.

רוברט אילטוב: תאריך אפשר לדעת?

אברהם נגוסה: הכישלון עד עכשיו, למה זה קרה – לא היתה דרישה מסודרת מקצועית.

סופה לנדבר: זה לא נכון.

רוברט אילטוב: זה לא נכון.

סופה לנדבר: אתה עומד כיושב-ראש ועדה, אתה ביקשת, אתה העברת את המסמך הזה.

רוברט אילטוב: זה גובל בפגיעה באינטליגנציה שלנו, עם כל הכבוד.

אברהם נגוסה: לא, לא.

רוברט אילטוב: הם יושבים בוועדות, הם לא יודעים?

רוברט אילטוב: הם לא שומעים?

סופה לנדבר: הרי אנחנו כאן, בישיבה הזאת, ביקשנו מרשות השידור, ביקשנו משמעון, אתה הצטרפת לבקשה שלנו, הוא למחרת שלח את המסמך, אתה אמרת שהמסמך הזה הועבר למשרד האוצר.

אברהם נגוסה: שלחנו, אבל היה צריך להיות תיאום ברמת אנשי המקצוע וזה לא נעשה.

קסניה סבטלובה: יש שאלות פשוטות: מתי יסייעו?

קסניה סבטלובה: למי יסייעו?

קסניה סבטלובה: בכמה כסף יסייעו?

קסניה סבטלובה: האם יש תאריך יעד מתי תתנו לנו את התשובה איך אתם עוזרים?

קסניה סבטלובה: איך אתם עוזרים?

אברהם נגוסה: עכשיו אנחנו מצאנו פתרון.

סופה לנדבר: איזה פתרון?

אברהם נגוסה: ולכן עכשיו הם צריכים לשבת ביחד ולהתחיל לעשות את העבודה.

קסניה סבטלובה: תאריך יעד – זה יהיה מחרתיים?

קסניה סבטלובה: בעוד שבוע?

קסניה סבטלובה: מתי זה יקרה?

רוברט אילטוב: לא, ב-31 במרס.

קסניה סבטלובה: אולי ביום הראשון, כשצוחקים על כולם ובבדיחות הדעת.

אברהם נגוסה: בואו ניתן לחברת הכנסת ציפי לבני.

ציפי לבני: תודה רבה.

ציפי לבני: אני באתי רק לדקות ספורות אבל הנושא הוא מאוד חשוב, לא רק בעיני.

ציפי לבני: אני מודעת לזה שכל התהליכים שרשות השידור עוברת והמעבר לתאגיד הם תהליכים מאוד מאוד מורכבים, מטבע הדברים, מסובכים ונוגעים גם בעובדים וגם בעוד אלף ואחד דברים.

ציפי לבני: אבל אני בכל זאת כאן ולא בדיון בוועדה אחרת כדי להדגיש, גם בהיותי שרת קליטה בעבר וגם אני פשוט רוצה לתת דוגמה: יצאתי מדיון אחר, שאלתי את הסדרן איפה הוועדה והוא הוביל אותי – מדובר בעולה ותיק כבר מאתיופיה – ועל הדרך במעלית הוא סיפר לי שזה הקשר היחידי שיש להם לעולם.

ציפי לבני: לא לו, הוא דובר עברית שוטפת והכול.

ציפי לבני: אמרתי: אתה יודע מה?

ציפי לבני: למה שאני אדבר?

ציפי לבני: תבוא איתי, אתה כבר ליווית אותי עד הנה, תדבר אתה.

ציפי לבני: זה היה מאוד מכובד כי הוא אמר: אני עובד מדינה, אני לא יכול, אז ביקשתי את רשותו להעביר את המסר הזה.

ציפי לבני: זה החלק שבוודאי אתה מכיר מצד השידור באמהרית, יש גם את השידורים בשפה ברוסית – זה פשוט הקשר לעולם החיצון.

<אברהם ירדאי: ש גם תיגרית, אמהרית ותיגרית.

ציפי לבני: יש 13 שפות.

ציפי לבני: זה הקשר שלהם לעולם החיצון ובעניין הזה ערכים עולים כסף, אין מה לעשות.

ציפי לבני: בתוך כל הבלגן הזה של המעבר לתאגיד הציבורי זה צריך להיות סדר עדיפות ראשון.

ציפי לבני: יש כאן קבוצות אוכלוסייה שלא תמיד הן מיוצגות וזה הקשר שלהן.

ציפי לבני: זה צריך להיות איכותי מספיק ולא רק שזה יופעל.

ציפי לבני: אומרים לי: זה לא יופסק, אז זה לא רק שפותחים את הרדיו ויש שם משהו, השאלה היא מה קורה שם, איזה איכויות, כמה עובדים נמצאים ושזה באמת יהיה ברמה הראויה, כי בוודאי העובדה שאינם דוברים את השפה לא אומר שלא מגיע להם לפחות כמו כל אזרח ישראלי.

ציפי לבני: אז אני לא נכנסת לשום פרט, רק היה לי חשוב להביע גם את התמיכה במאבק הזה.

ציפי לבני: יש לי כמעט אישית נציגה כאן, את קסניה, וגם יש כאן שלושה שרי קליטה לדעתי, כאלה שכיהנו כשרי קליטה.

ציפי לבני: אבל זה לא עניין סקטורייאלי, זה מה שאני מנסה להגיד, זה לא עוד סיפור של סקטור שצריך לדפוק על השולחן, זאת האחריות שלכם.

ציפי לבני: גם אני מודה ששמעתי דיונים וזה נשמע מאוד מאוד כללי.

ציפי לבני: אני חושבת שאם אפשר להוציא מכאן מחויבות – דרך אגב, פחות מעניין אותי האיך אלא מעניין אותי התוצר הסופי.

ציפי לבני: אם אנחנו יכולים להגיע לזה שנציגי המדינה יגידו לנו מה התוצר הסופי שהם מתחייבים אליו, לגבי האיך תסתדרו, אתם הגוף הביצועי.

ציפי לבני: תודה רבה.

קסניה סבטלובה: ולו"ז מסודר.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: כבוד השר, בבקשה.

זאב אלקין: הערה אחרת, מותר לי לשאול שאלות גם?

אברהם נגוסה: כן, כן.

רוברט אילטוב: אתה גם חבר כנסת.

זאב אלקין: קודם כל הערה: חשוב להבין – שמעתי את חלק מחברי אומרים: כבר שמענו את האמירות האלה בעבר – למיטב ידיעתי, עיינתי בפרוטוקול של הדיון הקודם, לא הייתי בו, וגם מהשיחות שקיימתי עם כל הגורמים המעורבים, עד היום בבוקר לא היינו בשלב הזה, לא שמענו את השיחות האלה.

זאב אלקין: עד היום היינו מסביב בזה שיש בעיה, לא היינו במצב שרשות השידור באופן ברור - - -

רוברט אילטוב: לא הכול בפרוטוקולים, יש גם שיחות, יש מפגשים, יש התפתחות.

רוברט אילטוב: לא הכול בפרוטוקולים, עם כל הכבוד.

רוברט אילטוב: אני, את הדבר הזה, שמעתי כשהתחלנו - - -

זאב אלקין: מזלך, כי אני לא שמעתי.

קסניה סבטלובה: לא שמעת?

קסניה סבטלובה: באמת?

קסניה סבטלובה: יש כל כך הרבה דיונים ולא שמעת?

קסניה סבטלובה: לא היית מודע לזה?

קסניה סבטלובה: לא שמעת?

סופה לנדבר: אדוני השר, אתה מופיע כמעט כל יום ברדיו רק"ע ולא ידעת שיש שם בעיה?

סופה לנדבר: נו, בחייך.

זאב אלקין: לא, זה לא מה שאמרתי, אולי תקשיבו למה שאני אומר?

רוברט אילטוב: כבוד השר, אם אנחנו מחפשים את המפלט שלהם – שיש איזו טעות טכנית שעשו – אנחנו לא רוצים להיות שם.

זאב אלקין: לא, זה לא עניין של טעות טכנית.

זאב אלקין: רגע, אתם רוצים לפתור בעיה או לצעוק?

זאב אלקין: לצעוק – תצעקו, אין בעיה, אתם לא צריכים אותי בשביל זה.

רוברט אילטוב: לא, אנחנו רוצים לפתור, אבל להגיד: לא היה ולא נברא, זה גם לא נכון.

אברהם נגוסה: אף אחד לא אמר.

רוברט אילטוב: כי היה, סוכם, דובר ולא פעם אחת.

זאב אלקין: אפשר לעסוק בצעקות ואפשר לטפל בבעיה.

רוברט אילטוב: לכן לבוא ולהגיד: בפרוטוקול זה לא היה והוא לא שלח מכתב – זו בעיה.

קסניה סבטלובה: שרת הקליטה לשעבר הרי אומרת שגם המשרד עזר – היה משרד שלא עזר לרדיו רק"ע?

קסניה סבטלובה: וגם איזה סכומים?

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה, אני מבקש.

רוברט אילטוב: הנה, גם מנהלת הוועדה מראה לי עכשיו מסמכים שדברים נשלחו ונעשו, זה לא נכון.

אברהם נגוסה: בוודאי שנשלחו.

סופה לנדבר: וכמה כסף ישראל ביתנו העבירה?

רוברט אילטוב: ואני רוצה לציין את פעילות הוועדה, שהוועדה מתפקדת כמו שצריך, רק פשוט מוצאים את הדרך לא לעשות.

סופה לנדבר: יש החלטת יושב-ראש שהתחייבה לפנות לשר האוצר ולהביא תוצאות.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שהתוצאה כאן על השולחן, אבל אתם פשוט לא רוצים לשמוע אותה.

טלי פלוסקוב: נו, באמת, חברים.

סופה לנדבר: איזו תוצאה, טלי?

סופה לנדבר: מה אנחנו לא רוצים לשמוע?

רוברט אילטוב: חברת הכנסת, אנחנו שמענו אותה, שלוש פעמים היא אמרה את אותו דבר.

טלי פלוסקוב: היא אמרה כאן, ואני רוצה פה להבהיר – סליחה, אדוני היושב-ראש, מה שקורה פה פשוט לא מקובל – יש פה נציגת האוצר שאמרה חד משמעית שכן יש רצון של האוצר לפתור את הבעיה.

רוברט אילטוב: אז תגידי לי מה הבנת, מתי היא מסיימת את הדיונים?

טלי פלוסקוב: רגע, רוברט.

רוברט אילטוב: אם את שמעת והבנת תגידי לנו מתי היא מסיימת את הדיונים.

טלי פלוסקוב: מה זה "מסיימת"?

טלי פלוסקוב: היא לא יכולה להגיד לך עכשיו כמה כסף היא תיתן, או שהיא תיתן או לא תיתן, היא תשב עם נציג התאגיד - - -

רוברט אילטוב: אז למה הם לא נפגשו?

רוברט אילטוב: למה היא הגיעה ללא תשובות?

טלי פלוסקוב: למה הם לא נפגשו זה משהו אחר, אבל כאן יש תשובה ותשובה שאותי מספקת.

קסניה סבטלובה: זה גרוע מאוד.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת רוברט, אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

רוברט אילטוב: - - -

אברהם נגוסה: אני קורא לך לסדר פעם שנייה.

רוברט אילטוב: אני גם יכול לצאת, אתה לא חייב, עם כל הכבוד.

אברהם נגוסה: תצא, תצא.

אברהם נגוסה: מה זה, ככה אפשר לקיים דיון?

רוברט אילטוב: כן, ככה אפשר לנהל את הדברים.

אברהם נגוסה: אז תצא, בבקשה.

רוברט אילטוב: חוצפה.

סופה לנדבר: מה זאת אומרת?

סופה לנדבר: מה זאת אומרת?

אברהם נגוסה: אז את יכולה לצאת גם, גם את יכולה לצאת.

רוברט אילטוב: פשוט חוצפה.

סופה לנדבר: אתה לא תגיד לי לאן לצאת ולאן להיכנס.

אברהם נגוסה: אז אני קורא לך לסדר פעם ראשונה.

סופה לנדבר: אתה יכול לקרוא לי לסדר.

אברהם נגוסה: פעם שנייה.

סופה לנדבר: אתה עושה כאן בלוף, סליחה על הביטוי.

אברהם נגוסה: פעם שלישית – תוציא אותה.

סופה לנדבר: בגלל שלממשלה הזאת אין עניין, לא ברדיו רק"ע, לא ברחוב הרוסי, אין לה עניין בעלייה, בגלל זה אתם מתייחסים ככה.

אברהם נגוסה: את עושה פוליטיקה, אתם לא רוצים לפתור את הבעיה, רק לצעוק.

רוברט אילטוב: רק פוליטיקה - - -

סופה לנדבר: מה אתה עושה כאן?

סופה לנדבר: מה אתה עושה כאן?

אברהם נגוסה: בבקשה, תצאו.

סופה לנדבר: אתה חצוף.

רוברט אילטוב: אנחנו רוצים תשובות.

אברהם נגוסה: תצאו.

סופה לנדבר: אתה חצוף.

רוברט אילטוב: אנחנו רוצים תשובות.

סופה לנדבר: אתה, במקום לעשות משהו למען העלייה, אתה עושה רק דיבורים כאן.

אברהם נגוסה: לצאת, אנחנו רוצים לקיים דיון מסודר.

סופה לנדבר: איזה דיון אתם מקיימים?

קסניה סבטלובה: אנחנו רוצים לקבל תשובות, כבוד השר, אלה מביננו שנשארים פה, אנחנו רוצים לראות לו"ז.

אברהם נגוסה: בבקשה, לצאת.

סופה לנדבר: אני מדברת על שבועיים שחיכינו ששר האוצר יגיע לכאן ואתה לא - - -

קסניה סבטלובה: אנחנו לא רוצים צעקות אבל אנחנו רוצים לו"ז מסודר, לו"ז מסודר מתי אנחנו נראה את התשובות האלה.

קסניה סבטלובה: (חברי הכנסת סופה לנדבר ורוברט אילטוב יצאו מאולם הוועדה.

קסניה סבטלובה: )

אברהם נגוסה: בבקשה, להמשיך, כבוד השר.

קסניה סבטלובה: יש פה נציגים של רק"ע שעוד לא דיברו, הם בוודאי ישמחו לדעת מתי כל ההבטחות הנפלאות האלה יתממשו.

אברהם נגוסה: את תקבלי, תקשיבי רק.

אברהם נגוסה: תמשיך.

זאב אלקין: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

זאב אלקין: עוד פעם אני אומר, אפשר לצעוק סביב הנושא ואפשר לנסות לפתור אותו.

קסניה סבטלובה: כמו שניסיתם עד עכשיו.

זאב אלקין: העובדות הן מאוד מאוד פשוטות.

זאב אלקין: אני חושב שאנחנו היום בבוקר, בפעם הראשונה, נמצאים במצב, כפי שאמרתי, שרשות השידור רשמית שמה את הבקשה ומשרד האוצר רשמית הודיע שהוא הולך להיענות לבקשה הזאת וזה לא היה קודם.

זאב אלקין: אולי היו כאלה ששמעו - - -

רוברט אילטוב: כבוד היושב-ראש, תדע, אנחנו גם נגיש נגדך תלונה בוועדת האתיקה כי ככה לא מתנהלים.

אברהם נגוסה: אני אחכה לך.

רוברט אילטוב: תחכה לי.

זאב אלקין: אולי יש כאלה ששמענו את זה קודם בשיחות לא רשמיות, אני לא שמעתי את זה, לא בשיחות לא רשמיות ולא בפרוטוקולים.

זאב אלקין: לגבי לוחות זמנים, וכאן אני מגיע לשאלה באמת כי אני חושב שיש מקום לשאלה הזאת וכשאלה היא שאלה נכונה, רק לא חייבים לצעוק את זה.

זאב אלקין: השאלה היא קודם כל לשמעון: להערכתך – ומה שמעניין פה את כולם זה התהליך הסופי, זה לא השלבים שלו, גם אותנו כמשרד הקליטה מעניין התהליך הסופי – בסיטואציה שאנחנו נמצאים הבוקר, שלא היינו בה עד היום, כמה זמן להערכתך ייקח עד שהעובדים החדשים האלה, הזמניים, יוכלו להיות שותפים לעבודה של רדיו רק"ע?

זאב אלקין: מה לוחות הזמנים שאתה רואה?

זאב אלקין: אתה שומע את עמדת האוצר, אתה היית שותף לכל הדיונים שהיו עד היום, כולל היום בבוקר, עכשיו השאלה היא האם אתה יודע לתת הערכת זמן.

<שמעון אלקבץ: שבוע.

זאב אלקין: שבוע,.

זאב אלקין: זאת אומרת שלהערכתך שבוע מהיום אנחנו - - -

<שמעון אלקבץ: סליחה, שבוע מהרגע שאני מקבל את האישור מהאוצר.

<שמעון אלקבץ: אם האוצר מאפשר לי אחרי הישיבה, אומר לי: תקשיב, שמעון, תרוץ תביא איזה נייר שהוא סביר והוא לא - - -

קסניה סבטלובה: אני חושבת שצריך לקבוע דד-ליין לאוצר עד מתי להודיע על ההתחייבות שלו.

אברהם נגוסה: מתי אתה תגיש לאוצר?

טלי פלוסקוב: שירה, הם צריכים להגיש לך?

טלי פלוסקוב: איך זה עובד?

זאב אלקין: אני אפנה לשירה את אותה שאלה: כששמעת את התשובה של שמעון, לך יש הערכה של לוחות זמנים?

זאב אלקין: הוא אמר שבוע מרגע שיש אוקיי ממך.

זאב אלקין: בהתחשב שאת יודעת מה צריך בשביל האוקיי שלך, כמה זמן בנוסף לשבוע שלו דרוש בכדי שאנחנו נדע שיש עובדים ברדיו בסוף?

זאב אלקין: זה מה שמעניין אותי לפחות.

<שירה גרינברג: הדבר הזה כרוך בדיון עם הנהלה של הכנ"ר, אני לא רואה מניעה שאם באמת הנושא חשוב להם, שיגיעו לדיון אצלנו תוך שבוע, שבוע-וחצי, ולאחר מכן שמעון אומר שייקח לו עוד שבוע אז אני חושבת שתוך שבועיים וחצי אפשר.

קסניה סבטלובה: עד סוף ינואר?

טלי פלוסקוב: שבועיים וחצי, מצוין.

זאב אלקין: אתם יודעים לצמצם את זה, למה הם צריכים להגיע אליכם תוך שבוע וחצי?

זאב אלקין: למה אי אפשר לעשות את זה תוך כמה ימים?

<שירה גרינברג: אני לא יודעת מתי הם יכולים, אני תלויה בזה שהם יגיעו אלי.

<שירה גרינברג: אני לא יודעת להתחייב בשמם.

<שירה גרינברג: נראה לי הגיוני שבמהלך שבוע וחצי אפשר - - -

זאב אלקין: מתי אתם תהיו מוכנים להגיע אליה?

<שמעון אלקבץ: אני יכול להיות מחר אצלך, שירה, או אצל אסף, אין בעיה, תחליטו, לא משנה.

זאב אלקין: את מוכנה להקדיש לזה זמן מחר?

<שירה גרינברג: הצוות שלי יקדיש לזה את הזמן, הם גם אמרו כבר שהם יקדישו לזה את הזמן.

זאב אלקין: אתם מוכנים לשבת מחר?

<שירה גרינברג: אני לא יודעת את הלו"ז בעל פה אבל בשבוע הקרוב בטוח שאפשר יהיה.

זאב אלקין: השבוע, השבוע, לא בשבוע הקרוב.

<שירה גרינברג: בשבוע הקרוב, שבוע.

קסניה סבטלובה: צריך להגיע עם הלו"ז מוכן, בכל זאת זו ועדת כנסת, אז אני אומרת באמת שנקבע איזה לוח זמנים שהוא מקסימלי שהוא לא יותר ממספר ימים.

<שירה גרינברג: אני אומרת, בשבוע הקרוב אני בטוחה שאנחנו נשב.

זאב אלקין: אני שואל את שמעון ושירה אחרי כל הדברים האלה: האם מציאותי – היום אנחנו ב-12 בינואר – לצפות שתוך שבועיים מהיום יהיו עובדים כבר בתוך הרדיו?

<שירה גרינברג: אם יהיו עובדים זה תלוי בו, תוך שבוע, תוך שבעה ימים, אתה יכול לצפות שאנחנו כבר נסיים את השיח.

זאב אלקין: תוך שבעה ימים יהיה אישור שלהם.

טלי פלוסקוב: עד סוף החודש.

<שמעון אלקבץ: גיוס עובדים, לא ניוד עובדים, בניוד ניסיתי ולא הצלחתי.

קסניה סבטלובה: גיוס, רק גיוס, לא ניוד.

טלי פלוסקוב: לא ניוד.

קסניה סבטלובה: כבר ניידו את כל מי שאפשר.

זאב אלקין: אני שואל: היא אומרת שתוך שבוע תקבל תשובה חיובית פורמלית, מספרים והכול, אתה אומר שבוע עד שהאנשים במקום?

<שמעון אלקבץ: אני, בשבוע הזה, כבר אכין תוכנית עבודה, ברגע שהיא תיתן אישור אני כבר אהיה מוכן.

זאב אלקין: זאת אומרת שריאלי לצפות שתוך שבועיים אנשים כבר ברדיו בפועל?

זאב אלקין: שמעון, זה ריאלי לצפות לזה?

<שמעון אלקבץ: מבחינת הרצון שלנו כן, ומבחינת האישורים, אם יהיו, אז גם כן.

<שמעון אלקבץ: אתה יודע, לפעמים עובד שאתה רוצה לגייס אותו אומר:

<שמעון אלקבץ: אני אוכל רק בעוד יומיים וכו', אבל בגדול כן.

זאב אלקין: בסדר, אז עובד מסוים יהיה רק בעוד יומיים, שזו תהיה הבעיה שלנו.

זאב אלקין: התשובה היא כן, בסדר.

<שמעון אלקבץ: כן, התשובה היא כן.

טלי פלוסקוב: תודה רבה למשרד האוצר.

טלי פלוסקוב: זה המקום להגיד תודה למשרד האוצר ולא רק לצעוק על משרד האוצר.

קסניה סבטלובה: אפשר היה גם להתחיל בבשורה הזאת, שתוך יום אתם יכולים לקיים את הדיון.

זאב אלקין: קסניה, אם היו צועקים פחות ופחות מחפשים אשמים היינו מגיעים לזה.

טלי פלוסקוב: בדיוק, היא היתה יכולה להגיד את זה עוד מתחילת הדיון, לא נתנו לה.

קסניה סבטלובה: לא, לא, זה לא נכון.

קסניה סבטלובה: זה לא נכון.

קסניה סבטלובה: אפשר היה לקיים את הדיון ולהגיד רק משפט אחד שלך: מחר מקיימים את הדיון ותוך שבוע פותרים את הבעיה – למה אי אפשר היה להגיד את זה בהתחלה?

<לב גלפנד: ברדיו רק"ע או בדברים אחרים?

אברהם נגוסה: אנחנו מדברים על רק"ע, זה הנושא, אין נושא אחר.

זאב אלקין: אדוני היושב-ראש, תיאמנו שאני אגיע רק לחלק מהישיבה, אתה משחרר אותי?

זאב אלקין: אני מבטיח לך שאני אמשיך להיות מעורב בסוגיה הזאת, גם לחברי הכנסת שכאן, וגם לאנשי רדיו רק"ע, זו חובתנו כמשרד הקליטה מבחינת הדאגה לציבור שאנחנו מייצגים בכל השפות, וכמו שאמרתי, יש פה הרבה אנשים שעבדו כדי להביא את התוצאה הזאת.

זאב אלקין: לכן, צודקת חברת הכנסת פלוסקוב שבהחלט היתה פה מעורבות עד לרמה של מנכ"ל משרד האוצר לפתור את הבעיה, ואני מאוד מעריך את זה, ועד לרמה של מנכ"ל משרד התקשורת.

זאב אלקין: אני מודה לכולם על העניין הזה, כמובן שכולנו מצפים לתוצאה בפועל.

זאב אלקין: ושוב אני אומר, אני מציע לך לקיים עוד חודש-חודש וחצי את הדיון על הסוגיה האמיתית, מה הולך לקרות ב-1 באפריל, כי זה הדבר הכבד.

זאב אלקין: ל-31 במרס איכשהו נגיע, כך או אחרת, עם רגל שבורה או יד שבורה אבל נגיע, בלשון מטפורית, אבל צריך לראות שב-1 באפריל רדיו רק"ע יעמוד על שתי רגלים ויהיה עם שתי ידיים, עם הראש וכל מה שצריך.

זאב אלקין: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה, כבוד השר, אנחנו מודים לך על תרומתך לנושא.

<אלכסנדר מדבין: אם אפשר שתישאר עוד דקה או שתיים.

<אלכסנדר מדבין: אני פשוט רוצה להגיד כמה דברים, אולי לא נעימים.

<אלכסנדר מדבין: רבותי: א', עדכון לגבי המצב במחלקה הרוסית – המצב הולך ומחמיר ובתקופה האחרונה, בשבועות האחרונים, שמתי לב לתופעה שאנשים חולים יותר, אנשים לוקחים יותר ימי חופשה, ימי בחירה, ימי הצהרה וכן הלאה וכן הלאה.

טלי פלוסקוב: כי הם קורסים.

<אלכסנדר מדבין: וזה לא שנפלתי מהכיסא מהתופעה הזאת, הכול היה צפוי מראש.

<שמעון אלקבץ: אני כן נופל מהכיסא כי ביתר תחנות "קול ישראל" זה לא קורה, בטלוויזיה הישראלית זה לא קורה.

זאב אלקין: מר שמעון, כי רמת העומס לא אותה רמת עומס.

קסניה סבטלובה: אולי הם היו במצב רגיש מלכתחילה לעומת האחרים?

קסניה סבטלובה: אולי אם היו להם שומנים יתרים היינו משווים אותם אליהם?

קסניה סבטלובה: באמת.

זאב אלקין: כשברדיו בשפות אחרות, אם בעברית ואם בערבית, יהיה לך בן אדם אחד שגם יכין חדשות, גם יערוך אותן וגם יקריא אותן, אז יכול להיות שזה יראה אחרת.

קסניה סבטלובה: 17 איש – 80 איש, מה יש להשוות?

אברהם נגוסה: זה התור שלו, אנחנו נקשיב לו.

<אלכסנדר מדבין: אז הכול, לדעתי, היה צפוי מראש.

<אלכסנדר מדבין: היה צריך להתכונן לזה והמצב הולך ומחמיר.

<אלכסנדר מדבין: לגבי העתיד, לגבי הפתרונות הזמנים, רבותי, פתרונות זמניים זה דבר טוב אבל טוב רק כפתרון זמני ולא יותר.

<אלכסנדר מדבין: אנחנו חייבים לחשוב על מה נעשה אחרי 1 באפריל.

טלי פלוסקוב: זה בדיוק מה שאמר השר.

אברהם נגוסה: על זה נקיים דיון נפרד.

<אלכסנדר מדבין: יפה.

זאב אלקין: זה אפילו יותר חשוב.

<אלכסנדר מדבין: אז אני רוצה לחזור ממש על קצה המזלג על אותם דברים שאני אמרתי בפעם האחרונה, שצריך לגייס אנשים חדשים עכשיו, ואפילו אתמול – לא פנסיונרים.

<אלכסנדר מדבין: פנסיונרים זה בסדר אבל זה בסדר כפתרון זמני, לשבוע, שבועיים, חודש, אוקיי, אבל אם אנחנו חושבים על מה שיהיה מחרתיים אז אנחנו צריכים עובדים חדשים, מה שמר אלקבץ מכנה כשילוב דורות.

אברהם נגוסה: מר אלכסנדר, אנחנו נקיים דיון על זה, תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: מר אברהם ירדאי, בבקשה.

<אברהם ירדאי: תודה רבה.

<אברהם ירדאי: קודם כל, עבדתי ברק"ע כמעט 23 שנה, יצאתי לפנסיה בתחילת ינואר 2014, בדיוק לפני שנתיים.

<אברהם ירדאי: עבדתי לבד במשך כמעט 23 שנה, קיימתי שידור של 10 דקות במשך 23 שנה לבדי, שישה ימים בשבוע, חוץ משבת כמובן שהייתי בבית.

<אברהם ירדאי: אני גר באשדוד, עבדתי בתל אביב.

<אברהם ירדאי: לקראת צאתי לפנסיה, באוגוסט 2013, כתבתי מכתב למנהל הקודם של הרדיו ואמרתי לו שאני יוצא, אני פורש וצריך להכשיר אנשים, הוא לא ענה, לא התייחס, אני גם פגשתי אותו אחר כך.

<אברהם ירדאי: אחר כך, בתחילת ינואר 2014, התרצו משהו, אמרו לי להכין שדרנים.

<אברהם ירדאי: הכנתי, הכשרתי ארבעה אנשים, שלחתי אותם, בסוף לא קיבלו אותם והשידור בתיגרית לא התחדש.

<אברהם ירדאי: אני עבדתי במשך 23 שנה, לדעתי זה חידוש שלא קיים בשום מקום בעולם, גם לאנשים פה, שבן אדם אחד עבד במשך 23 שנה לבד.

<אברהם ירדאי: לפני מספר שבועות נפגשנו ארבעה נציגים עם מר שמעון אלקבץ, שהוא באמת קידם אותנו באווירה חיובית, יש לו נכונות לחדש את העניין הזה של תיגרינית – תיגרינית זו שפה מאתיופיה, אמהרית ותיגרינית.

<אברהם ירדאי: רק מה?

<אברהם ירדאי: הוא הציע לחדש את זה במתכונת של פרילנסרים וכדו' ואין לו תקן.

<אברהם ירדאי: לכן אנחנו רוצים – יש אוכלוסייה שגם עכשיו עולה, יש גם אוכלוסייה ותיקה דוברת תיגרית, לא מבינה ולא קוראת שפה אחרת, והיא זקוקה לדבר הזה.

<אברהם ירדאי: מי כמוכם יודע שהיום התקשורת הפכה להיות ממש למצרך יסוד, מצרך בסיסי, בעולם שלנו, בלי זה לא חיים כמעט מבחינת אינפורמציה.

<אברהם ירדאי: אני מבקש להתייחס לנושא הזה.

<אברהם ירדאי: רומנית, למשל, יצאו לפנסיה בדצמבר, שני אנשים פרשו, כעבור חודש מיד חידשו אותה.

<שמעון אלקבץ: מה שהצעתי גם לך, גם הם בפרילנסריות.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול פה, מר שמעון: היה תקן, התקן שלו, כשהוא יוצא לפנסיה אתה לא צריך תקן חדש, למה אתה לא מכניס במקומו?

<אברהם ירדאי: אני רוצה להגיד לגבי זה, זה היה עם ההנהלה הקודמת, המנהלים הקודמים.

<אברהם ירדאי: מר שמעון, עכשיו נפגשנו אתו והוא הביע נכונות, אני מקווה שהוא ימשיך בנכונות הזאת, צריך שלושה אנשים, 2.5 אנשים לפחות לעניין הזה.

<אברהם ירדאי: רומנית יצאו בספטמבר, חידשו את השידור שלהם אחרי חודש, הונגרית יצאו וחידשו, ספרדית יצאו וחידשו – רומנים לא עולים עכשיו, האחרון עלה אולי לפני 50 שנה, אני לא יודע כמה.

<אברהם ירדאי: הדבר הזה הוא חשוב ביותר ויש אפליה, אין אבא ואימא לעניין הזה של יוצאי אתיופיה, אין שום דבר.

<אברהם ירדאי: אנחנו מבקשים לחדש את השידור, כמו הרומנית, כמו הספרדית, כמו ההונגרית, שאחרי חודש חידשו אותם, אחרי שפרשו העובדים שלהם מיד חידשו אותם.

<אברהם ירדאי: אנחנו מבקשים במשך שנתיים וסורבנו, לא מחדשים את הדבר הזה.

<אברהם ירדאי: לנו היה צריך לחדש, לנו.

<אברהם ירדאי: לקהילה הזאת היה צריך לשדר ולא – עיני אינה צרה אבל אני אומר - - -

אברהם נגוסה: הנקודה ברורה, בואו נקבל תשובה בעניין כי עוד מעט נפתחת המליאה.

<אלגרה אמדו בן יצחק: אני רוצה לענות, אני אחראית על מחלקת השידורים בשפות, חוץ מרוסית.

<אלגרה אמדו בן יצחק: אני ראיינתי את ארבעת האנשים שמר ירדאי שלח, קבעתי אתם יותר מפעם אחת, הגיעו לראיונות, קבעתי להם זמן אולפן והקלטה והם לא הופיעו.

<אלגרה אמדו בן יצחק: צלצלתי אליהם כמה וכמה פעמים, הם כל פעם אמרו לי שהם לא יכולים להגיע כי הם לא ירושלמיים, ירושלמי אחד אפילו לא ענה לי לטלפון.

<אלגרה אמדו בן יצחק: גם דיברתי אתך בפעם האחרונה שנפגשנו כאן - - -

<זיוה מקונן-דגו: בגלל זה נפגשנו, בגלל זה התקדמנו.

<אלגרה אמדו בן יצחק: וביקשתי ממנה שתיתן לי שמות של אנשים.

<שמעון אלקבץ: זה בסדר, גם אני ביקשתי שמות, לא קיבלתי עדיין.

<אלגרה אמדו בן יצחק: אנחנו עדיין מחכים כי אנחנו רצינו לחדש את השידור הזה מיד.

<אברהם ירדאי: יש אי הבנה – אני רוצה לסיים בעוד מילה, היא הפסיקה אותי, בבקשה.

<אברהם ירדאי: אני אומר, הציעו להם משכורת של 700 שקל – בזה אפשר לעבוד?

<אברהם ירדאי: אז אני אומר, אני לא נכנס לעניינים, מנהל הרדיו הקודם הוא זה שעשה את הדברים האלה, ואני מקווה שגם האוצר וגם המנהל החדש של הרדיו יתייחסו לעניין הזה ויקימו את הצורך הזה של שידור בתיגרית.

אברהם נגוסה: אברהם, אנחנו צריכים לסגור את הדיון כי ב-16:00 יש מליאה, אני חושב שהנקודה ברורה.

אברהם נגוסה: לטענתך, הסיבה שהאנשים האלה לא באו היא המשכורת - - -

<אברהם ירדאי: לא, לא, לא.

<אלגרה אמדו בן יצחק: אבל זה בדיוק מה שאנחנו מציעים לכל אחד ואחד.

אברהם נגוסה: זיוה, במשפט אחד, את היית מעורבת בזה.

<זיוה מקונן-דגו: סוגיית השפה התיגרית היא באמת שערורייה ש"קול ישראל" לא טיפל בה מלכתחילה.

<זיוה מקונן-דגו: זה לא הגיוני שיש בן אדם אחד שבמשך 365 ימים בשנה צריך להיות זמין ולשדר.

<זיוה מקונן-דגו: סליחה, לא הגיוני שבן אדם יכול להיות חולה?

<זיוה מקונן-דגו: בן אדם אמור להיות בחופש או לא בחופש?

<זיוה מקונן-דגו: הבן אדם יצא לחופשה – לא היה שידור בתיגרית.

<זיוה מקונן-דגו: זאת אומרת, זה משהו שהיה במשך 20 שנה וזה חמור ביותר.

אברהם נגוסה: בואי תתכנסי למה שיהיה, עדיף, אין לנו מספיק זמן.

<זיוה מקונן-דגו: גם כשאנחנו, כראשי הארגונים, פנינו מיד עם סיום התפקיד שלו, לא התקבלה התייחסות בכלל ואדוני היה מעורב.

<זיוה מקונן-דגו: עכשיו לעצם העניין - - -

אברהם נגוסה: נכון, בדיון הקודם הוא אמר שהוא חזר עם שמות.

<זיוה מקונן-דגו: נכון, שניה.

<שמעון אלקבץ: תביאו שמות, כן.

<שמעון אלקבץ: נפגשנו אתם ועדיין הם לא נותנים שמות.

<שמעון אלקבץ: על מה אתם לא מלינים?

<שמעון אלקבץ: הם לא מביאים פתרונות?

<שמעון אלקבץ: שאני אשדר בתיגרית?

אברהם נגוסה: זיוה, משפט אחד ואנחנו צריכים לסיים.

<זיוה מקונן-דגו: נפגשנו עם מר שמעון אלקבץ והוא הראה נכונות, הוא מוכן לגייס עכשיו, אבל בואו תסבירו לי איך עושים דבר כזה שמישהו צריך להכין אותם והם באים ומשדרים?

<זיוה מקונן-דגו: שליטה בשפה בלבד זה לא הכישורים כדי להיות שדרן ברדיו, כדי להיות עורך, זה מקצוע, זו התמקצעות.

אברהם נגוסה: תודה, זיוה.

<זיוה מקונן-דגו: שניה.

<זיוה מקונן-דגו: הנקודה המשמעותית ביותר – תקופת מעבר, לא תקופת מעבר – היא מהו הזמן שהולכים להקדיש מה-1 באפריל גם לשפה האמהרית וגם לשפה התיגרית בצורה מובנית, מקצועית - - -

קסניה סבטלובה: אני בעד ליזום ישיבה שתעסוק מה יהיה אחרי ה-1 באפריל ששם תהיה התייחסות לעניין הזה.

אברהם נגוסה: תראו, אני רוצה לסכם את הדיון.

<אברהם ירדאי: אני רוצה מילה, אדוני היושב-ראש, על נושא אחר, אני רוצה לברך אותך, לא ראיתי אותך מאז שנבחרת לכנסת.

אברהם נגוסה: תודה.

<אברהם ירדאי: אני לא ראיתי אותך, אנחנו פעילים לאורך עשרות שנים ביחד, לא ראיתי אותך, לא פגשתי אותך.

<אברהם ירדאי: אני מברך אותך על זה שנבחרת להיות חבר כנסת ועל זה שנבחרת להיות יושב-ראש ועדת העלייה והקליטה במדינת ישראל ואני מברך אותך שתצליח במשימה למען הציבור, למען יהודי אתיופיה, למען כלל עם ישראל.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון בכך שנמצא פתרון לנושא שלשמו התכנסנו ודנו בו.

אברהם נגוסה: אתם, בשבוע ימים, תעשו את העבודה שלכם, את הסיכום שלכם ונמצא פתרון לעניין, כולל נושאים שאתה העלית.

אברהם נגוסה: הדבר השני שאני מסכם – אנחנו בקרוב נקיים דיון מיוחד מה יהיה מה-1 באפריל.

קסניה סבטלובה: פנינו לעתיד.

אברהם נגוסה: כן, תודה לכל המשתתפים, תודה רבה לכם.

אברהם נגוסה: ישיבה זו נעולה.