ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 36, 2015-10-22 10:00

אברהם נגוסה: קודם כל אני מאוד מודה ליושב ראש המועצה ולחברי המועצה, כמו שהוא אמר, כשנפגשנו הוא אמר לי 'אני רוצה שתגיעו אלינו, נעשה מפגש', זה חשוב לו, על שילובם של יוצאי אתיופיה בכל התחומים, פה בקרית עקרון ולכן החלטנו היום לקיים את ישיבת הוועדה פה בקרית עקרון.

אברהם נגוסה: נכון, היום יום חמישי, לכמה מחברי הוועדה זה לא היה מתאים, אבל אנחנו בכל זאת לא רצינו לדחות את זה ורצינו לקיים את המפגש.

אברהם נגוסה: אם צריך עוד פעם נעשה עוד פעם, אבל אני חושב שזה היה מאוד חשוב לא לדחות את זה ובאמת מנהלת הוועדה, דנה, עשתה מאמץ לתיאום עם סיגל ואנחנו פה.

אברהם נגוסה: אני גם מודה לכל נציגי משרדי הממשלה, שהגיעו לפה, משרד הקליטה, משרד החינוך, משרד הרווחה והשירותים החברתיים.

אברהם נגוסה: אז אני אומר תודה לתושבים פה, לקסמולה ולחברים פה ולעובדים.

אברהם נגוסה: אנחנו קודם כל נשמע מראש המועצה סקירה כללית ולאחר מכן אנחנו נתייחס בהתאם לסקירה ולנושאים, איך אנחנו יכולים לקדם את השילוב המיטבי של יוצאי אתיופיה בקרית עקרון.

אברהם נגוסה: זו המטרה.

אברהם נגוסה: אנחנו נבין את המציאות ואנחנו ננסה להבין מה ועדת העלייה והקליטה בכנסת יכולה לקדם על מנת לעזור למאמצים של ראש המועצה וחברי המועצה וכל הגורמים הרלוונטיים.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני נותן את הבמה לראש המועצה.

<חובב צברי: תודה.

<חובב צברי: זו המתכונת שלנו מבחינת הביקור, כמו שאמרתי, אנחנו סיימנו את דברי הפתיחה וכרגע נעשה סקירה כללית ואחרי זה כמובן נשמע את הסיפור האישי שהוא מעניין גם אותי באופן אישי.

<חובב צברי: אני יכול לספר לכם אנקדוטה.

<חובב צברי: כמו שאמרתי לכם, הייתי איש צבא והייתי עושה ערבי מפקד וכל פעם העליתי אחד מהחיילים או מהחיילות, במיוחד יוצאי אתיופיה, אבל גם עולים אחרים, אמרתי להם 'ספרו את הסיפור שלכם'.

<חובב צברי: מהרגע שהם סיפרו את הסיפור שלהם זה היה מדהים, ראיתם פתאום איך כולם מחבקים אותם, כי פתאום ראו איזה סיפור מדהים עומד, איזה מסע הם עשו כדי להגיע בסוף לארץ.

<חובב צברי: אני חושב שאנחנו כולנו נתרשם מהעניין, נעשה תמונת מצב לגבי האוכלוסייה שלנו במיוחד ובדגש לגבי הנושא של הקהילה יוצאת אתיופיה וכמובן סיכום שלכם, של יושב ראש הוועדה ונצא לסיור, לראות את הדברים בעיניים.

<חובב צברי: קרית עקרון שמה לה כאיזה חזון, שהוא בהתהוות שלנו, אבל זה בשיתוף עם הציבור ואני אעמוד על זה בהמשך, יישוב קהילתי ירוק שתושביו מובילים בתחומי החינוך.

<חובב צברי: אני אמרתי, חינוך, תרבות וספורט מובילים קהילה ואנחנו עושים את זה כבר בשנתיים האחרונות בצורה טובה.

<חובב צברי: סתם לסבר את האוזן, ההשקעה ב-2013 בנושא של החינוך הייתה 18 מיליון מהתקציב, ב-2014 זה עמד על 21 מיליון וב-2015, השנה הזאת, 25.6 מיליון.

<חובב צברי: זה 40% יותר לטובת נושא החינוך, מקצה לקצה.

<חובב צברי: בנושא הספורט, אנחנו הקמנו שתי קבוצות בוגרים, אחת של כדורגל, שגם לקהילה יש חלק בעניין, יש לנו גם בית ספר לכדורגל לנוער וכמובן כדורסל בוגרים.

<חובב צברי: אני מאוד מאמין שספורט מביא גם למשמעת, להתנהגות נכונה וכו'.

<חובב צברי: בתרבות אנחנו עושים המון בסוגיה הזאת.

<חובב צברי: בנושא של ביטחון אישי, כולכם מכירים.

<חובב צברי: רק לסבר את האוזן, חזרתי להיות חמוש, החלטתי שאני חוזר להיות חמוש ואני מסתובב עם ה - - - כל נושא החוסן הכלכלי וכמובן הכול באיכות חיים גבוהה לטובת התושבים.

<חובב צברי: קרית עקרון, מבחינת המיקום שלה, אני אומר את זה תמיד לכולם, כל מי שבא לפה, היא בטבורה של הארץ, זה 24 דקות מתל אביב, 40 דקות מירושלים, ועוד 45 דקות מבאר שבע, ממש במרכז.

<חובב צברי: אפשר לראות, רחובות היא העיר הצפונית לנו, מזכרת בתיה קרובה אלינו וכמובן אנחנו גובלים בשתי מועצות אזוריות, מועצה אזורית גזר ומועצה אזורית ברנר.

<חובב צברי: אפשר ללמוד קצת על ההיסטוריה שלנו, אנחנו עיר עולים, עיר קליטת עולים, למרות שהטייטל של זה, אפרופו אתמול, בשיח שהיה לנו בוועדה, הכותרת של עיר עולים נמצאת במועצה אזורית ברנר, מדוע?

<חובב צברי: אנחנו היינו פעם ועד מקומי במועצה אזורית ברנר, זה היה בהקמת המדינה, למעשה, 48'-49', היו פה עולים שהגיעו מבולגריה, קיבלו בסוף איזה סיוע ועברו ליפו, והיו פה עולים מתימן ואחרי זה קלטנו למעשה את כלל הקהילות.

<חובב צברי: היום יש לנו ברוך ה' את כלל קהילות ישראל פה בקרית עקרון.

<חובב צברי: העולים מעירק, ממרוקו, מאתיופיה, מברה"מ לשעבר.

<חובב צברי: בכל הסוגיה הזאת אתם יכולים לראות את ההתפתחות שלנו מבחינה היסטורית.

<חובב צברי: משנת 61' הפכנו להיות מועצה מקומית, נפרדנו למעשה ממועצה אזורית ברנר ומה שאמרתי קודם, הכותרת של 'עיר עולים' נשארה במועצה אזורית ברנר ואנחנו עם העולים עצמם.

<חובב צברי: מה המשמעות בעניין?

<חובב צברי: שכל אותן סוגיות של ארנונה מבסיסי צה"ל, ויש לנו בסיס מאוד גדול קרוב אלינו, שכנים שלנו, תל נוף, שאנחנו מאוד אוהבים אותו, רק שהוא עושה לנו הרבה רעש וגם מפריע לנו לגדול לגובה, בגלל שהם עולים ויורדים מעלינו, אבל את כל הארנונה מקבלים למעשה עיר העולים שזה מועצה אזורית ברנר.

<חובב צברי: זה רק לסבר את האוזן.

<חובב צברי: בשנות ה-90, ניכנס אחר כך לפירוט, הייתה לנו קליטת עלייה, בוודאי גם מהקהילה, אפשר לראות עכשיו איזה שהוא סרטון, שאנחנו בדרך כלל מראים את שיתוף הציבור.

<חובב צברי: אני החלטתי, יחד עם חברי המועצה ויחד עם המנהלים, שקרית עקרון שייכת לתושבים.

<חובב צברי: לא שאני המצאתי את זה, זה ברור מאליו.

<חובב צברי: (הקרנת סרטון).

<חובב צברי: למעשה אחד הדברים היפים שאני יכול לדבר עליהם וזו סוגיה טובה לנו זה שהתושבים שותפים.

<חובב צברי: ולמה זה כל כך טוב?

<חובב צברי: מכיוון שגם מחזיקי התיקים, שהם למעשה חברי המועצה, גם המנהלים במחלקות שמוציאים לפועל את הדברים בתוך המועצה וגם התושבים יושבים ודנים בכל הסוגיות איך ייראה היישוב שלנו בעתיד, כולל נושא של ועדת מתאר, שעשינו לפני שבועיים.

<חובב צברי: המעניין הוא שיש כמות לא מבוטלת של תושבים שרוצים ומעוניינים ונוטלים חלק ובאים ואומרים את דעתם, מה הם חושבים לגבי השכונות שלהם, איך תיראה קרית עקרון בהמשך.

<חובב צברי: תכנית המתאר שלנו היא משנת 83' ואנחנו הולכים לקראת תכנית מתאר שמשרד הפנים תומך בנו, עם אייזן אדריכלים, ואנחנו מטפלים בסוגיה הזאת, איך תיראה קרית עקרון מהיום ועד 2040.

<חובב צברי: קצת מבחינת נתונים.

<חובב צברי: אתם יכולים לראות, 2,330 דונם, אנחנו מתכננים להגיע לסדר גודל של 3,200.

<חובב צברי: אנחנו כרגע מבחינת תושבים 11,137 וכל מי שרוצה לשאול למה 7 אז אני אומר להם קודם כל זה המסר, שכל תושב חשוב, ואל תתפסו אותי בקטע של אחד או שניים כי אנחנו רק מדי פעם בודקים את המספרים.

<חובב צברי: יש לנו 2,900 בתי אב.

<חובב צברי: יש לנו סוגיה לא פשוטה, והצעתי את זה אתמול גם בוועדת חמשת המשרדים, תכנית 360, יש לנו 23% מהתושבים שלנו שהם מטופלי רווחה וזה משקולת לא פשוטה על כל המנעד.

<חובב צברי: זה אומר רווחה, גם קשישים.

<חובב צברי: ותיכף תבינו למה אנחנו יישוב שמזדקן, כי אין לנו אדמות, אין לנו אפשרות לבנות ולכן אנחנו בוועדת גבולות עם מועצה אזורית גזר, כדי לקבל מהם סדר גודל, ואני אשמח בעניין הזה אם תוכלו לעזור לנו, כדי שגם לילדים שלנו תהיה אפשרות אחר כך לבנות וגם שתושבים אחרים יצטרפו אלינו.

<חובב צברי: זו מגבלה לא פשוטה, כי אם אתה עכשיו לא מאפשר לילדים שלך לבנות פה או לתושבים נוספים, אז הם הולכים לגור ברחובות, במזכרת בתיה, או בגדרה, כי שם בונים, ופה אתה לא מאפשר להם להתקדם קדימה.

<חובב צברי: אפשר להתרשם מסוגיית המבוגרים, הילדים והנוער.

<חובב צברי: אנחנו באשכול 5 מבחינת הסוציו אקונומי, שגם זה סוגיה לא פשוטה.

<חובב צברי: כשאתם מסתכלים אז אנחנו ארבעה או שלושה מקומות מעל אשכול 4.

<חובב צברי: כל מי שהיום נמצא בשלטון המקומי, כל מי שנמצא במשרדי ממשלה יודע שהסוציו אקונומי מאוד משפיע.

<חובב צברי: משפיע מבחינה תקציבית, משפיע בכל הסוגיות האחרות שקיימות.

<חובב צברי: הנושא של אבטלה בסך הכול בממוצע הארצי ואפילו נמוך קצת, וזה בסדר, אצלנו רובם ככולם עובדים.

<חובב צברי: וכמובן מספר העולים, כמו שאתם יכולים לראות, יש לנו גם מברית המועצות לשעבר, כמובן מאתיופיה וגם ממדינות אחרות.

<חובב צברי: אנחנו עשינו ניתוח קצת יותר מעמיק בסוציו אקונומי, נכון לל-2008, כי זה הלמ"ס שאנחנו מכירים ומזה למדנו איפה צריך להשקיע בעניין.

<חובב צברי: כמו שאתם יכולים להבין, אנחנו חייבים להגדיל את היישוב כי אחרת היישוב יזדקן, חייבים לטפל בנושא של החינוך, בתרבות וכמובן בכל נושא הפיתוח שלנו וכל אזור התעשייה.

<חובב צברי: יש לנו למעשה אזור תעשייה שלנו, שגם פה מטפלים - - - מבחינת ההתפתחות של האוכלוסייה, אתם יכולים לראות שאנחנו לא מתפתחים בשנים האחרונות, אבל הייתה קפיצה בשנת 95' עד שנת 2000 עוד סדר גודל של כמעט 5,000 תושבים, זו שכונה חדשה שנבנתה, אנחנו קוראים להם נאות הדרים, למי שמכיר את הסלנג אצלנו זה חבצלת הצעירה, וזה נתן לנו את הקפיצה.

<חובב צברי: אנחנו נמצאים היום בפרק שחייבים לגדול ולאפשר התפתחות, אחרת אנחנו קובעים לעצמנו הזדקנות.

<חובב צברי: אפשר לראות את זה על הגרף הזה, למעשה משנת 1999 ועד 2011 אפשר לראות שהיישוב רק מזדקן וזו אחת המשמעויות שאנחנו רצינו לשים על השולחן.

<חובב צברי: מבחינה תקציבית, אנחנו בסך הכול בסדר, אנחנו נחשבים לרשות יציבה, על פי הקריטריונים של משרד האוצר או משרד הפנים ומ-2006 הרשות עשתה פה מהפך.

<חובב צברי: היינו במצב של חשב מלווה, הייתה התארגנות טובה מאוד וכבר שש שנים, אם אני זוכר נכון, אם לא, הגזבר יתקן אותי, שאנחנו מקבלים מה שנקרא פרס ניהול תקין על ידי משרד הפנים.

<חובב צברי: זה חשוב לכל רשות להבין שאם היא לא תהיה מאוזנת ולא תנהל את התקציב שלה כמו שצריך היא תיכנס למצב שגם משרדי ממשלה לא יקשיבו להם כמו שצריך, לא תהיה אפשרות להתפתח.

<חובב צברי: אנחנו שמים על זה דגש, בוודאי בשנים האחרונות.

<חובב צברי: אני נכנס כרגע, זה כל הנושא של רקע כללי, אבל לפני שאני נכנס לסוגיה הזאת אני אבקש ממך להיכנס לתמונה ולהעשיר אותנו בסיפור שלך.

<חובב צברי: בבקשה.

<מזל סמאלי: תודה.

<מזל סמאלי: כמו שאמרתי, קוראים לי מזל, אני תלמידת כיתה י"ב בתיכון למדעים ברחובות, אני תושבת קרית עקרון ארבע שנים ופעילה עם הנוער כבר שלוש שנים.

<מזל סמאלי: את התהליך שלי התחלתי בתור מדריכה בשיתוף עם השינשינים, שהם בעצם דחו את הגיוס שלהם, כדי לבוא ולעזור לנו.

<מזל סמאלי: הם סיפקו לנו ערכים של אחריות, תוך אמונה וביטחון עצמי, שאני יכולה להאמין בעצמי, יותר לשאוף קדימה, יותר הלאה, יותר לבוא ולהגיש את עצמי, להראות את הנוכחות שלי בחברה תוך שילוב בעצם.

<מזל סמאלי: התהליך כמו שאמרתי הוא תהליך מדהים.

<מזל סמאלי: הוא הקנה לי ביטחון עצמי ואחריות.

<מזל סמאלי: אני למדתי על עצמי דברים מדהימים, זה עזר לי.

<מזל סמאלי: יותר משזה עזר להם זה סיפק אותי, אני מגיעה הביתה ואני אומרת 'וואלה, עשיתי משהו טוב היום'.

<מזל סמאלי: זה עזר לי ברמות.

<מזל סמאלי: עברתי תהליך, קורס הדרכה, סמינר, שבסופו גם קיבלנו תעודות הדרכה.

<מזל סמאלי: כיום אני מד"בית, מדריכה בוגרת, הדרכתי במספר קייטנות, אני גם עובדת עם הנוער, אני פעילה גם במועצת הנוער, גם מד"צית וגם פעילה במועצת הנוער.

<מזל סמאלי: אני חושבת שאחת הבעיות כאן עם הנוער, בני העדה האתיופית בקרית עקרון, שהם לא פעילים מספיק, אולי מחוסר ידע, אולי מעצלנות, אני לא יודעת, אולי חוסר פרסום של ה - - - יש לנו מועדון בית נוער, שזה מועדון לנוער, פתוח אחר הצהריים עד שעות הערב.

<מזל סמאלי: יש שם מגוון פעילויות, גם במהלך הקיץ, אם זה הופעות ואם זה סטנד אפ ואם זה ערבי סרטים.

<מזל סמאלי: כל מה שיבוא וימשוך את הנוער של בני הקהילה האתיופית ואת הנוער בכלל בקרית עקרון קיים ויש אותו.

<מזל סמאלי: אני חושבת שגם יש מקום לשינוי, הכול פתוח.

<מזל סמאלי: אני כאילו אומרת את התהליך שאני עברתי אני רוצה שגם הם יעברו, השאלה זה איך, איך למנף אותם, איך לגרום להם לבוא.

<מזל סמאלי: להגיד להם 'וואלה, יש חשיבות', הם לא מבינים את החשיבות.

<מזל סמאלי: אני חושבת שכאן בעצם הבעיה העיקרית, שהם לא באמת מבינים.

<מזל סמאלי: מעבר לזה שיש את התופעה ההפוכה, של שוטטות ברחוב, אם זה פארקים ואם זה יציאות ואם זה - - - צריכים לבוא ולדעת לקדם אותם הלאה.

<מזל סמאלי: אני כעיקרון מבינה את שני הצדדים, בתור אחת שעובדת עם הנוער אני יודעת כמה זה באמת חשוב, אני גדלתי על זה.

<מזל סמאלי: מבחינתי זה לבוא ולתת את עצמך, אני מקבלת מזה יותר מאשר - - - כאילו אני מעניקה ומקבלת לא פחות.

<מזל סמאלי: לי זה עוזר.

<מזל סמאלי: עברו איתי חברות שעברו את התהליך הזה, זו חוויה עצומה, מספקת, מרגשת, אני יודעת שנתתי מעצמי.

<מזל סמאלי: נתתי וטוב לי, טוב לי עם זה, זה באמת כיף לי לדעת שאני תורמת.

<מזל סמאלי: זה כיף.

<מזל סמאלי: יש את שני הצדדים.

<מזל סמאלי: זה צד אחד, שבאמת זה תורם, השאלה זה איך הם, איך לעבור להציג להם את זה, איך שהם יבינו את החשיבות של זה.

<מזל סמאלי: צריכים לבוא ולעזור להם, באמת לעזור להם.

<מזל סמאלי: זו הבעיה היחידה כאן, צריכים להגיע לפתרון חד משמעי וצריכים לשים את אור הזרקורים על הנוער.

<מזל סמאלי: בלי להשתמש במושגים של קליטת עלייה, צריכים לבוא ולעזור להם, הם צריכים להבין את זה.

<מזל סמאלי: זו בעיה שנפוצה ויש כאן הרבה מהנוער האתיופי, אנחנו מספר לא קטן, אנחנו מספר רב, השאלה איך לבוא ולהציג להם את זה.

<מזל סמאלי: מה חסר כאן בקרית עקרון שבאמת יעזור להם למנף בכלל את הנוער האתיופי.

<מזל סמאלי: זהו.

<דוד יאסו: את אמרת שאת ארבע שנים ביישוב.

<מזל סמאלי: בקרית עקרון, אבל פעילה שלוש שנים.

<דוד יאסו: מאיפה באת?

<מזל סמאלי: מרחובות.

<מזל סמאלי: כאן ליד.

<מזל סמאלי: שם באזור שלי - - - אחרי זה אמרתי שיש לי - - - שיש לי את היתרונות לבוא ולעזור בעצם.

<דוד יאסו: תודה.

<דוד יאסו: חשבתי שאולי בתור עולים יש - - -

<נחמיה חתוכה: בבית נוער, מי הנוער שמגיע?

<נחמיה חתוכה: רק בני עקיבא?

<מזל סמאלי: לא.

<מזל סמאלי: הם גם, אבל לא רק.

<מזל סמאלי: זה פתוח לכולם.

<קריאה: אנחנו נסייר אוטוטו גם בבית נוער אז תוכלו גם לראות את המקום.

<מזל סמאלי: צריכים לתת להם להשתלב בקהילה, צריכים לפתוח להם הזדמנויות.

<מזל סמאלי: אני לא חושבת שהם באמת מבינים עד כמה זה חשוב.

<מזל סמאלי: צריכים לבוא ולהעצים אותם, למנף אותם הלאה, לדעת שכן יש המשך, שכן אפשר.

<מזל סמאלי: אני אישית, עוד כמה זמן יש לי, שנה לגיוס?

<מזל סמאלי: אני יודעת שעשיתי משהו וזה תרם לי, זה באמת תרם לי, השאלה זה מה איתם, כמה אפשר?

<מזל סמאלי: כאילו באמת עד מתי?

<מזל סמאלי: כמה?

<אביאל אליהו: את אמרת שעד עכשיו את שלוש שנים מדריכה ועכשיו מדריכה בוגרת, עשית קורס הדרכה ודברים כאלה, השאלה שלי זה איפה הנקודה שבה את חושבת שנפרדת מאותו נוער שהוא עכשיו ברחוב ויושב ושותה לעצמו, בעצם הנוער שאנחנו לא רוצים שיהיה הדוגמה ואיפה הנקודה הזאת שאת פנית לאן שאת עכשיו.

<מזל סמאלי: לי היה את הרצון, לא יודעת, זה משהו שבי.

<מזל סמאלי: עם כוח רצון אפשר הכול, לי היה את זה מהתחלה.

<מזל סמאלי: אני חייבת להודות שכשאני עברתי עברה איתי עוד חברה, שהיא גם מרחובות, אבל משכונה אחרת.

<מזל סמאלי: אצלה היה את זה, היא עברה את זה והיא אמרה לי 'תקשיבי, היה לי את זה'.

<מזל סמאלי: היא אומרת לי 'אין לי מושג, אני לא מכירה את קרית עקרון', אני עברתי שנה לפניה, ואמרתי לה 'אנחנו חייבות לבדוק אם יש את זה כאן, חייבות לבדוק'.

<מזל סמאלי: היא סיפרה לי על חוויה, אני לא הכרתי, סיפרה לי חוויה ואמרתי 'וואלה, בא לי גם' והיא נהנתה וזה עושה הרבה.

<מזל סמאלי: והחלטנו יחד לבוא, עוד באותו יום שהיא סיפרה לי את זה באנו למתנ"ס, הכרנו את המדריכים, המדריכים מדהימים, באמת מדהימים, עם הקניית ערכים באמת, לי זה מאוד עזר.

<מזל סמאלי: אני חושבת שכן, זו הבעיה היחידה, שצריכים לבוא ולעזור להם.

<מזל סמאלי: הם לא באמת מבינים את זה.

<מזל סמאלי: אני יודעת שאני אתגייס, מה יהיה איתם?

<מזל סמאלי: צריכים להמשיך עם זה הלאה, הדור הבא, צריכים להמשיך עם זה.

<מזל סמאלי: מה יהיה איתם, באמת מה?

<חובב צברי: עוד מישהו רוצה לשאול שאלה את הנהדרת שלנו?

<חובב צברי: תודה רבה.

<חובב צברי: אנחנו נמשיך ואני אתן קצת רקע כללי בדגש, כמו שאמרנו קודם, על הנושא של הקהילה.

<נחמיה חתוכה: לאן את מתכוונת להתגייס?

<נחמיה חתוכה: יש לך איזה כיוון?

<מזל סמאלי: אני רוצה להיות קצינה.

<נחמיה חתוכה: באיזה תחום?

<מזל סמאלי: אני לא יודעת.

<מזל סמאלי: אני בתהליך של המיונים.

<חובב צברי: אני ממליץ לך להיפגש עם נועם אהרון, חבר המועצה, מחזיק תיק הביטחון והחינוך.

<חובב צברי: כמעט כל התושבים של קרית עקרון, ההורים והילדים, עברו דרכו בדרך להתגייס.

<חובב צברי: יש לו רקע, הוא יכול לעזור לך להגיע לאן שאת רוצה להגיע, אבל השאיפה צריכה להיות גבוה.

<חובב צברי: דרך אגב, גם נועם וגם אני מגיעים לכל טקס סיום קורס קצינים, אז תגידי לנו מתי את מסיימת את הקורס, אנחנו נבוא לטקס.

<חובב צברי: כמו שאמר דוד אבו, גם נועם הוא אלוף משנה, גם המנכ"ל הוא אלוף משנה, גם הקב"ט הוא סגן אלוף, אתם נמצאים בחברה טובה.

<חובב צברי: אנחנו ממשיכים.

<חובב צברי: תודה רבה, באמת היה מעניין ואין לנוער שלנו, גם מהקהילה וגם כל הנוער שלנו, לא משנה מאיזה קהילה הוא מגיע, אין תקרת זכוכית.

<חובב צברי: אני אומר את זה לכולם, אנחנו יכולים לפרוץ הכול.

<חובב צברי: אני אומר את זה בצורה הפשוטה ביותר.

<חובב צברי: אני בן קרית עקרון, נולדתי פה, את יכולה להיות גם ראש ממשלה, לא רק קצינה.

<חובב צברי: ראשת ממשלה.

<חובב צברי: אני רוצה להמשיך במצגת.

<חובב צברי: בשנות ה-80 החלו לקלוט את כל גלי העלייה מאתיופיה, 10% מתוכם עלו במסגרת 'מבצע משה', זה קצת מבחינת נתונים, ו-80% מתוכם עלו ארצה במסגרת 'מבצע שלמה' ב-91' ועוד כ-10% הגיעו במסגרת הפלשמורה.

<חובב צברי: המאפיינים, אתם מכירים את זה, אבל אני אעשה את זה בבריף קצר, אחר כך מי שירצה להתייחס ולהגיד, 'זאת סטיגמה' או זה נכון או לא נכון, כמובן אנחנו נותנים את זה כסוגיה.

<חובב צברי: הקהילה שעלתה היא אוכלוסייה כפרית שעלו ארצה ומיקמו אותם בערים ובכל מיני מקומות וגם אצלנו בקרית עקרון.

<חובב צברי: זו קהילה דתית, בעלייתם ארצה נחשפו לראשונה למציאות חדשה של חילוניים ודתיים.

<חובב צברי: דרך אגב, הסיפור הזה הוא סיפור של כל עולי ונקלטי ה - - - גם ההורים שלי שבאו מתימן עברו תהליך של קליטה וכל הסוגיות האלה.

<חובב צברי: ואפרופו הסוגיה של הדת, אני עד גיל 17-18 התחנכתי על ברכי בית הכנסת וכל הדברים האלה וכשהגעתי לצבא לא פרקתי עול, אבל התרחקתי מכל העניין, השתחררתי מהצבא חזרתי לבית הכנסת.

<חובב צברי: עשיתי את זה במיוחד לטובת אבא, כי כל פעם שהייתי נכנס לבית הכנסת העיניים שלו היו ככה זורחות, כי הנה הבן שלו בא לבית הכנסת.

<חובב צברי: זה חלק מהמסורת וזה תהליך שכולם עוברים אותו.

<חובב צברי: מבחינת קודים תרבותיים כגון כבוד, כמובן מבוגרי הקהילה, חשיבות למילים וקיום הבטחות, הם מעניקים חשיבות לכל מילה, צניעות.

<חובב צברי: הקהילה מאוד מאוד מאוד צנועה וכמובן כבוד לדמויות סמכויות ובוגרי הקהילה.

<חובב צברי: קיים שוני ופער בין התרבות המתפתחת לבין התרבות המערבית, אין מה לעשות, זה חלק מהעניין.

<חובב צברי: ברגע שאתה בא מתרבות מסוימת ואתה נכנס לתרבות אחרת יש איזה שהיא הפרדה ומתחילים, חלק מהצעירים רוצים צורה כזאת.

<חובב צברי: אני יכול לתת דוגמה, אצלנו בקהילה, אנחנו רואים את זה בבית הכנסת של הקהילה, יש פה בית כנסת מכובד ומפואר, יש החבר'ה הצעירים, לדוגמה, שלמדו בישיבות והם מביאים איתם את מה שהם למדו מהישיבות ויש את התרבות המכובדת שהביאו הבוגרים וזה יוצר מחלוקות.

<חובב צברי: הנושא הזה שבתוך הקהילה יש המון המון זרמים שרוצים - - - כולם רוצים לעשות טוב, אבל אתם יכולים למצוא ואני אומר לכם, בקבלות קהל או במפגשים מגיעות אליי קבוצות כאלה וקבוצות אחרות וכל אחד מציג את העניין ולא פשוט.

<חובב צברי: לטובת העניין עצמו וכמובן בהובלת הקייס ושרון, שהיא חברת הנהלת המתנ"ס, פעם ראשונה, דרך אגב, שיש לנו בקרית עקרון חברת הנהלת מתנ"ס שהיא מהקהילה, היא עושה עבודה נהדרת, שרון טזזו, ואני מאוד שמח.

<חובב צברי: האמת שאני גם נרגש מכל הסיפור כי יש קבוצה, אני מקווה שתספרי על זה קצת, של צעירים, גם אקדמאים, גם סטודנטים, בעלי דעה, רציניים מאוד, שכרגע מובילים את כל התהליך ואנחנו רוצים לראות שבסוף פורצים ובאמת משתלבים בכל הסוגיות האלה.

<חובב צברי: אולי תרצי להגיד על זה כמה מילים, שרון.

<שרון טזזו: אני כחברת הנהלה במתנ"ס, בעקבות פורום תושבים שקיים פה ביישוב החלטנו לקיים פורום בנפרד של בני הקהילה, בתוכם יש את קסמולה, יש את ישראלה ועוד כמה אחרים שלא הצליחו להגיע היום.

<שרון טזזו: מטרת הפורום הזה הוא לקדם דברים פה שקשורים לקהילה בכל הנושאים ואחד הדברים החשובים זה להיות יותר מעורבים, כקהילה, כתושבים שווים בפני כולם, כמו כולם, להיות מעורבים בוועדות קיימות ביישוב.

<שרון טזזו: אנחנו היום עובדים על כל מיני נושאים של שילוב חבר'ה, אם זה מהקבוצה או מחוצה לה, לתחום הוועדות, וכמובן דברים על סדר היום, שבוער, שחשוב.

<שרון טזזו: אני חושבת שאנחנו בדרך הנכונה בעקבות הקבוצה החזקה, שהיא היום גם מאוד מוכרת ונשמעת בקהילה, ומצטרפים חדשים שיבואו.

<שרון טזזו: וזהו בגדול.

<חובב צברי: אני לא עושה על זה עכשיו הרצאה, על הנושא של מבוא לקליטה או כל הסוגיות האלה, אבל הנושא של היעדר השפה מקשה על תקשורת, כמובן יותר על המבוגרים.

<חובב צברי: המשפחה כסוכנת, אנחנו ראינו את זה כמעט לאורך כל הסוגיות עצמן, ההורים המבוגרים, שלאט לאט מעמדם הופך להיות פחות טוב, כי הם לא כל כך משתלבים בכל הסוגיות האלה, הנוער שרוצה כן להיכנס ולראות מביא לכל מיני כיוונים.

<חובב צברי: אני חלילה וחס לא מכליל, אבל אנחנו רואים גם בתופעות אצל הנוער, חלקם הולכים לכיוון של שתייה, סוגיות של בני נוער אחרי צבא, שעושים אפילו שירות משמעותי, יש חבר'ה שאני ישבתי איתם, לא פעם ולא פעמיים, בוגרי גבעתי ובוגרי צנחנים ובוגרי יחידות קרביות, הם מגיעים הנה חזרה, לא מוצאים לעצמם תעסוקה, לא מוצאים לעצמם איזה שהוא - - - ופתאום הולכים לכל מיני כיוונים.

<חובב צברי: פה אנחנו צריכים להיכנס בכל המשקל כדי לראות שבסופו של דבר הם לא יילכו לאיבוד.

<חובב צברי: אני אומר לכם, גם כאחד שעבר את הסוגיה הזאת של יחידות קרביות, הם נותנים את כל כולם בעניין, למעשה הם מקריבים את היקר להם מכול - - - אפרופו 'צוק איתן', היה לנו בחור שלנו, שהיה בגדוד 13 ונפצע תוך כדי.

<חובב צברי: ביקרנו אותו בסורוקה ואחרי זה הבאנו אותו פה לערב יום הזיכרון ועשינו כמה דברים, אבל זה בחור שממש היה שם בתוך כל מה שנקרא 'צוק איתן' ואנחנו צריכים לראות כחברה, זה נכון לגבי כל בני הנוער בעניין הזה, בטח ובטח כאלה שנתנו את היקר להם מכול - - - שוטטות, חוסר מעש, גם בסוגיות האלה אנחנו צריכים למצוא פתרון.

<חובב צברי: בקרית עקרון יש כ-595 בתי אב של הקהילה.

<חובב צברי: בשנתיים האחרונות, אני אומר את זה בצורה ברורה, אנחנו מעלים את זה לסדר היום כדי לדון בדברים האלה ואחת התוצאות הטובות של העניין זה עובדתית שאתם פה.

<חובב צברי: בנושא של יישום ושילוב אנשים מקהילת יוצאי אתיופיה בתפקידים ביצועיים.

<חובב צברי: אז אתם יכולים לראות שבמועצה ובמתנ"ס יש כ-10 עובדים, גם בהנהלת המתנ"ס, גם אבטה אברהם, גם סייעות.

<חובב צברי: בפעם האחרונה היה מכרז ואחת הסייעות שלשמחתי זכתה במכרז הייתה מהקהילה, כמובן עובדי תחזוקה ויש לנו עוד הרבה מה לעשות בעניין.

<חובב צברי: חלק מהסיפור זה מה שאמרה מזל בעניין, לאפשר להם לבוא ולהאמין בעצמם ולהגיד yes we can, אנחנו יכולים ולהיות.

<חובב צברי: יש לנו קהילה מדהימה, אני מכיר גם כאלה שעובדים בהמון המון מקומות, גם במשרדי ממשלה וגם בעמדות מפתח בארגונים כאלה ואחרים וזה מצוין.

<חובב צברי: כיום ביישוב מתגוררים כ-292 תלמידים מגן עד י"ב, הם מהווים כ-10%, מתוכם מתגוררים ביישוב 120 בני נוער, מ-ז' עד י"ב, והם מהווים כ-6%.

<חובב צברי: מבחינת תכניות שפועלות כיום, דרך אגב, זה פורסם אתמול או שלשום בעיתון 'ידיעות', כולם עשו ככה חגיגה על הסיפור, קרית עקרון נמצאת במקום 14 בארץ מבחינת אחוז נשירה.

<חובב צברי: כלומר אנחנו מצליחים לשמור על התלמידים שלנו, מזכרת בתיה אחרינו ואנחנו בקבוצה של המצטיינים.

<חובב צברי: מבחינתי זה נתון טוב.

<חובב צברי: עדיין, אתם יודעים, להשיג הישג מסוים זה אפשרי, יותר קשה לשמור עלו.

אברהם נגוסה: בכל זאת כמה יש נשירה?

<חובב צברי: מבחינת נשירה, אולי אתה תעזור לנו?

<אברהם אבטה: קשה להגיד.

<אברהם אבטה: כל השנים אני נשאל, כולל כשהייתי עובד קידום נוער.

<אברהם אבטה: פעם אחת איזה שהוא מפקח אמר לי 'למה בני נוער יוצאי אתיופיה לא נמצאים בתכנית היל"ה'?

<אברהם אבטה: אז אני אומר לו 'מה, אתה מעודד להנשיר תלמידים?

<אברהם אבטה: אני לא מעודד', אני מעודד להשאיר את אותם ילדים באותה מסגרת, להיפך, להעלות את הדימוי העצמי.

<אברהם אבטה: לכן כל שאלה שנשאלת אין לה - - - מבני הקהילה, ההשתדלות של כולנו במערכת, אני שם את עצמי, עוד כילד שהתחלתי לעבוד, אחת מהמטרות שלי היא לשמור עליהם מכל משמר.

<אברהם אבטה: זה לא רק בני הקהילה, בכלל, ביישוב שאני קב"ס, אני אמור להשתדל לשמור על כולם שיישארו באותה מסגרת.

<אברהם אבטה: למרות, שאיך אומרים?

<אברהם אבטה: כשאתה עובד רק פורמלי בשעות שלך אתה לא מצליח להשיג את אותם הישגים, יש הרבה דברים בנוסף שאנחנו עושים.

<נחמיה חתוכה: אתה יכול לעשות הבחנה בין נשירה גלויה לנשירה סמויה?

<אברהם אבטה: בנשירה גלויה, אין ספק שיש לנו תלמידים, שאפשר לאתר אותו, בעיקר בחטיבות או במב"רים, אבל עדיין אנחנו בונים תכניות כדי לשמר או לתת התערבות מניעה בתוך בתי הספר.

<אברהם אבטה: כאשר אני נפגש עם יועצי בתי הספר או המנהלים, אצלנו אחת מהמטרות, אנחנו בונים את תכנית ההתערבות בתוך בית הספר, כאשר התכנית קיימת במשרד החינוך אנחנו מחזקים אותה, נותנים את הגיבוי, כאשר אני כקב"ס מעורב בכל התיכונים.

<אברהם אבטה: למרות שאין לנו תיכון פה שהיה עוזר לי טוב מבחינת הזמן שלי, אנחנו מפוזרים באזורי רחובות ובסביבה, עדיין אני משתדל להיות שם, איפה שצריך, כדי לבלום את הנשירה הסמויה.

<אברהם אבטה: בעיקר הסמויה.

<אברהם אבטה: זה מאוד קשה.

<אברהם אבטה: המילה סמויה היא יותר קשה, היא לא גלויה, אבל אנחנו כן נותנים את דעתנו, גם במחלקה ובפרט אני כקב"ס, על ידי בניית תכניות בעיקר.

<קריאה: חז"ל אמרו אין דבר מבורך יותר מן הסמוי מן העין, אבל בסדר.

<נחמיה חתוכה: לא הייתי נסחף.

<אברהם אבטה: אנחנו מאפיינים את זה לצד השני, אבל אנחנו כן משתדלים, אני לא רוצה שיהיה יותר מדי גלוי.

<אברהם אבטה: ברגע שיהיה גלוי, זה מי שלגמרי מתנגדים למערכת החינוך הפורמלית, אבל אני בכל אופן יכול להרגיע אתכם, מבני הקהילה אין נושרים.

<אברהם אבטה: יש לי תלמיד אחד כרגע שמועמד להיכנס לתכנית היל"ה.

<אברהם אבטה: אני מניח שהוא גם נרשם כבר.

<אברהם אבטה: זהו.

<אביבה אולה: אפשר לשאול שאלה?

<חובב צברי: ודאי.

<אביבה אולה: אתה אמרת, אברהם, שאין נושרים.

<אביבה אולה: השאלה מה אחוז הילדים שכן מוציאים תעודת בגרות.

<אביבה אולה: ילד בבית ספר נוכח זה הדבר הכי פשוט שאפשר לעשות, מה אחוז ההצלחה של בני הנוער כאן?

<אברהם אבטה: - - - במצב כרגע לא יכול לתת לך את הנתונים, אנחנו בדיוק - - -

<קלמו בוזנח: לא, אבל יש נתון אחר.

<חובב צברי: אולי ניתן למנהל מחלקת החינוך לתת לך תשובה יותר טוב.

<קלמו בוזנח: יש לי נתון אחר, מתוך 78 תלמידים שנמצאים בתיכונים מבני הקהילה 53 נמצאים בבתי ספר עיוניים במסלול הבגרותי ו-25 בבתי ספר מקצועיים, חלקם גם במסלול התבגרותי.

<אביבה אולה: לא נמצאים, כמה מסיימים?

<קלמו בוזנח: אין לנו רזולוציה של זה.

<אברהם אבטה: אין לנו את זה כרגע.

<חובב צברי: בסך הכול לפי הנתונים של משרד החינוך - - -

אברהם נגוסה: בואו נעשה ככה, אני מציע שראש המועצה יסיים את הסקירה ולאחר מכן אני חושב שכל משרד גם יציג בתחום שלו.

אברהם נגוסה: זה יותר טוב.

<חובב צברי: אז אני ממשיך.

<חובב צברי: אל"ף, כל הנושא של מניעת נשירה על ידי חונכות קבוצתית, אופק לשיפור בגרויות.

<חובב צברי: גם את זה אנחנו עושים.

<חובב צברי: אני התחלתי לומר, וזה אולי יענה לך על השאלה, לא מבחינת נתונים, אבל מבחינת כיוון ועקרונות, גם מנהל מחלקת החינוך וגם אנוכי וגם מחזיק תיק החינוך מסתובבים - - - מכיוון שלנו בקרית עקרון אין תיכון, יש תיכון פלך שהוא תיכון אזורי, שנותן מענה מניצן במערב ועד מודיעין במזרח ויש לנו גם בנות שלנו, אחת מהן הייתה צריכה להיות פה היום.

<קריאה: אני גם בוגרת פלך.

<חובב צברי: אני חושב שבית ספר פלך הוא בית ספר מצוין אבל הוא נותן מענה לסוגיה של - - - אנחנו גם עובדים ספציפית עם כל בית ספר בעניין ואם יש תלמידים, לא משנה אם זה מהקהילה או לא מהקהילה, שיש להם בעיות וצריך לתת להם איזה שהוא משהו פרטני, בנוסף לכל הפעילויות שעושים פה במתנ"ס, בחינוך הלא פורמלי, שאני תיכף אפרט, יש לכל תלמיד בקרית עקרון יכולת לשפר את הבגרויות שלו, מ-3 ל-4, בין אם זה מתמטיקה או אנגלית גם ל-5, יש פה קדם עתידים שעובדים בעניין הזה והם רק יבואו והם יכולים לעשות, ואני מדבר על כולם, וכמובן מתוך כאלה שנאמר אם עשו את זה בחורף והם רוצים לעשות שיפור בקיץ, אנחנו מאפשרים להם גם לשפר את העניין עצמו.

<חובב צברי: זה חשוב גם מבחינת הנתונים.

<חובב צברי: כל הנושא של לימודייה, מתבצע בבית הספר לרוב אוהל מאיר.

<חובב צברי: אני יכול גם לומר שמבחינת כמות תלמידים, אז כמות התלמידים היותר גדולה מהקהילה נמצאת בבית הספר אוהל מאיר ממלכתי דתי ומעט יש תלמידים שלומדים בבן צבי, וזה החינוך הממלכתי.

<חובב צברי: יש לנו שני בתי ספר אזוריים, אחד ממלכתי, ממותג אמנויות, ואחד ממלכתי דתי, ממותג מוזיקה.

<חובב צברי: שניהם בתי ספר מצוינים, אבל קטגורית אני יכול לומר לכם שרוב הילדים שהם יוצאי הקהילה לומדים באוהל מאיר ושם, אגב, הלימודייה.

<חובב צברי: על זה יש לנו דין ודברים כרגע, כי גם התלמידים שלומדים שם הם למעשה מרגישים ממותגים, כי מי לומד שם בפנים?

<חובב צברי: זה כל יוצאי הקהילה בלימודייה הזו.

<חובב צברי: אנחנו בדין ודברים גם עם חלק מהצעירים, בוודאי עם שושנה בעניין, כדי לראות בסוף איך עושים את זה יותר טוב.

<חובב צברי: הילדים שואלים את עצמם 'רגע, למה רק אתיופים נמצאים פה בסיפור, למה הפרנג'ים לא נמצאים'.

<חובב צברי: למרות שאני חושב שאני אתיופי, אני לא מרגיש פרנג'י.

<שושנה בן דור: חובב, אולי אני רוצה להתייחס לנושא הזה.

<חובב צברי: ודאי, אבל אני אתייחס לזה ואחר כך נעשה סבב, כמו שהציע ד"ר אברהם נגוסה.

<חובב צברי: הלאה.

<חובב צברי: במסגרת החינוך הלא פורמלי, אמרתי, יש יחידת נוער, כולל קידום נוער וגם שם יש לנו תלמידים.

<חובב צברי: ביחידת הנוער שלנו מתקיימים גם מד"צים, כפי ששמעתם ממזל, גם מועצת נוער, גם קדם עתידים, תנועות נוער.

<חובב צברי: אנחנו התחלנו לפני שבועיים את הנושא של 'אחריי' וגם שם יש לנו, נדמה לי, דוד, אם אני טועה תקן אותי, לפחות 8 בני נוער שנמצאים בקבוצה וזה יילך ויגדל וזה עושה באזז רציני בכל היישוב, כי זה עושה להם תכנית מצוינת.

<חובב צברי: כל הנושא של הכשרות חד פעמיות וכמובן אירועי שיא.

<חובב צברי: עוד בלא פורמלי, בנושא של יחידת קידום נוער, יש לנו - - -

<קלמו בוזנח: חובב, אני רוצה להבהיר, רק שיבינו מה זה 'אחריי', למי שלא מכיר, אביאל הוא בוגר 'אחריי', אביאל שיושב לשמאלך.

<אביאל אליהו: אני הכרתי את 'אחריי' ברחובות, עכשיו אני מדריך בתור מדריך בקרית עקרון.

<אביאל אליהו: 'אחריי' זו תכנית מאוד גדולה, זו עמותת נוער שלוקחת את בני הנוער שלנו ונותנת להם כלים, קוראים לזה הכשרה למנהיגות צעירה.

<אביאל אליהו: יש לזה כל מיני תכניות.

<אביאל אליהו: כאן בעקרון תכנית הדגל של 'אחריי' זה ההכנה לצה"ל.

<אביאל אליהו: בעצם מה שאנחנו עושים, אנחנו לוקחים בני נוער מכיתה י"א עד כיתה י"ב, לפעמים גם כיתה י', ואנחנו נותנים להם ערכים ודרך חיים בעזרת כושר.

<אביאל אליהו: נגיד, לדוגמה, משהו שאני עושה בקבוצה שלי, לימדו אותנו עזרה הדדית אחד לשני על ידי כך שאמרו לנו בזמן מסוים לרוץ לגעת בארון חשמל ולחזור.

<אביאל אליהו: באימונים הראשונים כולם היו רצים, נוגעים וחוזרים.

<אביאל אליהו: היו את החבר'ה שהיו פחות בכושר והם היו מגיעים אחרי הזמן ואז כל הקבוצה הייתה סובלת מזה.

<אביאל אליהו: כך למדנו שבשביל להתקדם ולעבור את השלב הזה אנחנו צריכים לעזור אחד לשני.

<אביאל אליהו: אז באמת היו הרבה ערכים שלימדו אותנו שם.

<אביאל אליהו: גם אחריות, עזרה לזולת, התנדבנו, עשינו משלוח מנות לחיילים, משלוח מנות לניצולי שואה, הרבה דברים ממש טובים.

<אביאל אליהו: בנוסף לכל זה כמובן יש את ההכשרה הצבאית.

<אביאל אליהו: אני לא אמרתי, אבל עכשיו אני אגיד, שבעוד שבועיים יש לי גיבוש ליחידה מיוחדת, כל זה בזכות 'אחריי', כי לפני 'אחריי' הייתי בכושר אפס בכיתה י' ולא האמנתי באמת שאני אצליח.

<אביאל אליהו: 'אחריי' לקח אותי והרים אותי ובאמת לקח אותי לאן שאני היום.

<אביאל אליהו: 'אחריי' זו תכנית מאוד טובה.

<אביאל אליהו: לגבי האתיופים, כרגע יש בסביבות 8 חבר'ה בתוך הקבוצה, חבר'ה מאוד איכותיים, חבר'ה שעובדים, חבר'ה רציניים ובאמת כמה שיותר חבר'ה שיבואו, זה יכול למנף הרבה אנשים.

<אביאל אליהו: זה 'אחריי'.

<חובב צברי: תודה.

<חובב צברי: כיף לשמוע.

<חובב צברי: באמת בהצלחה רבה.

<חובב צברי: רק שתדע, לגבי יחידות מיוחדות, היכולת שלך זה פשוט לא לוותר.

<חובב צברי: אם לא תוותר אתה תהיה שם, אם תוותר - - - כי זה מה שהם בודקים, הם בודקים כמה יש לך כוח רצון.

<חובב צברי: לא את הכושר ולא את האינטליגנציה.

<חובב צברי: גם את זה, אבל בראש ובראשונה הם יעמיסו - - - נכון, חתוכה?

<נחמיה חתוכה: כן, אבל תעבור לקרית עקרון.

<חובב צברי: אנחנו ממשיכים.

<חובב צברי: הנושא של תכניות לכיתות נוער.

<חובב צברי: יש לנו רכזת חינוך כמובן ומדריך נוער ויש תכניות וגם קבוצת כדורגל.

<חובב צברי: אמרתי לכם שיש לנו בית ספר לכדורגל אצלנו.

<חובב צברי: קבוצה שטופלה בעבר על ידי הרווחה, במסגרת התכנית היא יוצאת לפעילות העשרה, ללמוד רכיבה על סוסים.

<חובב צברי: יש חניכה פרטנית, בליווי התנהגות בסיכון, קורס תעסוקתי בכל הנושא של אחזקת טלפונים סלולריים בשיתוף פרויקט היל"ה, שילוב בתכנית 'אחריי', דיברנו על זה ושמענו.

<חובב צברי: כיום יש 29 תלמידים בתחומי קידום נוער, כ-3% מהקבוצה הזאת הם יוצאי הקהילה.

<חובב צברי: במסגרת השנתיים האחרונות כ-150 תושבים טופלו ברווחה.

<חובב צברי: אחר כך ניתן, אם ירצו, לקדם את העניין הזה במסגרתנו, אבל התכנון של התכנית העיקרית הקיימת היום היא ליווי וטיפול פרטני, גם בנושא של תפקוד הורי, הדרכה התערבות הורית במשבר.

<חובב צברי: רק לסבר את האוזן, אנחנו הקמנו בקרית עקרון גם בית ספר להורים, וזה חדש יחסית, כדי לקדם את הנושא הזה למגוון האוכלוסייה, לא רק לקהילה, כי נדמה לנו שהמקצוע הזה, להיות אבא או אמא, זה מקצוע שלא נרכש.

<חובב צברי: אנחנו תמיד עושים את הטעויות שלנו על הילד הראשון ואחר כך לומדים מניסיון.

<חובב צברי: אז בואו נחסוך את זה ונבין מניסיונם של אחרים וניתן להם כלים.

<חובב צברי: כמובן משבר בעקבות תהליכי הקליטה, שאתם כבר מכירים.

<חובב צברי: מיצוי זכויות, תיווך וגישור בין מוסדות שונים, ביטוח לאומי, סיוע משפטי, קופת חולים, בתי ספר ועוד, וכמובן כל - - - אפשר להמשיך את הטבלה ולראות, מבחינת טיפול באוכלוסיית יוצאי אתיופיה, אתם רואים את זה על השקף הבא, יש לנו בסך הכול 226 מטופלים שזה מחולק לבני נוער, 60 בערך, חד הוריות מבוגרות 29, חד הוריות צעירות 17, עולים חדשים 20, אזרחים ותיקים 33, אזרחים מקבלי חוק סיעוד 25 והתערבויות חד פעמיות כ-42, מתוכן, כמו שאמרתי, 226.

<חובב צברי: אני עובר ביעף על הסוגיות האלה כדי לאפשר זמן לדיון ולתת לאנשים להשתתף בכל הפורום המכובד הזה.

<חובב צברי: במסגרת מדיניות שיתוף ציבור ביישוב התגבשה קבוצה, דיברנו על זה קודם וגם שרון נתנה על זה את הסיפור.

<חובב צברי: אני שוחחתי איתם, חבר'ה איכותיים, רציניים, ואני אומר את זה בצורה פשוטה, מי שלוקח בסוף את גורלו בידיו מצליח ואנחנו צריכים לתת להם כלים בעניין.

<חובב צברי: זה לא לתת להם דגים, אלא לתת להם חכות וזה מה שנדרש מכולנו, ממני ומטה במועצה וכמובן מהממשלה ומטה ואני יודע שגם עושים מהלכים בכל הסוגיות האלה.

<חובב צברי: ועוד אמירה שאני אומר אותה בצורה ברורה.

<חובב צברי: תתנו את המשאבים למועצות.

<חובב צברי: בלי לזלזל בעמותות, אני מכבד אותן, שעושים עבודת קודש, עדיין בסוף לי יש אחריות כלפי התושבים שלי.

<חובב צברי: אני קם בבוקר בשביל התושבים ואני רוצה לתת להם מענה טוב.

<חובב צברי: ברגע שייכנסו לי כל מיני עמותות זה אומר שזה לא עובר דרכי וכל הסוגיות.

<חובב צברי: לכן צריך לתת את כל הכלים לרשויות המקומיות, למשרדי הממשלה כדי שזה יעבור סדור.

<חובב צברי: יהיו כאלה מתנדבים שיעשו כל מיני בעמותות כאלה ואחרות וזה בסדר, אבל הליין המרכזי העיקרי צריך לעבוד בצורה עקרונית דרך הרשויות.

<חובב צברי: הקבוצה נפגשת אחת לשבועיים ויש שם חבר'ה מצוינים, אמרנו את זה קודם, והמטרה שלנו למעשה לעורר את הקהילה לכל הנושא של מעורבות ויוזמות.

<חובב צברי: יש שם באמת חבר'ה שעושים עבודה נהדרת.

<חובב צברי: במפגשים העלתה הקבוצה כל מיני יוזמות ועושים אותן גם בשטח.

<חובב צברי: לדוגמה, עשינו ערב עדות, והאוהל הכי יפה, הכי מתוקתק, הכי מסודר, הכי - - - היה של הקהילה.

<חובב צברי: היה שם אוהל של התימנים ואוהל של המרוקאים והאוהל של הטריפוליטאים, האוהל הכי יפה יפה, הכי רציני, הכי מתוקתק, שהביא גם את התרבות עצמה היה של הקהילה.

<חובב צברי: אני אמרתי את זה בכל פורום, ולא כדי להתחנף לאף אחד, כבר מכירים אותי ביישוב, אני לא מתחנף לאף אחד, אני אומר מה שאני חושב.

<חובב צברי: הנושא של חשיפה ומעורבות ההורים, לילדים, להשתתף בקייטנת קיץ.

<חובב צברי: זה גם תהליך שהחבורה הנהדרת הזאת הובילו.

<חובב צברי: על סדר היום נושא הלימודייה, שאנחנו עדיין דנים בסוגיה, בטח נשמע תיכף את - - - בנוסף, ייצוגיות במוקדי השפעה ציבוריים, ועדות יישוביות.

<חובב צברי: לא יעזור כלום, אני אומר את זה גם לחבר'ה הוותיקים שיושבים פה וגם הצעירים ולכולנו, אתה נמצא, אתה יכול להשפיע.

<חובב צברי: אתה לא נמצא, אז אתה פחות רלוונטי.

<חובב צברי: אנחנו חוגגים לראשונה השנה את חג הסיגד ואני רוצה לנצל את ההזדמנות שאתם נמצאים פה עכשיו ולהזמין אתכם לבוא ולהיות האורחים שלנו בחג הסיגד.

<חובב צברי: זה פעם ראשונה שקרית עקרון הולכת לחגוג את חג הסיגד, גם כדי לתת במה לקהילה ולהראות את האוצרות ואת התרבות הנהדרת שיש לקהילה.

<חובב צברי: אנחנו נשמח באמת שתהיו האורחים שלנו.

<חובב צברי: מבחינת נוער וקידום נוער, דיברתי על תכניות העצמה ו'אחריי'.

<חובב צברי: מבחינת רווחה, כל הנושא של שח"ם, עיבוד תכניות חונכות משפחתית של בנות שירות לאומי שעושות עבודת קודש בעניין ונמצאות בתוך הקהילה ואני אומר לכם, בסוף הן הופכות ל היות חלק מהמשפחה, לכל דבר ועניין.

<חובב צברי: אני פוגש אותן כשהן נכנסות ליישוב ואני פוגש אותן גם תוך כדי ובסוף והן ממש הופכות להיות - - - דרך אגב יצאו זוגות מהעניין הזה, שני זוגות.

<חובב צברי: כל הנושא של קהילה ופנאי, אז חגיגות חג הסיגד אמרתי ובית מארח, אנחנו עושים את זה, נדמה לי, בשבוע הבא.

<חובב צברי: בית מארח, הסיפור של הקהילה, לערב את האנשים, לשמוע את המסורת וכמובן סופר מתארח שגם כן יהיה לנו.

<חובב צברי: אנחנו עוברים לנושאים לדיון.

<חובב צברי: שמתי פה המון המון נושאים, אבל אתה כבר תנהל את הדיון בשולחן על העניין עצמו כי אתה יושב ראש הוועדה וניתן לך את כל הכבוד.

<חובב צברי: יש פה נושא של ההיכרות שעשינו, מבחינת דרכי הסיוע, מה אפשר כן לעשות, אני ארצה לשמוע גם את האנשים האחרים, אבל מבחינתי מה שאתה תחליט זה מה שיהיה פה בדיונים.

<חובב צברי: מבחינתי החשיבות הראשונה במעלה זה עצם הנוכחות שלכם פה בתוך קרית עקרון ואתם מתארחים אצלנו.

<חובב צברי: אני מעריך, אני לא שותל לכם שום דבר בתת מודע, אבל כל מי שבא אלינו מתרשם שיש פה חבורה רצינית של אנשים שבאים לעשות.

<חובב צברי: בסופו של תהליך, גם כשהם הולכים הביתה אז כשצץ עוד משהו מסוים הם נזכרים ואומרים, 'טוב, וואלה, היינו פעם בקרית עקרון', לפני יומיים, לפני שבוע, לפני חודש, ובואו נעניין אותם כי יש פה איזה שהוא תהליך מצוין שקורה פה.

<חובב צברי: אז ברשותך אני מעביר את השרביט אליך ואתה תיתן למי שירצה שיתייחסו לעניין.

<חובב צברי: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: זו ממש סקירה מפורטת ותודה רבה.

אברהם נגוסה: אני חושב שעכשיו נשמע מנציגי המשרדים, אבל בקיצור, כדי שנוכל גם לעשות סיור ואני חושב שנתחיל במשרד הקליטה ולאחר מכן רווחה וחינוך.

<נחמיה חתוכה: קודם כל אני רוצה לומר כמה דברים.

<נחמיה חתוכה: אחת, שחיכו פה הרבה שנים, בסוף הגיע חובב.

<נחמיה חתוכה: אני מכיר אותו מכמה מפגשים, גם אתמול, קודם כל הוא משכנע מאוד, אבל מעבר לעניין של משכנע אני חושב שראש המועצה פה באמת רוצה לקדם את המקום הזה.

<נחמיה חתוכה: נכון, המגבלה של השטח היא מגבלה ואני חושב שהקריאה שלך, להרחיב טיפה, כדי שאל"ף, אפשר יהיה לקלוט עוד אנשים ואפשר יהיה להצעיר את האוכלוסייה, כי מקום שלא יתפתח, אני מכיר את זה מרעות בזמנו, הוא יילך ויזדקן.

<נחמיה חתוכה: דבר נוסף זה הנחישות.

<נחמיה חתוכה: יש לו נחישות למרות שלא תמיד המספרים הקטנים משחקים לטובתו.

<נחמיה חתוכה: עם הנחישות הוא כנראה יגיע, ואתה עם הנחישות גם תגיע בסופו של דבר, תהיה קצין בכיר, ואת עם הנחישות גם תהיי קצינה, ואני אתייחס אחר כך לעניין הזה.

<נחמיה חתוכה: אני כל הזמן שומע קהילה קהילה קהילה קהילה, אם יש, בתכניות או במחשבה או בתפיסה, גם את עניין האינטגרציה.

<נחמיה חתוכה: אני יודע שבחלק מהמקרים צריך למקד את הפעילות, אבל בחלק מהמקרים צריך גם לייצר איזה שהיא אינטגרציה עם הקהילה, לא רק עם בני הקהילה עצמה, אלא עם כל הילדים.

<נחמיה חתוכה: לכן שאלתי על בית נוער ושאלתי בכלל על פעילויות אחרות, אם יש שם שילוב.

<נחמיה חתוכה: ב'אחריי', למשל מי היה שותף ב'אחריי' ברחובות?

<נחמיה חתוכה: רק בני הקהילה?

<אביאל אליהו: לא.

<נחמיה חתוכה: אוקיי.

<נחמיה חתוכה: אז זה למשל, 'אחריי' הוא חלק מהמקום לייצר את האינטגרציה הזו.

<נחמיה חתוכה: וצר לי, לטעמי, כור ההיתוך הכי טוב צריך לחנך לשירות משמעותי, כי זה בסיס להמשך.

<נחמיה חתוכה: זה לא נגמר שם כשאתה משתחרר, זה בסיס מאוד משמעותי כי שם נוצרת איזה שהיא אינטגרציה, לכן 'אחריי', לדעתי, היא תכנית מצוינת וצריך לקדם אותה, ועוד תכניות נוספות.

אברהם נגוסה: משרדי הממשלה, כשאתם מציגים, אני רוצה לחדד, מאוד חשוב שגם תציינו מה אתם יכולים לתרום בשיתוף הפעולה עם המועצה, בעניין קידום והשילוב של הקהילה.

אברהם נגוסה: שכל משרד יתייחס.

<נחמיה חתוכה: עד עכשיו הייתה הקדמה, עכשיו אני אומר מה בעצם ביכולתנו.

<נחמיה חתוכה: אבל ההקדמה היא מאוד חשובה, כי גם אם אין היום את זה, אפשר תמיד למצוא את המקומות.

<נחמיה חתוכה: בסוף לפרה יש שני עטינים ושמונה פטמות, השאלה מאיזה פטמה יונקים את החלב וצריך לדעת גם את העניין הזה.

<נחמיה חתוכה: עכשיו אני רוצה לדבר לגבי משרד הקליטה ואני אגיד כמה דברים.

<נחמיה חתוכה: בסוף, כשאתה מנתח ואתה מחלק איזה שהוא תקציב, בין יתר הפרמטרים זה גם מספרי העולים.

<נחמיה חתוכה: אז נכון, יש פה עולים יחסית ותיקים, מספר העולים בסך הכול הוא לא מספר גדול שבתוך המפתחות ובנוסחות החלוקה קרית עקרון יכולה לזכות באיזה שהוא נתח משמעותי, אבל גם את הנתח הלא משמעותי לא בדיוק ענו, לקול קורא ב-2014 וב-2015 לא ענו.

<נחמיה חתוכה: אז דיברנו, כשהיינו בפעם הקודמת, כשיוצא קול קורא צריך לענות לקול קורא ואז גם אם מקבלים מעט, אבל מקבלים, זה איזה שהיא רגל בדלת.

<נחמיה חתוכה: אז ב-2013 לא ניצלו את כל התקציב שהיה מועט וב-2014 לא ענו לקול קורא וב-2015 לא ענו לקול קורא ואני מדבר על תקציבי הקליטה בקהילה, שזה אחד מהמקורות של התקציב.

<נחמיה חתוכה: אני לא בטוח שגם הקשר שיש פה כדי לקדם את הנושאים של העולים, כי אין פה באמת משהו שהוא ברמת עולים, הוא לא מספיק טוב והיום אני מבין שנבחר לפני חודשיים מנהל מתנ"ס חדש וצריך להיות פה איש קשר שאנחנו איתו נוכל לקדם.

<נחמיה חתוכה: צריך לייצר פה את שיתוף הפעולה שיצליח אפילו את המעט שיש להביא, זו התחלה.

אברהם נגוסה: כמה מבחינה תקציבית משרד הקליטה משקיע בקרית עקרון?

<נחמיה חתוכה: משרד הקליטה בקרית עקרון, לפחות בעניין של פעילות קליטה בקהילה, לא השקיע, כי קרית עקרון לא ענתה על הקול קורא.

<קריאה: לפי הנוהל הוא חייב לענות לקול קורא.

אברהם נגוסה: תן לי לחדד את השאלה.

אברהם נגוסה: אנחנו רואים שיש כל מיני תכניות, תכניות לנוער, תכניות לקשישים, תכניות, אני רק אומר, האם משרד הקליטה כמשרד שותף מבחינה תקציבית.

<נחמיה חתוכה: אז אני מסביר, משרד הקליטה שותף מבחינת תקציב במספר ערוצים.

<נחמיה חתוכה: אני לא מדבר על תקציבי הפרט, אני לא מדבר על סיוע למי שבהגדרת עולה, סיוע בתחום התעסוקה, יזמות עסקית אם יש, זה משהו בתחום הפרט.

<נחמיה חתוכה: אני עוזב את זה רגע בצד, זה כל אחד לפי הזכאות שלו.

<נחמיה חתוכה: לגבי סיוע לקבוצות, בנושא של קליטה וקהילה.

<נחמיה חתוכה: משרד הקליטה מסייע בהתאם לקריטריונים שיש לו, וזה במסגרת תקציב התמיכות, במסגרת נוהל תמיכה ברשויות.

<נחמיה חתוכה: נוהל תמיכה ברשויות מחייב את הרשות לענות לקול קורא כדי שמשרד הקליטה יתקצב.

<נחמיה חתוכה: אז זה אחת.

<נחמיה חתוכה: אני אומר, היה ב-2013, גם התקציב שניתן לא נוצל באופן מקסימלי, ב-2014 לא ענו לקול קורא, ב-2015 לא ענו לקול קורא ואני בטוח שיהיה שינוי לקראת 2016 ויהיה מענה.

<נחמיה חתוכה: לגבי תכניות רווחה, מאותו משרד קליטה, אז הייתה בשנת 2014 תכנית של 'מתבגרים בעלייה'.

<נחמיה חתוכה: לא הצליחו לגייס קבוצה לזה.

<נחמיה חתוכה: מה עם ההמשך?

<חני דיקמן: אפשר לספר על ההמשך?

<נחמיה חתוכה: יהיה המשך?

<חני דיקמן: יש המשך.

<חני דיקמן: אנחנו כל השנה האחרונה, יש המשך.

<נחמיה חתוכה: יש תקציב להמשך?

<נחמיה חתוכה: התשובה היא כן או לא?

<קריאה: - - - לראות את ההמשך.

<נחמיה חתוכה: אם כן, אז זה בסדר גמור.

<נחמיה חתוכה: אז זה חלק מהתקציבים של - - -

אברהם נגוסה: רגע, הוא שואל שאלה, מי רוצה לענות?

<נחמיה חתוכה: אני שואל שאלה כדי להגיד איזה תקציב, מתוך תקציב הרווחה, יש פעילות של תכנית הרווחה ובפעם האחרונה שדיברנו על הרווחה ועל שרה כהן ועל האפשרות שלהם לעזור, אז דרך תכנית 'מתבגרים בעלייה', שזה מתקציב משרד הקליטה, זה סדר גודל של 35,000 שקלים, תכנית המשך ל'מתבגרים בעלייה'.

אברהם נגוסה: יש תכנית המשך?

<חני דיקמן: כן.

<חני דיקמן: אותה קבוצה של 'מתבגרים בעלייה', אותה תכנית של מתבגרים בעלייה תסתיים, התקציב של 'מתבגרים בעלייה', אנחנו בשיתוף עם 'עיר ללא אלימות' ועם עוד גורמים נוספים ביישוב מלווים את הקבוצה הזאת ביחד עם יחידת הנוער.

<חני דיקמן: יש לנו מדריך שנפגש איתם ועושה איתם מפגשים של כדורגל, סוסים, כל מיני דברים שהם רוצים.

<חני דיקמן: אנחנו ניקח אותם, בדרך כלל בשיתוף עם היל"ה, לקורס של אחזקת טלפונים סלולריים.

<חני דיקמן: המדריך שלי והרכזת חינוך טיפול שהיא דרך 'עיר ללא אלימות' ושל יחידת הנוער ו-360, שיתוף פעולה של כמה גורמים ביישוב, שתי הפונקציות שהזכרתי, שניהם מטפלים ויטפלו באופן אינטנסיבי באותם נערים.

<חני דיקמן: יש המשך שהיישוב לקח על עצמו.

<נחמיה חתוכה: אני דיברתי רק על תכנית 'מתבגרים בעלייה', שמתוקצבת במשרד, היא ממשיכה?

<חני דיקמן: כן - - -

<סיגלית מהצרי: הם אומרים שאין תקציב.

<נחמיה חתוכה: מי אמר?

<סיגלית מהצרי: במשרד.

<סיגלית מהצרי: אנחנו רצינו לתת להם המשך והרכזת שהייתה פה, אני הייתי בישיבה, אני מצטערת שאני מתפרצת - - -

<נחמיה חתוכה: לא, את לא מתפרצת, אנחנו דנים, זה בסדר.

<סיגלית מהצרי: כמנהלת התכנית 'עיר ללא אלימות' לקחתי את זה על עצמי כדי לא לאבד אותם וכדי כן - - -

<נחמיה חתוכה: מצוין, מעולה.

<נחמיה חתוכה: אני אבדוק את העניין שאת אומרת, שאנחנו בעצם אמרנו שאין תקציב.

<נחמיה חתוכה: הסתיימה התכנית ב-2014, יש לה המשך ב-2015 והטענה שלכם שלנו לא היה תקציב.

<חני דיקמן: פנינו גם ל - - - במשרד הקליטה והעלינו מסמך צרכים של הנוער ונענינו שאין כרגע מי שיכול להתייחס לזה, לא צריך, כן צריך.

<חני דיקמן: זאת אומרת בכל מיני מקומות שאנחנו מכירים ופונים - - - אצלי בקידום נוער לדוגמה, אין כזה דבר מדריך נוער עולה, אני עושה איזה שהיא הסבה עם המדריך הזה כדי שהוא יעבוד.

<חני דיקמן: אז בכל מקום אנחנו פונים, במקומות שאני מכירה, אולי אתם יכולים ל - - -

<נחמיה חתוכה: בסדר.

<נחמיה חתוכה: אני רק אמשיך ואסיים את מה שיש לי להגיד ואז תגידו מה שאתם רוצים.

<נחמיה חתוכה: אז יש תכנית 'מתבגרים בעלייה', אני מבין שבגלל איזה שהיא בעיה אז 'עיר ללא אלימות' לקחו והם מובילים את התכנית הזאת.

<סיגלית מהצרי: גם עם 360.

<נחמיה חתוכה: 360, היינו אתמול בוועדה עם חובב, אני חבר בוועדה המחוזית של 360, הוא לא יודע, אבל אישרנו את בקשות ההרחבה של 360 ל-2016.

<נחמיה חתוכה: אבל אל תגלו לו...

<נחמיה חתוכה: אז 360, שזה עוד מקור תקצוב, דרך אותה התכנית, מתייחסים לבני הנוער בכלל ובני הקהילה בפרט.

<נחמיה חתוכה: כי אתה מסתכל על הנתונים של קרית עקרון ואתה אומר, שמע, מתוך אוכלוסיית הילדים בסיכון אחוז הילדים שהם בני הקהילה שבסיכון גבוה הרבה יותר מאשר האחוז שלהם באוכלוסייה.

<נחמיה חתוכה: זה דבר שמסמן ובגלל זה ראש המועצה מכוון את זה לתת איזה שהוא דגש לילדים האלה דרך התכניות האלה.

<נחמיה חתוכה: אני שמח שככה עושים וככה זה מתקיים.

<נחמיה חתוכה: אז זהו.

<נחמיה חתוכה: זה המצב.

<נחמיה חתוכה: אני צריך גם לבדוק את הנושא של 'מתבגרים בעלייה' ולמה זה נתקע פה.

<נחמיה חתוכה: בקליטה בקהילה, אני מבקש בקול קורא הבא, לראש המועצה, לענות לקול קורא.

<נחמיה חתוכה: מה שיש אנחנו ניתן, אם נוכל, אם זה יעמוד בקריטריונים ובמספרים.

<חובב צברי: אני רוצה לספר לך רק שבזמנו היה לנו דין ודברים גם עם מנהל המתנ"ס הקודם בעניין והוא אומר 'תשמע, לסכומים האלה שיש - - -

<נחמיה חתוכה: לא שווה לבזבז ניירות?

<חובב צברי: '

<חובב צברי: עם כל הבירוקרטיה שיש בעניין ועד שאני מגיע לסיפור בסוף גם לא מקבלים כל מה שצריך'.

<חובב צברי: אז זה קצת ככה - - - אז כל שקל חשוב.

<נחמיה חתוכה: דין פרוטה כדין מאה.

אברהם נגוסה: לכן אני שואל את השאלות, כי פה בסך הכול המטרה שלנו, אדוני ראש המועצה, אנחנו פה מקיימים את הדיון כדי למצוא פתרון ועזרה למפעל שאתם מובילים.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו שואלים את כל המשרדים, זה לא לחפש מישהו אשם, זה פשוט שאנחנו רוצים שיהיה תכל'ס.

<נחמיה חתוכה: רק לסיום דבריי, לפני שאלון הגזבר יתייחס, אני רוצה להגיד עוד דבר חשוב.

<נחמיה חתוכה: חשוב שיהיה, כל העניין של קליטת יוצאי - - - אפשר להגיד תימנים, אפשר להגיד רוסים, אי אפשר להגיד אתיופים.

<קריאה: יוצאי אתיופיה.

<נחמיה חתוכה: אזרחי ישראל ממוצא אתיופי.

<נחמיה חתוכה: כל זה הוא עכשיו אחרי החלטת ממשלה שנקראת 'הדרך החדשה' עם אבני יסוד שנותנת מענה לכל מה שנאמר פה כרגע, אחת, זה באמת העצמת המשפחה, העצמת בני הקהילה, השני זה אינטגרציה.

<נחמיה חתוכה: זה יהיה מנגנון ב-2017, מנגנון היישום יהיה משרד ראש הממשלה ומשרדי הממשלה האחרים, חינוך, רווחה, והבריאות, כל המשרדים האלה, כל אחד יצטרך לתת את האינפוט שלו.

<נחמיה חתוכה: זה התהליך שעוברים, הוא היה תהליך מאוד ארוך של שיתוף בני הקהילה בבניית כל המערך הזה ואני חושב שיושב ראש הוועדה היה שותף פעיל בזה.

<נחמיה חתוכה: ב-2017, אני חושב שזו דרך חדשה של התמודדות עם הטבת - - -

אברהם נגוסה: כבר ב-2016.

<נחמיה חתוכה: עזוב, אני בעד עכשיו.

אברהם נגוסה: אני אסביר את זה.

אברהם נגוסה: תודה רבה, משרד הקליטה.

<אלון גרינברג: אפשר להעיר משהו לגבי משרד הקליטה?

אברהם נגוסה: כן.

<אלון גרינברג: אני גזבר המועצה ואני מודה מראש שאני לא מכיר ולא בקי בכל הפרטים של הטפסים של משרד הקליטה, אני רק אעיד שעבדתי עם מנהל המתנ"ס הקודם הרבה שנים והדבר האחרון שאפשר להגיד עליו זה שהוא לא רץ ומחפש כספים ומגיש את הטפסים.

<אלון גרינברג: בסופו של דבר, כשאני שאלתי אותו 'למה אתה לא מגיש ב-2014?

<אלון גרינברג: ' אז הוא אמר לי 'יש שני גופים שאני פשוט התייאשתי', אחד מהם היה האפוטרופוס הכללי, שהגשנו בקשות, העסקנו רואה חשבון חיצוני, שילמנו ובסוף קיבלנו 17,500 שקל ומעולם לא ראינו את הכסף אחרי שהוצאנו, כי פשוט אי אפשר לעמוד בטפסים שלהם.

<אלון גרינברג: והגוף השני היה משרד הקליטה.

<אלון גרינברג: אני לא יודע למה, אבל הוא התייאש.

<אלון גרינברג: אני לא בא בהאשמה, אני פשוט אומר, צריך לבדוק למה מכל - - -

<נחמיה חתוכה: בוא נצא לדרך חדשה.

<אלון גרינברג: כן, אבל צריך לבדוק עם המנהל מה קרה.

<נחמיה חתוכה: אני פה היום, אנחנו פה היום.

<נחמיה חתוכה: אפשר להתקשר אליי, אפשר להתקשר לאנה, אפשר להתקשר ל - - - תתקשרו אליי לטלפון, אני נמצא, אני בעד קרית עקרון, אני רוצה לעזור.

<נחמיה חתוכה: אני לא בטוח שאני יכול לתת הרבה כסף, אבל לפחות משהו אפשר לתת.

<אלון גרינברג: אפשר יהיה להוציא מה שאפשר להוציא.

אברהם נגוסה: אני חושב שפה יש שני אנשים שאני מכיר אותם הרבה שנים וגם נאבקנו בעבר, אני חושב שהם שני אנשים מאוד מעשיים.

אברהם נגוסה: אז יש לך פה כתובת, אתה גזבר - - -

<אלון גרינברג: הוא גם היה מפקד שלי בצבא.

<קריאה: יש לי שאלה.

<קריאה: הכסף, למי נותנים כסף?

<נחמיה חתוכה: לרשות.

<קריאה: עד עכשיו לא ראינו, המבוגרים לא הולכים ללימודים, לא עשו להם משהו.

<קריאה: איפה הכסף?

<קריאה: מי משתמש בכסף?

אברהם נגוסה: אני חושב שכדי לחדד את השאלה.

אברהם נגוסה: יכול להיות שהוא מתכוון 'איפה הכסף?

אברהם נגוסה: ' הוא מתכוון שהוא לא רואה תכניות למבוגרים.

אברהם נגוסה: לזה אתה מתכוון?

אברהם נגוסה: את התכניות, לדברים האלה, ולכן יש מנהל אגף במשרד הקליטה והוא יענה.

<דוד יאסו: קודם כל באמת שאלה מאוד נכונה ותודה שאתה שואל.

<דוד יאסו: אחת הבעיות של בני הקהילה שמגיע משאב אליהם ולא מבינים פה טוב, זה שכל המדריכים, כל נותני השירות נספרים ספציפית, נניח אם זה בני נוער, רק בני נוער.

<דוד יאסו: אני תמיד לחצתי דרך המוקדים, אמרתי 'תעזבו את ההורים, תסבירו להם שהכסף הזה מגיע לקהילה', אבל איך הם יראו אותו?

<דוד יאסו: זה לא כסף שיחלקו אותו אליו, אלא שהוא יראה שהבן שלו נמצא בשיעורי בית, שהבן שלו נמצא בתכנית איקס.

<דוד יאסו: במקום שההורה ישלם והמועדון או המתנ"ס או כל מי שמשלם לו, זה בעצם הממשלה נותנת את הכסף.

<דוד יאסו: את הכסף, נכון, אתם לא רואים, אבל מה שהייתי רוצה מכם, שאתם תראו האם באמת הילדים שלך, הנכדים שלך, נמצאים בפעילויות.

<דוד יאסו: הפעילות הזאת, במקום שאתה תשלם, יש גוף, הרשות משלמת, לצורך העניין, ראש המועצה משלם, ראש העיר משלם, לצורך העניין.

<דוד יאסו: ראש העיר מקבל את זה ממשרדי הממשלה בנוסף לתקציב שלו.

<דוד יאסו: הבעיה היא בהסברה.

<דוד יאסו: אין לנו את ההסברה.

<דוד יאסו: אני אומר, ממני לא יורד המון הסברה, אני לא יוצא להסביר את זה, אבל כסף כן מגיע לרשויות.

<דוד יאסו: לצורך העניין קרית עקרון, כפי שמנהל המחוז אמר, באמת אין גם פעילות.

<דוד יאסו: אני זוכר שלפני שלוש או ארבע שנים, כשהקמנו את המוקדים, חלק גדול מקרית עקרון באו לרחובות כדי לקבל סיוע בנושא של קורסי נהיגה, נושא של תעסוקה, כל מיני דברים, או כ-100 תלמידים שהיו לכם פה, חיברנו אותם לרחובות בנושא של אופק.

<דוד יאסו: זאת אומרת תגבור.

<דוד יאסו: אי אפשר היה פה להפעיל את זה, אבל לקחנו את הילדים מכאן, חיברנו אותם ל-900 ילדים ביחד, 800 של רחובות ועוד 100 שלכם, למדו שם וסיימו באמת את כיתה י"ב.

<דוד יאסו: זה הסיוע שאנחנו - - -

אברהם נגוסה: אני רוצה לחזק את השאלה, האם יש תכנית לקשישים, או לאזרחים ותיקים, והאם המועצה ביקשה סיוע להפעלת תכנית כזו ממשרד הקליטה או לא, או ממשרד הרווחה, לא משנה.

<דוד יאסו: בנושא של הקשישים, הייתה לנו תכנית כזו עד לפני שלוש שנים.

אברהם נגוסה: פה, בקרית עקרון?

<דוד יאסו: לא, ברמה הארצית.

אברהם נגוסה: אני מדבר עכשיו על קרית עקרון.

אברהם נגוסה: אני לא ראיתי פה, אין תכנית, אדוני ראש המועצה.

<דוד יאסו: אדוני היושב ראש, בשעה זו אין תכנית בנושא של קשישים מהאגף.

אברהם נגוסה: זו השאלה שלי.

<נחמיה חתוכה: אני רוצה להוסיף עוד דבר לתקציבים.

<נחמיה חתוכה: משרד העלייה והקליטה, באמצעות תכנית פל"א, פעילות לימודית אחרת, מה שהיה אופק לבגרות בשנה שעברה, השנה מפעיל תכנית פל"א לתלמידים בחטיבת ביניים ותיכון ברחובות, שחלק מהתלמידים של קרית עקרון, ויש תלמידים, היום משהו כמו 340 תלמידים שהם במסגרת תכנית פל"א בחטיבת ביניים ותיכון.

<נחמיה חתוכה: מכירים את זה?

<קריאה: לא.

<נחמיה חתוכה: כולם אומרים לי לא.

<נחמיה חתוכה: קרית עקרון, ברחובות, יש תיכונים, חטיבות ביניים, מופעלת שם תכנית פל"א על ידי חברת המתנ"סים.

<נחמיה חתוכה: זו פעילות לימודית אחרת אחרי שעות הלימודים.

<נחמיה חתוכה: זה לתלמידי רחובות וקרית עקרון שלומדים שם.

אברהם נגוסה: אנחנו באמת מבקשים מאדוני ראש המועצה, אני לא יודע מי אחראי, מי יעשה את זה, אבל אני רואה שאתה עומד בראש הפירמידה ולכן מאוד חשוב שתהיה תכנית לקשישים ואת התקציב, אתה יכול גם את משרד הקליטה וגם משרד הרווחה, אני חושב שזה גם - - - אני תיכף גם אתייחס, במסגרת התכנית החדשה יש ביטוי גם בתקציב במשרד לשירותים חברתיים.

אברהם נגוסה: זה מאוד חשוב, כי אחד הדברים, שלא צריך להעביר את הזמן מתחת לעץ או בספסלים, צריכה להיות תכנית חינוכית בשפה האמהרית שהם יכולים באמת לקבל.

אברהם נגוסה: הנה הקייס פה, הקייס יכול להעביר שיעור ביהדות, אפשר הרבה פעילות, אפשר לעשות, ולכן זה מאוד חשוב שיהיה.

<קריאה: - - - כל הכבוד למועצה שלנו.

<קריאה: הוא אמר לנו, כיתה, הוא אמר, אבל אין לנו תקציב עכשיו.

<קריאה: למועצה אין תקציב עכשיו, איפה - - - כסף הולך ל - - -

אברהם נגוסה: בסדר, אנחנו הבנו את העניין הזה.

אברהם נגוסה: עכשיו כולנו מבינים.

אברהם נגוסה: אני מקווה שבקרוב הדבר הזה יתקיים.

אברהם נגוסה: אני מוכן לעזור בכיוון הזה.

אברהם נגוסה: יש תקציב, זו לא בעיה של תקציב, לדעתי, ואת זה צריך לקיים, זו תכנית מאוד חשובה למבוגרים.

אברהם נגוסה: נתקדם.

אברהם נגוסה: משרד החינוך.

אברהם נגוסה: אני רוצה בחינוך שתתייחסו בעיקר לחינוך הלא פורמלי, מה עושים, מה שיתוף הפעולה שלכם עם המגזר השלישי.

<אסתר שוורץ: לצערי הרב על הנתון הזה אני לא יכולה להרחיב.

<אסתר שוורץ: כל בני העדה האתיופית שלומדים במערכת החינוך, שנולדו בארץ, פיזרו אותם בין אגפי הגיל השונים ומתייחסים אליהם על פי הבקשה של חלק מבני העדה, שיקבלו את אותו יחס ואת אותה התייחסות כמו שמקבלים כל שאר ילדי ישראל.

<אסתר שוורץ: מספר העולים הוא מאוד קטן, הוא מאוד מצומצם, יש במערכת החינוך כ-4-5 ילדים שעלו מאתיופיה, ואליהם אנחנו מתייחסים.

<אסתר שוורץ: כל השאר מקבלים את העזרה ואת התמיכה כמו כל שאר הילדים מהמגזר השלישי.

<אסתר שוורץ: הזכירו פה את פל"א, יש את הלימודייה של נקוץ' וזה בערך מה שהמשרד כרגע נותן לבני העדה.

<אסתר שוורץ: נראה איך זה יתפתח בהמשך, לפי הדרישות שיעלו.

<נחמיה חתוכה: ופל"א לילדי בית הספר היסודיים?

<נחמיה חתוכה: מה קורה?

<נחמיה חתוכה: כי זה התחום שמשרד החינוך אמור ל - - -

<אסתר שוורץ: אין פל"א בבית ספר יסודי, יש תכנית סל"ע שלנו, שגם, בני העדה לא עונים לקריטריונים.

אברהם נגוסה: אפשר לקבל נתונים מה ההישגים בבגרויות פה בקרית עקרון?

אברהם נגוסה: יש לכם נתונים?

<אסתר שוורץ: את הנתון הזה לא הבאנו, כי החטיבה העליונה בדרך כלל ביישוב אחר.

<אסתר שוורץ: הם מפוזרים בערים אחרות, אבל אם נידרש נמציא את זה.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: יש למישהו שאלה בעניין החינוך?

<נחמיה חתוכה: כן.

<נחמיה חתוכה: אני רוצה לדעת, כל התכנית של אחר הצהריים, של החינוך הבלתי פורמלי לילדי יסודי, כדוגמת פל"א, יש אפשרות לייצר - - -

<שושנה בן דור: סליחה, אם יש צורך בפל"א, אבל בינתיים אנחנו מארגנים פה לימודייה, לכן אני חושבת שלדבר על פל"א שלא קיימת ביישוב זה לא אולי - - -

<נחמיה חתוכה: שאלתי אם יש אופציה.

<נחמיה חתוכה: זה שאת מביאה אופציה יותר טובה זה בסדר, אני שואל את משרד החינוך אם יש לו אופציה - - -

אברהם נגוסה: בהקשר הזה אולי נשמע מה אתם עושים.

<שושנה בן דור: אז קודם כל לא ידענו כמה העתקים להביא, אז הבאנו רק 10 עותקים.

<שושנה בן דור: אסתר הזכירה, אבל תיכף נתייחס לקשר בין אוהל מאיר לבין בית ספר בן צבי.

<שושנה בן דור: לפני שיהיו הפרטים לפניכם אני רוצה כמה הערות קצרות ואחרי כן נדבר על הלימודייה, שזו התכנית שלנו לגיל היסודי.

<שושנה בן דור: בנוסף, יש לנו גם תכניות של מלגות לתלמידי תיכון ובבתי הספר ברחובות יש מספר תלמידים, אין לנו כתובות, אבל תלמידים מקרית עקרון שהם צריכים איזה השלמה לתשלומי הורים ולומדים ברחובות, גם מקבלים את התכנית שם.

<שושנה בן דור: יש לנו תכנית לקליטה, סטודנטים להשכלה גבוהה.

<שושנה בן דור: אחד מהבוגרים הראשונים ראשונים של התכנית הזאת נמצא איתנו, דננג'ה, יש לנו עוד כמה שהם או תושבי קרית עקרון בעבר או כעת.

<שושנה בן דור: אני גם רוצה לציין תודה רבה למועצה שמשלמת את העלות של העמותות וזו יוזמה ברוכה מאוד.

<שושנה בן דור: כיוון שרצוי לבדוק את האפקטיביות של הלימודייה, קלמו וגזבר המועצה ביקשו מאיתנו וגם השתתפו בעלות של הערכה פורמלית שעשינו כאן

<שושנה בן דור: לפני שנתיים כדי לבדוק את האפקטיביות בדרכי הפעילות של הלימודייה.

<שושנה בן דור: אז אני רוצה להודות לכם.

אברהם נגוסה: שושנה, רצוי בקיצור.

<שושנה בן דור: אני אנסה לקצר, אבל אני רוצה לתת את כל התמונה.

<שושנה בן דור: אני לא אכנס להרבה פירוט כי מי שקיבל עותק רואה מה המסגרת של הלימודייה.

<שושנה בן דור: לימודיות קיימות במספר מקומות מאז 1993, פה אנחנו עובדים מ-2006, שנת הלימודים 2006-7 ואפשר לראות כמה תלמידים היו.

<שושנה בן דור: בעצם נכנסנו כשותפים לפל"א, אנחנו עבדנו בכיתות הנמוכות ובאותם הימים פל"א באמת עבד עם קבוצות ה' ומעלה ועבדנו בשיתוף פעולה ושיתוף הפעולה היה - - -

<נחמיה חתוכה: פל"א יסודי היה משרד החינוך.

<שושנה בן דור: כן, משרד החינוך, החברה למתנ"סים ואנחנו דאגנו ל - - - נשארנו בכיתות הנמוכות, בעיקר בגלל הנושא התקציבי, כאשר פל"א יצא מהקהילה.

<שושנה בן דור: לגבי איך אנחנו פועלים, מדובר ב-10 שעות שבועיות הניתנות לאחר שעות הלימודים הרגילות לתלמידים, והשנה הם גם יהיו כמה שעות בבוקר, תיכף אני אגיע לשינויים לאור השינויים במדיניות.

<שושנה בן דור: 10 השעות השבועיות, הילדים מחולקים לקבוצות תת שכבתיות, הצוות הוא צוות מקצועי, כלומר מורות מקצועיות, מורות מוסמכות שעובדות עם הילדים לפי תכנית עבודה שנקבעת בשיתוף פעולה עם המחנכות.

<שושנה בן דור: אחד מהדברים שמאוד חשוב לנו, לא רק שהצוות שלנו יהיה מקצועי אלא גם שיהיה שיתוף פעולה עם המחנכות.

<שושנה בן דור: לכן התכנית נמצאת בתוך בתי הספר ולא בשום מקום אחר.

<שושנה בן דור: אברהם, אתה שמעת את זה הרבה פעמים, אז אני מצטערת על כך שאתה שומע את הדברים במספר מסגרות.

אברהם נגוסה: לא, זה בסדר.

אברהם נגוסה: זה רק העניין שיש לחץ זמן.

<שושנה בן דור: אנחנו עובדים על ביסוס במקצועות יסוד והקניית הרגלי למידה.

<שושנה בן דור: יש ארוחת צהריים חמה.

<שושנה בן דור: את הפירוט אתם יכולים לראות כאן.

<שושנה בן דור: אני מפנה אתכם גם לעמוד האחרון שמראה לא רק איך נעשה השינוי או המספרים בשש השנים האחרונות, אלא גם לפי המיפויים שקיבלנו מבית הספר.

<שושנה בן דור: המעקב אחר הישגים הוא משהו שמאוד מאוד חשוב לנו, לא רק שהילדים ירגישו טוב, אלא שאנחנו ממש נסייע להם מבחינת ההישגים הלימודיים.

<שושנה בן דור: אפשר לראות, אפילו אם אנחנו לוקחים בתשע"ה מה היה השינוי באחוזים מבחינת הישגים מהמחצית עד סוף השנה.

<שושנה בן דור: אתם רואים גם באמצע העמוד, כיוון שיש את השינוי במדיניות ממילא אני והאנשים שעובדים איתי, במיוחד אנשי המקצוע, אנשי החינוך, שהם נמצאים בשטח כבר כמה שנים, אנחנו התחלנו לאט לאט בחלק מהיישובים להכניס פרנג'וש לתכנית על פי הצרכים.

<שושנה בן דור: ואגב, בהערכה החיצונית שעשינו עכשיו באחד מבתי הספר בלוד, ראינו לא רק שהילדים בלימודייה הם באותה רמה כמו כלל כיתת האם, אלא שזו תכנית עם כ-15%-20% פרנג'וש, יחד עם האתיופים, וראינו שהרמה המקצועית, הרמה הלימודית, לא נפגעה, אדרבא זה היה טוב.

<שושנה בן דור: מהשנה הזאת אנחנו גם נכניס בין 20% ל-25%, הם יהיו יחד עם התלמידים של הלימודייה, שאנחנו מתחילים בעוד שבוע בערך להפעיל.

<שושנה בן דור: עדיין צריכים כמה דברים לברר מבחינת הצוות.

<שושנה בן דור: אז זה באופן כללי מה היא הפעילות של הלימודייה וגם הפירוט מבחינת המגמות.

<שושנה בן דור: חבל לנו שאין לנו את המעקב הקרוב בתוך התיכון, אבל הילדים מתפזרים בתוך כל התיכונים ברחובות ואפילו יש כמה שמגיעים לגדרה.

<שושנה בן דור: אגב, גם הייתה לנו תכנית ספורט לכמה שנים בשיתוף פעולה בעקבות תרומה של וידאל ששון ז"ל.

<שושנה בן דור: מימון ארוחות, כמובן מהמועצה, כל השאר זה על בסיס גיוס כספים שהארגון עושה ואנחנו מוציאים כ-5,000 שקל לתלמיד לשנה.

<שרון טזזו: אני רק אתייחס למה שנאמר פה, שהאינטגרציה שתהיה בשנה הקרובה, שיהיו 25% לא מהקהילה, זה בעקבות פנייה של עולים, עשינו דיונים עם מחלקת חינוך לעשות תכניות לא מבודלות, גם בנושא הלימודייה.

<שרון טזזו: זה משהו שנורא מפריע לילדים ולהורים.

<שרון טזזו: אלה לא ילדים עולים, אלה ילדים ילידי הארץ ש - - -

<נחמיה חתוכה: חד משמעית, זה הכיוון.

אברהם נגוסה: זה הכיוון.

אברהם נגוסה: אני אתייחס גם לשילוב.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<נחמיה חתוכה: הארגון הזה נכנס למקום שיש ואקום ביסודי ולדעתי הוא עושה שם עבודה מצוינת.

<נחמיה חתוכה: כל הכבוד.

אברהם נגוסה: מכיר.

אברהם נגוסה: בדרך כלל עושים את העבודה בשקט ועל זה יישר כוח.

<קסמולה דסלה: בקצרה רציתי בעניין של חינוך.

<קסמולה דסלה: הצורה הזאת של הלימוד, של לקחת את הילדים של העדה לבד, ללמד אותם לבד, זה לא עושה אינטגרציה, זה לא גורם לשילוב.

<קסמולה דסלה: הילדים האלה גדלים בצורה הזאת ומבחינת ההתפתחות שלהם הם שואלים את עצמם 'למה אנחנו לבד?' זה לא בשבילם.

<קסמולה דסלה: יש הרבה טוענים.

<קסמולה דסלה: אני גרתי בירושלים ארבע שנים, היה בית ספר שאני עבדתי שם, הם עשו שם פעילות מאוד מעניינת.

<קסמולה דסלה: בכל כיתה הם הכניסו סייע או סייעת ובכל כיתה שני מורים, ככה בצורה הזאת עבדו והילדים האלה הצליחו, הגיעו לרמות חבל על הזמן.

<קסמולה דסלה: לקחת את אותם ילדים ולסגור אותם במסגרת כזאת, לא נראה לי שנותן להם התפתחות.

<שושנה בן דור: אני חושבת שכיוון שזה כבר נחלת העבר, גם אצלנו לא כדאי פשוט להגיד מה היה, אנחנו הולכים לכיוון הזה.

<שושנה בן דור: יש גם בתי ספר שאנחנו בדיוק עובדים כפי שאתה ציינת, אפילו ברחובות.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לעשות סיור, אנשים מחכים לנו, אני מקצר את זה ואני פונה למשרד הרווחה והשירותים החברתיים, אנחנו נשמח לקבל את התייחסותכם בקיצור.

<נחמה דותן: לצערי הרב אני לא יכולה להתחייב לשום דבר מכיוון שהמחוז מיוצג על ידי, אני לא מנהלת מחוז, אז אני לא יכולה להתחייב לאיזה שהן העברות כספים של המשרד.

<נחמה דותן: זה דבר אחד.

<נחמה דותן: דבר שני, המשרד תקצב בסכום מאוד נמוך - - - כמות העולים יוצאי אתיופיה היא מאוד נמוכה ועד שלא מעלים צרכים מאוד ספציפיים ומצביעים עליהם בתוך חלוקת התקציב הרגילה זה הולך לאיבוד.

<נחמה דותן: אז אני מציעה להתייחס ספציפית באמצעות ראש המועצה ומנהלת המחלקה לשירותים החברתיים ולהעלות צרכים ספציפיים שהמשרד יידרש לענות תשובות ספציפיות לגבי צרכים מאוד מוגדרים.

<נחמה דותן: ואז יכול להיות שיהיו איזה שהם תקציבים שיהיו בהתאם לתכניות שייבנו.

<נחמה דותן: הסיפור הוא שלא תמיד תכניות שנהגות במשרדים מתאימות לחיתוך ולאוכלוסייה.

<נחמה דותן: לא כל תכנית אוניברסאלית מתאימה לקרית עקרון.

<נחמה דותן: אז צריך אולי לגזור צרכים של קרית עקרון ולראות איך עושים התאמה למה שקורה פה.

<נחמיה חתוכה: לדעתי זו הדרך היחידה.

<נחמיה חתוכה: כי בכל הכמויות הם לא יגיעו, כי הכמויות הן קטנות.

<נחמיה חתוכה: יש פה בעיה.

<נחמה דותן: הכמויות מאוד קטנות.

<נחמה דותן: בכל זאת, אדוני, יש פה נתון אחד שמאוד מדאיג בתוך כל הנתונים, שאנחנו לא דיברנו עליו.

<נחמה דותן: הוא לא שייך למשרד הרווחה, הוא שייך לכל משרדי הממשלה.

<נחמה דותן: ישנה תופעה בקרב בנות של העדה, יש הריונות מחוץ לנישואים.

<נחמה דותן: גם ביישוב הזה.

<נחמה דותן: אני מלווה הרבה מאוד יישובים פה ויש תופעה של בנות שנכנסות להריון וחוזרות לגור בבית ההורים.

<נחמה דותן: זאת ממש תופעה קשה ביותר, ישנה בגדרה, יבנה, רחובות, ראשון, בכמות ניכרת.

<נחמה דותן: נערות צעירות, שאפילו שנמצאות בתוך תכניות שהמדינה עשתה, כמו תכנית חומש, גם מקרב בנות שמתוך תכניות חומש, נכנסות להריון.

<נחמה דותן: לכן אני אומרת שזה בין משרדי.

<נחמה דותן: משרד החינוך צריך להיות מעורב, משרד הבריאות צריך להיות מעורב, משרד הקליטה, אפילו לאיזה שהיא חשיבה ואולי דרך הכנסת איזה שהוא מחקר.

<נחמה דותן: אני לא הצלחתי להרים מחקר של המשרד שלי, אני חושבת שבאמצעותך אפשר לשים זום אין ולראות מה עושים, כי זה שייך גם לבני העדה עצמם, לא רק למדינה, מה עושים עם הדבר הזה.

<נחמה דותן: אני פונה לראש המועצה, תראו מה אתם צריכים, תעלו בקשות ושהמשרד יגיב לבקשות שלכם.

<נחמה דותן: כי לא עלו בקשות ספציפיות.

<דוד יאסו: השאלה היא האם המועצה או גורם במועצה יודע את הנתון הזה שאת אומרת, לגבי ההריונות.

<נחמה דותן: כן, אני קיבלתי את זה מהמחלקה לשירותים חברתיים.

<נחמה דותן: זה ידוע.

אברהם נגוסה: הכול מתחיל בחינוך.

אברהם נגוסה: השאלה פה, העניין של - - -

<קריאה: לא מדויק.

<נחמה דותן: לא יודעת.

אברהם נגוסה: אני מראש אמרתי שאנחנו לא מחפשים אשמים, אנחנו מדברים על מציאות ומחפשים פתרונות ולכן אני אומר פה, אני אמרתי חינוך, כי אני לא יודע איפה הבעיה, כי הם צריכים לדעת את המניעה וכל הדברים האלה במערכת החינוך, אם זה בתיכון.

אברהם נגוסה: אז איפה נכשלנו?

אברהם נגוסה: אני לא יודע, אני רק מצביע שהמשרד או התחום או המערכת הכי חשובים זה חינוך בכיוון הזה.

אברהם נגוסה: גם לרווחה כמובן יש אחריות בעניין הזה.

אברהם נגוסה: אנחנו יודעים שנערה, נערות, יש את המחלקות בשירותי הרווחה גם.

אברהם נגוסה: בכל זאת טוב שהעלית את הנושא הזה, אנחנו לוקחים את הנושא הזה, באמת ללכת יותר עמוק ולמצוא פתרון, לא רק נקודתי, גם ברמה הארצית.

<קסמולה דסלה: אני רוצה להוסיף.

<קסמולה דסלה: הדבר הזה שאמרת כרגע, בעניין הזה, מבחינה הלכתית, מבחינת תורה, זה דבר מאוד מאוד חמור והעונש לפי התורה זה עונש מוות.

<קסמולה דסלה: אבל אנחנו לא - - -

אברהם נגוסה: חס וחלילה.

<קסמולה דסלה: אנחנו בזמנים מודרניים.

<נחמה דותן: אנחנו אנשי טיפול.

<קסמולה דסלה: דברים כאלה אצל מבוגרים, אצל קייסים, קשה להם להיפתח, קשה להם לומר את הדברים, לכן זה הצד המקצועי מטפל.

<קסמולה דסלה: אני כמעט בכל בית נכנס במסגרת העבודה שלי ואני רואה בתים כאלה צפופים, לפעמים קומות כאלה כמו בצבא, בצבא לפחות אין ילדים, קומות כמעט בכל חדר ושם מנסים לאכסן, בכוונה אני משתמש, לאכסן נפשות שנמצאות שם.

<קסמולה דסלה: אז תבינו, אותם אנשים שנמצאים שם, מה הם מחפשים?

<קסמולה דסלה: הם מחפשים פתרונות בחוץ וזה מה שנופלים, למקומות שלא צריכים ליפול.

<קסמולה דסלה: לכן אולי ראש המועצה יכול לסייע, לתת מענה, אולי מבנים לפי הנפשות.

<קסמולה דסלה: לתת להם פתרונות.

<קסמולה דסלה: ואז הם יכולים לשמור על עצמם, על הכבוד שלהם.

<קסמולה דסלה: דבר כזה לא היה, לא נברא דבר כזה באתיופיה.

<קסמולה דסלה: זה חמור מאוד.

<קסמולה דסלה: אני מכיר משפחה אחת כזאת, אם יש עוד נוסף, זה נושא ממש חמור וצריך לטפל בו ממש דחוף.

<רותי שלמה: רק כדי לסבר את האוזן, יש לנו בערך גם בגירות וגם צעירות בתוך הקהילה, ולא לתפוס אותי במספרים, כ-50 נשים כאלה, שהן חד הוריות, מתוך הקהילה.

<רותי שלמה: אני רוצה לומר בהקשר הזה, שקודם כל המפגש הזה, אני רוצה להגיד - - - אני חודשיים בתפקידי והוא מאוד מאוד מבורך, כי כל משרד עושה עבודה מאוד יפה, אבל אנחנו נופלים בתוך שיתופי הפעולה הבין משרדיים, בין משרד הרווחה למשרד החינוך ופה אנחנו צריכים לחזק את ההקשרים האלה.

<רותי שלמה: עבודה מערכתית כזאת תפיק הרבה יותר תועלת.

<רותי שלמה: כיום, כמו שהציג ראש המועצה קודם, שליש מהמשפחות שנמצאות פה נמצאות בקשר ברמת אינטנסיביות משתנה עם משרד הרווחה ומקבל מענה.

<רותי שלמה: אני חושבת שמה שציין קודם, אני לא זוכרת מי, בקשר לאזרחים הוותיקים - - - זה מאוד חשוב מה שהעלית, זה צורך אמיתי ואנחנו נפעל באמת כדי לתת את הצורך הזה, כדי לתת מענה.

<רותי שלמה: המענה שניתן דרך פרויקט שח"מ הוא מאוד מאוד מבורך, הוא מאוד נכון, כי הבנות האלה נמצאות בתוך המשפחות ומציפות את הצרכים והן מהוות ממש צינור שמביא ומעלה את הצרכים באופן אמיתי.

<רותי שלמה: ודבר נוסף שאני רוצה להדגיש.

<רותי שלמה: תכניות זה יפה, בסוף היום מי שצריך לבצע אותן זה כוח אדם.

<רותי שלמה: זה יפה להגיד יש תכניות ויש תקציבים, אבל בסוף היום בתוך המחלקה שלי ובכלל במשרדים אחרים, אני לא יודעת, חסר לנו כוח אדם להפעיל את זה.

<רותי שלמה: ברגע שיש לי כוח אדם השמים הם הגבול.

<רותי שלמה: אני חושבת שכיום אין פה, חוץ מדבורה, שהיא עובדת שכונתית, ממש במשרה מאוד מצומצמת והיא מסייעת בכל מה שקשור במימוש זכויות מול קופת חולים, ביטוח לאומי, שזה צורך קיומי שצריך לעשות אותו, חסר לנו כוח אדם שמלווה את הקהילה.

<רותי שלמה: לא יכול להיות שיש פה קהילה כזאת גדולה, למרות מספרנו הקטן ואין לנו עובד קהילתי שמלווה את הקהילה.

<רותי שלמה: אז זה צורך מאוד מאוד חשוב שאני אשמח שתעלה אותו הלאה.

<רותי שלמה: אגב, במסגרת התכנית הלאומית, יש תכנית לאומית שאני יודעת שהיום מנסים לקדם, תכנית לאומית לקהילת יוצאי אתיופיה.

<רותי שלמה: זה יהיה מאוד נכון להציף שם את הצורך בכוח אדם.

<רותי שלמה: אני חושבת שמדינת ישראל מאוד טובה בלהעלות אנשים לכאן, אבל תהליכי ההגירה והקליטה, כל פעם אנחנו נופלים בקליטה של האנשים מחדש והיא משלמת על זה מחירים יותר גבוהים אחר כך.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני בעד בכל זאת להביא אנשים לפה.

<רותי שלמה: לגמרי, רק ללמוד איך לקלוט אותם.

אברהם נגוסה: אני חושב, אלא אם כן יש מישהו שבוער לו להגיד משהו - - -

<נחמיה חתוכה: לי בוער להגיד משהו אחד.

<נחמיה חתוכה: סטודנטים, כל מי שעלה מ-1980 זכאי לסיוע בלימודים אקדמאים לתקופה של שלוש שנים ממשרד הקליטה, כולל תקציב חודשי לדמי קיום.

אברהם נגוסה: אני רוצה בהקשר הזה להעלות פניות שהגיעו אליי.

<נחמיה חתוכה: אגב, זה מקדם.

<נחמיה חתוכה: באמת ליצור - - -

אברהם נגוסה: יכול להיות.

אברהם נגוסה: זה לא מקום, אבל בעניין השכלה גבוהה, כתוצאה מהמדיניות החדשה אנחנו כבר בשטח רואים בעיות.

אברהם נגוסה: הגיעו אליי מספר צעירים שבעבר, נכון, הם קיבלו ממינהל הסטודנטים וסיימו תואר ראשון, אבל סיימו, אנחנו יודעים שאולי בהיסטוריה או בסוציולוגיה וקשה להם למצוא עבודה.

אברהם נגוסה: עכשיו משרד הקליטה פתח באשקלון תכנית של הסבה מקצועית של עבודה סוציאלית.

אברהם נגוסה: הם רצו להתקבל שם, אמרו להם, בגלל שאתם כבר מעל 15 שנה אתם לא תקבלו.

אברהם נגוסה: השאלה מה אנחנו עושים בדברים האלה?

<נחמיה חתוכה: מכניסים את הכלל בדרך החדשה וסגרנו עניין.

<נחמיה חתוכה: בתוך הכללים של משרד הקליטה יש קריטריונים, עובדים על פי הקריטריונים.

<נחמיה חתוכה: גם אם מישהו מערער על זה ומגישים לוועדת חריגים, זה רק השינוי הזה, כמובן נגזרת תקציבית.

<נחמיה חתוכה: יכול להיות שבמסגרת - - - גם אפשר לשנות.

<נחמיה חתוכה: אני מוכן לבדוק.

אברהם נגוסה: לכן אני אומר שזה לא כל כך - - -

<נחמיה חתוכה: דוד יבדוק וייתן תשובה.

<דוד יאסו: נבדוק את זה מול מינהל הסטודנטים.

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: העברת תקציבים תעשו בין המשרדים.

<נחמיה חתוכה: זה לא העברה תקציבית, זה שינוי כזה - - -

<דוד יאסו: מה שאתה שואל אני אבדוק ואני אגיד לך.

אברהם נגוסה: הנוהל, אתה יכול להגיד לי שהתקציב שלך מיועד למי שפחות מ-15 שנה, אבל גם זה, אז יכול להיות - - -

<דוד יאסו: לא, אני רוצה להבהיר.

<דוד יאסו: בנושא של מינהל הסטודנטים, כפי שמנהל המחוז פתח ואמר - - -

אברהם נגוסה: לא, זה לא המינהל, זה הסבה.

<דוד יאסו: גם ההסבה שייך למינהל הסטודנטים.

<דוד יאסו: אני ראיתי את הפרסום הזה שיצא.

<דוד יאסו: אני לא ידעתי ולא שמעתי, פעם ראשונה שאני שומע, שזה רק עד 15 שנה.

<דוד יאסו: לכן, מאחר שאני לא יודע שזה עד 15 שנה, תן לי, אני אברר ואני אתן לך תשובה.

<שושנה בן דור: נושא נוסף בנושא של השכלה גבוהה, פונים אלינו לקבלת מלגות אנשים שעברו את גיל 28.

<שושנה בן דור: הם סיימו צבא, הקימו משפחה, עבדו כמה שנים ועכשיו הם בשנות ה-30, באמצע שנות ה-30 עד 40 ורוצים לחזור ולעשות תואר.

<שושנה בן דור: מינהל הסטודנטים איננו נותן מענה גם להם.

<נחמיה חתוכה: במדינת ישראל יש כללים ויש חוקים.

<נחמיה חתוכה: זה שמישהו רוצה אחרי הכלל שנקבע, אז או שמשנים את הכלל הזה או שעובדים לפי הכללים.

<נחמיה חתוכה: אז לזה לא נוח ולזה, ברור לי העניין הזה, אבל בשביל מה נקבעו הכללים, כדי שמה?

<נחמיה חתוכה: עכשיו מעלים לפעמים בעיה והיא עולה לוועדת חריגים ודנים בה, אם זה באמת סיבה מוצדקת, אז - - - אבל לא פורצים את הגבולות כי מישהו רוצה.

<נחמיה חתוכה: בשביל זה יש כללים.

<סיגלית מהצרי: אני רוצה להעלות סוגיה.

<סיגלית מהצרי: כמנהלת התכנית 'עיר ללא אלימות' אני מפעילה סיירת הורים.

<סיגלית מהצרי: סיירת ההורים מסתובבת ופוגשת ורוב בני הקהילה הם אלה שאנחנו פוגשים, אבל לא בני נוער.

<סיגלית מהצרי: תתפלא, רוב שיושבים זה מ-18 עד גילאי 28, משהו כזה.

<סיגלית מהצרי: חלקם אחרי צבא, חלקם בדרך, חלקם חיילים שמגיעים לפה ואין להם - - - הם שואלים אותי, 'לאן אני פונה?

<סיגלית מהצרי: לאן אני ממשיך הלאה?

<סיגלית מהצרי: מי הכתובת שתיתן לי את התדריך מה צפוי לי לעתיד, מה האפשרויות שלי, מה אני יכול לעשות, לאן אני הולך'?

<סיגלית מהצרי: ואני ברמה הפרטנית מרימה טלפון, אם זה ל - - - במחוז, סגנית המחוז, אישור ממנה לאן להפנות ואז אני שמעתי שהם צריכים לנסוע לתל אביב, לרח' הארבעה משהו, ששם הם צריכים להגיש, לבדוק אם הם זכאים - - -

<נחמיה חתוכה: למה?

<נחמיה חתוכה: על מה?

<סיגלית מהצרי: ייעוץ לאן הם יכולים, מה ללמוד, איך להתפתח.

<דוד יאסו: יש.

<דוד יאסו: מעבירים את האינפורמציה, סליחה.

<דוד יאסו: בנושא של מינהל הסטודנטים, אחרי צבא - - -

אברהם נגוסה: דוד, היא תסיים ואחר כך תענה.

<סיגלית מהצרי: אני מעלה סוגיה.

<סיגלית מהצרי: אני אומרת שאחד הדברים שפה חסר לנו ביישוב זה נציגות, מול מי, שכשעולה סוגיה כזאת מי הגוף שאליו אנחנו מפנים, האם יש יחידה ברחובות, שלוחה שאנחנו יכולים להפנות?

<נחמיה חתוכה: מי הכתובת ברשות?

<סיגלית מהצרי: אין כתובת.

<נחמיה חתוכה: אז קודם כל בואו נאתר כתובת ברשות, כדי שהיא תרכז את זה ואפשר יהיה להיות בקשר עם - - - כתובת ברשות ואחר כך לחפש את הכתובות האחרות, כי יש כתובות אחרות.

<נחמיה חתוכה: אבל קודם כל כתובת ברשות, שתראה מה הבעיה, שתאפיין את הבעיה.

<נחמיה חתוכה: אבל אין כתובת, זה לא תפקיד של 'עיר ללא אלימות'.

<קריאה: יש כתובת, אבל בגלל המספרים המצומצמים, במשרד הכלכלה יש תכנית של 18 פלוס - - -

<נחמיה חתוכה: בסדר, אני לא יכול לפתור לך את הבעיות של כוח האדם.

<קריאה: אבל היא לא נכנסת לפה.

<קריאה: בגלל המספר המצומצם של התושבים כאן.

<קריאה: יש המון תכניות שקשה לנו להכניס אותנו בגלל - - -

<נחמיה חתוכה: היא אומרת שיש אנשים, בגיל 18 ומעלה, איפה הכתובת ברשות שקודם כל ת - - -

אברהם נגוסה: בואו נעשה ככה, אני חושב שיש לנו כתובת, גם הייתה כתובת, אבל עכשיו אני חושב שיש לנו ראש מועצה שאכפת לו וזה חשוב לו לקדם את הקהילה ובגלל זה אנחנו פה.

אברהם נגוסה: לדעתי צריך להגיע ללשכה שלו והוא יפנה, אם זה נוגע לחינוך, לרווחה, לקליטה והוא יפנה את הדברים האלה.

אברהם נגוסה: לדעתי.

אברהם נגוסה: אם הוא לא מוצא את הכתובת בתוך היישוב שלו, בתוך העיר שלו, אז עכשיו לשאול מנהלי מחוזות ואז - - -

<נחמיה חתוכה: אנחנו נעשה, אבל קודם כל תרכזו את העניין בצורה מסודרת.

<נחמיה חתוכה: זה לא דברים ש - - -

<דוד יאסו: רק נקודה אחת.

<דוד יאסו: בנושא של מינהל הסטודנטים, זכאות, איזה תכנית ללמוד, כי אנחנו במשרד הקליטה יזמנו, כי הייתה תקופה שכל יוצאי אתיופיה הלכו ללמוד בי.

<דוד יאסו: איי כללי או עבודה סוציאלית או חינוך, שזה לא הביא להם בסופם של הלימודים את העבודה, ואז אמרנו, יש מינהל סטודנטים במחוז, לצורך העניין באסתר המלכה 6, זו הכתובת, אני מחדד, יש שם גוף מקצועי שיושב, מגיע מיד, לפני הצבא אפילו, אנחנו יוזמים, מזמינים לקבל ייעוץ מאנשים הכי מקצועיים.

<דוד יאסו: אני, דוד, או נחמיה, שהוא מנהל המחוז, ישאל אותי חניך כזה, אני אפנה אותו.

<דוד יאסו: חייבים לכוון אותו לשם.

<דוד יאסו: זה לא כדי לעשות לו הרעה או כדי להקשות עליו.

<דוד יאסו: ההיפך הוא הנכון, במקום להגיד לו, 'תשמע, כל מה שאמרנו כרגע, מגיע לכם, מי שעלה מ-1.1.80 הוא מעורב', להגיד לו 'תלך לשם, תקבל את האינפורמציה הכי מדויקת' ואז זה לא לבלבל אותו.

<דוד יאסו: זה מה שרציתי להבהיר.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני מסכם את הישיבה שלנו.

אברהם נגוסה: אני רוצה להבהיר פה, כמה פעמים הוזכר פה העניין של ועדת - - -

<דני קסהון: אפשר להגיד משהו?

אברהם נגוסה: זה הנציג של הצעירים.

אברהם נגוסה: נשמע אותך ואז אני אסכם.

אברהם נגוסה: אני מוכן לעצור.

<קסהון: קוראים לי דני קסהון, אני גר ביישוב 20 שנה.

<קסהון: אני מכיר את הקהילה די מקרוב.

<קסהון: רציתי להגיד, על מקרי ההתאבדויות שיש פה בקהילה.

<קסהון: היו בערך 8-9 מקרי התאבדויות בשנים האחרונות.

<קסהון: רוב המתאבדים הם חבר'ה צעירים, בני 17-18.

<קסהון: חלק גם מבוגרים.

<קסהון: יש לנו מקרה של בן ואמא שהתאבדו.

<קסהון: הבן התאבד ואחר כך האמא נטלה את חייה.

<קסהון: רציתי להראות כמה המצב הוא קשה, עד כדי כך שבן אדם בא ו - - - התאבדות זה בן אדם מיואש לגמרי.

<קסהון: זה יותר גרוע מפשע, מרצח, דברים כאלה.

<קסהון: האנשים האלה מיואשים.

<קסהון: אלה אנשים צעירים, שעוד לא התחילו את החיים שלהם.

<קסהון: בגיל כזה הם כבר מיואשים.

<קסהון: צריך לטפל בזה.

<קסהון: צריך להבין מה גורם לזה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו מודעים לבעיות האלה.

אברהם נגוסה: גם בכנסת קיימנו דיון השבוע בנושא של חיילים מתאבדים בצבא.

אברהם נגוסה: נתון מאוד מדאיג וכואב ואני חושב שזה במסגרת מה שאני התחלתי להגיד, במסגרת התכנית הממשלתית לשילובם של יוצאי אתיופיה בחברה הישראלית.

אברהם נגוסה: במסגרת הזאת אנחנו צריכים לפעול כולם, הן ברמה הארצית והן ברמה המקומית, איך אנחנו יכולים למגר את התופעות האלה.

אברהם נגוסה: לפני שבוע ועדת השרים בראשות ראש הממשלה, שהוא הקים אותה, אישרה לפחות שלוש תכניות, בשלושה משרדים, חינוך, רווחה ובריאות, בעיקר בתחומים האלה, איך אנחנו מתמודדים.

אברהם נגוסה: אז יש תקציב, התקציבים הולכים בצינורות משרדי הממשלה, אבל מגיעים לשטח בתכניות.

אברהם נגוסה: אם משרד החינוך לא מכין תכנית ולא מגיש, אז אפשר לפספס את העניין.

אברהם נגוסה: לכן מאוד להיות ער בנושא הזה ולהגיש לכל המשרדים.

אברהם נגוסה: כרגע, כמו שאמרתי, יש שלושה משרדים, אבל עוד שבועיים-שלושה יהיו עוד משרדים שיביאו תכניות ואז התקציב יאושר.

אברהם נגוסה: אני לא רוצה להיכנס לסכומים ודברים כאלה, כי כל משרד מקבל מהמשרד שלו, מהמשרד הראשי שלו, מלשכת השר עד למטה, זה מגיע בצינורות המקובלים.

אברהם נגוסה: חשוב לי להדגיש שהכסף הזה, שאושר, זה לא במקום, זה נוסף.

אברהם נגוסה: זה חדש, יש תכניות, כמו שציינתם פה, לתכניות האלה הכסף הזה מיועד.

אברהם נגוסה: אין תכנית בגלל בעיות תקציב, לדוגמה בעניין קשישים, אז עכשיו יש פתרון לזה.

אברהם נגוסה: אין תכנית בעניין מיגור תופעת ההתאבדויות בקרב צעירים, אז הנה עכשיו אנשי מקצוע צריכים ללמוד תכנית ולהציע מה דרכי ההתמודדות ולבוא.

<נחמיה חתוכה: על דרך חדשה אתה מדבר?

אברהם נגוסה: מבחינת הפרוטוקול וכל ההחלטות אין דרך חדשה.

<נחמיה חתוכה: אבל אתה מדבר על המסגרת הזו.

אברהם נגוסה: מה שיש זו התכנית הממשלתית החדשה שוועדת השרים מאשרת, היא אישרה חלק והיא ממשיכה לאשר את זה בקרוב, אבל אני שוב אומר, הכסף לא יגיע סתם.

אברהם נגוסה: אם בשטח אנשי מקצוע לא מזהים צורך ולא מכינים תכנית ולא מגישים את זה למשרד הרלוונטי אז - - - למשל, דוגמה, הבעיה שאת ציינת, אם לאנשי המקצוע יש דרך התמודדות, בונים תכנית, מגישים את זה, נגיד, אם זה נוגע למשרד הרווחה, למשרד הרווחה.

<סיגלית מהצרי: זה אני יודעת, זה נוגע לכל המשרדים.

אברהם נגוסה: בסדר, זו דוגמה.

אברהם נגוסה: אני מאוד מעורב בדבר הזה.

אברהם נגוסה: למרות שאני לא שר אני משתתף קבוע בוועדת השרים, אין לי זכות הצבעה אבל יש לי את כל הזכות להביע את עמדותיי ולהביע את הצרכים שאני מכיר מהשטח.

אברהם נגוסה: לא הייתה הזדמנות כזו אף פעם, יש לנו הזדמנות שראש הממשלה עומד בראשה.

אברהם נגוסה: זה ביטוי תקציבי, רק לחינוך ולרווחה ולבריאות 300 מיליון שקל שאושרו לפני כשבוע וחצי.

אברהם נגוסה: לכן אני אומר, מאוד חשוב שלא נהיה פסיביים.

אברהם נגוסה: אדוני ראש המועצה, יש לכם פה עשייה טובה ויישר כוח על מה שאתם עושים, אבל בלי כסף אתם לא תתקדמו, אז פה יש לכם את ההזדמנות לבוא עם תכנית.

אברהם נגוסה: אני לא אומר לבוא למשרד ראש הממשלה, לבוא עם תכנית למשרדים הרלוונטיים.

אברהם נגוסה: חינוך קיבל את הכסף, רווחה קיבל את הכסף, בריאות קיבל את הכסף וכמובן קליטה.

אברהם נגוסה: הקליטה זה משהו אחר.

<נחמיה חתוכה: עד 15 שנה.

אברהם נגוסה: קליטה זה קצת שונה, כי פה אנחנו מדברים יותר על תכנית שמתמקדת בשילוב.

אברהם נגוסה: משרד הקליטה עדיין מותר להם, כי במסגרת הנהלים הקיימים של 15 שנים הם יכולים לעשות, כמובן בהבנה עם כולם לפי הצורך - - - כל הזמן אני אומר, כשאנחנו מדברים שילוב שילוב, זה חשוב מאוד, לזה אנחנו רוצים להגיע.

אברהם נגוסה: יחד עם זאת צריכים להיזהר שלא נעשה לשם שילוב ולא נפגע באנשים פרטיים שיש להם עדיין צורך להשקיע ולגשר על הפערים.

אברהם נגוסה: אני אומר, שילוב לא בכל מחיר.

אברהם נגוסה: זה צריכים לעשות מתוך כל פרט ופרט ולבדוק את העניין כדי שלא נעשה טעויות.

אברהם נגוסה: זו הדרך והמקור לתקציב וצריך לעשות את זה.

אברהם נגוסה: מעבר לזה, אני מאוד מודה לך, אדוני, יושב ראש המועצה.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לכם, לכל משרדי הממשלה שהשתתפתם, לתושבים, למנהיגים הרוחניים ולארגונים, המגזר השלישי, נקוץ' והאחרים.

אברהם נגוסה: אני חושב שזו עבודה משותפת, לשלב בידיים ולעבוד ביחד בשיתוף פעולה, זה מה שיקדם את הקהילה וגם את החברה כולה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: בשלב הזה אני מסיים ואנחנו יוצאים לסיור.

אברהם נגוסה: (בסיור)

<קסמולה דסלה: אנחנו נטייל פה בין שני בניינים.

<קסמולה דסלה: המינהל פה זה מינהל של מבוגרים.

<קסמולה דסלה: אנחנו מתחילים בין ארבע לחמש ומסיימים בשבע וחצי-שמונה.

<קסמולה דסלה: אני מדבר בעיקר על שבתות וחגים.

<קסמולה דסלה: אחר כך בסביבות שבע וחצי-שמונה הצעירים מתחילים כאן.

<קסמולה דסלה: המבוגרים הולכים לטעימה.

<קסמולה דסלה: הטעימה זה לא טעימה, כל משפחה מביאה דבו, דבו זה קובנה.

<קסמולה דסלה: הם מביאים איזה 70-80 קובנות.

<קסמולה דסלה: בית הכנסת, בלי מקום של טעימה זה לא בית כנסת, זה כמו גוף ללא נשמה.

<קסמולה דסלה: ברגע שפתחו את בית הכנסת, לפני כמעט שמונה שנים, המועצה רצתה לקחת לנו את המקום הזה, שאנחנו עושים שם את הטעימה.

<קסמולה דסלה: אנחנו עשינו רעש, בית כנסת זה לא דבר - - - בסוף את המקום הזה אנחנו - - - אנחנו נכנסים שם - - - מסיימים את זה ואני מצטרף לצעירים.

<קסמולה דסלה: ברוך ה', יש לי - - - אני בקשר איתם, אני גם קורא למבוגרים ולכל מי שרוצה להצטרף.

<קסמולה דסלה: אנחנו משלבים את שתי האוכלוסיות, מבוגרים וצעירים, אנחנו חיים בשלום ובשלווה.

<חובב צברי: יש לנו למטה את המרתף שהוא סגור והכוונה היא בהמשך, אנחנו הולכים לעשות, רתמנו את קופת חולים כללית, יש לנו פה מרפאה של קופת חולים כללית שהיא צמודה והיא על אותה תב"ע.

<חובב צברי: אנחנו צריכים גם לכל הקהילה, לא רק האתיופים, קופת חולים הרבה יותר גדולה, אז בונים שתי קומות וביקשנו מהם שגם ישפצו לנו במקביל בהזדמנות הזאת את המקלט שנמצא למטה ואז יהיה מקום נוסף לקהילה, שיהיה להם עוד מקום נורמלי.

<חובב צברי: כרגע הוא לא בנוי.

אברהם נגוסה: בעניין של - - - אם כבר הזכרת, חייבים מבנה של תרבות.

<קסמולה דסלה: בעיקר כשיש אבל.

<קסמולה דסלה: כשיש אירוע כזה באים מדרום ומצפון אלפים של אנשים לפקוד, לעודד את האנשים שנמצאים באבל, את המשפחות, ברגע הזה.

<קסמולה דסלה: עושים את זה מתחת לבניין, יש שם אוכל, שאריות ועניינים וזה עושה סבל לתושבים.

<קסמולה דסלה: האוכל, השאריות, במיוחד ביום השביעי, עושים - - -

אברהם נגוסה: זה מה שהמבוגרים - - -

<קריאה: פרות, כבשים, כמו התרבות.

<קריאה: גם פה בישראל עושים.

<קסמולה דסלה: יש כאלה שניסו לומר שאנחנו עושים את הפרות.

<קסמולה דסלה: אנחנו לא עושים, יש מקום לשחיטה, אנחנו רק מביאים את הבשר לפה.

<קסמולה דסלה: הדבר הזה, חייבים מבנה תרבותי.

<קסמולה דסלה: מבנה מיוחד, לסגור את הפינה הזאת, אחרת אנחנו רבים עם האוכלוסייה, 'מה אתם עושים פה?' אנחנו תופסים להם את החניה, מתחת לבניין, זה יוצר בלגן.

<קסמולה דסלה: בכל עיר ועיר הבינו את הדבר הזה, עשו מבנה.

<קסמולה דסלה: כאן, שיש מחלוקת, ראש העיר הסתכל, היה מחלוקת, בכל מקום, בכל עיר יהודית יש מחלוקת, אמר 'לא מעניין אותי שיש לכם מחלוקת, אני מסתכל מה טוב לאוכלוסייה', ישר בנה להם מבנה תרבותי ומי שנכנס נכנס.

<קסמולה דסלה: כולם נכנסו, היו משתמשים בו - - - הפינה הזאת, חייבים לסגור.

<קסמולה דסלה: חבל, הזמן רץ ובאמת לעשות את זה ואנחנו - - -

<חובב צברי: שטח כבר יש ועכשיו אנחנו עושים אישורים להביא יבילים לשם, כדי שיהיה אפשר לשים שולחנות, כיסאות, כל מה שאתם צריכים.

<מלטו: קודם כל אני תמיד אומר, יש שלושה דברים שאני תמיד מתרגש.

<מלטו: האחד, כשאני נכנס לבית ספר, השני, שאני נכנס אחרי עבודה לבית, השלישי, שאני נכנס לאוטו.

<מלטו: אני מתרגש חבל על הזמן, אין לך מושג כמה אני מודה לקדוש ברוך הוא.

<מלטו: לכן כשאנחנו נכנסים לבית הכנסת, זו מחלוקת פנימית שלנו, זה בסדר, אנחנו - - - אבל אני רוצה בכל זאת, היות שאני בין הוותיקים שפה ביישוב, אני גם כילד הייתה לי תרומה, חוויה, בקרית עקרון, כילד, כמתנדב שעלה, אני גם פונה ל - - - את המקום שאנחנו עומדים בו, ברוך ה', אבל אני בכל זאת מחזיק כל מיני כאלה, יש איזה כיף במעמד, בהנחת אבן פינה לבית הכנסת - - - לפני 15 שנה, ב-2001.

<מלטו: דברים שאמר הקייס של העדה האתיופית, בהנחת אבן פינה, בחנוכה: 'רבותיי, אנשים חשובים, אנשי העדה, אלפי שנים חלמנו על ארץ ישראל, עכשיו זכינו לעלות.

<מלטו: עד היום היה לנו לחם לאכול, בגד ללבוש, מקום להניח את הראש שלנו, אבל עכשיו אנחנו מבקשים שנתיים שיהיה לנו מקום להודות לאלוקים.

<מלטו: אני מודה למי שעמד וטרח להקים את המקום הזה'.

<מלטו: לכן אני חושב, בסופו של דבר, בית כנסת הוא לא מחלוקת.

<מלטו: כל מי שחפץ לבו, כל יהודי, כל דכפין, יכול להתפלל.

<מלטו: בסך הכול זה לא הבית שלנו, זה הבית - - -

<חובב צברי: יישר כוח.

<מלטו: אני אומר, החלק הזה של בית הכנסת יחסית לקהילה, מה ששמענו עכשיו בישיבה, בוועדה, בניגוד לכל הסקירה ששמענו, שהאנשים לא בכמות מספקת, אני אומר - - - את הקהילה, בעזרת ה', ולכן בהזדמנות הזו תודתי - - -

<חובב צברי: יפה מאוד.

אברהם נגוסה: גם פה, דובר בעניין המחלוקת, למי שלא מבין אמהרית, אני - - -

<גלית: - - - בין שבע וחצי לתשע.

<גלית: בחופשים זה עד 11 בלילה.

<גלית: זה כמו הבית השני שלהם.

<גלית: יש להם, כמו שראיתם, משחקים, סנוקר, פינג פונג, מחשבים, טלוויזיה.

<גלית: יש פה מדריכים, גם מדריכים בוגרים, גם מדריכים בשנת שירות שבאים לעשות כאן, כך שמצטרפים למגוון של אנשים.

<גלית: אפשר להגיד שיכולים להגיע בערב אחד 30 נערים אפילו, 30-40 נערים.

<גלית: בין 85% ל-90% הם בני העדה האתיופית שמגיעים לכאן, מכיתה ז' עד י"ב, זה גם חבר'ה שמסרבים להיפרד וממשיכים להגיע.

<גלית: הם מגיעים לכאן.

<גלית: נטלי אחת הבוגרות שלנו, שהייתה פה במד"צים, מועצת נוער, שזה גם פעילויות שמתרחשות כאן במרכז הזה, בחדרים שאחרי זה נסייר.

<גלית: זה באמת הבית שלהם פה והם אוהבים להגיע לכאן.

<חובב צברי: בבוקר יש פה פרויקט היל"ה.

<חובב צברי: תכנית היל"ה, עושים את זה פה.

<חובב צברי: סיפרתי קודם, חבר הכנסת אברהם נגוסה, כל האזור הזה הוא קרית החינוך שלנו, זה בית ספר בן צבי שנמצא פה קרוב אלינו, בית ספר ממלכתי שמלמד וממותג אמנויות, הוא עושה עבודה נהדרת.

<חובב צברי: פה ממש מימין לנו זה בית ספר אוהל מאיר, שהילדים הנהדרים האלה באים משם והוא ממותג מוזיקה, אבל כמובן לומדים את כל מקצועות הליבה וכל מה שקשור בעניין ועושים עבודה נהדרת.

<חובב צברי: פה, כמו שראיתם ואתם שומעים, זה למעשה בית הנוער, פה הם באים כולם, ויש לנו את בית ספר תיכון פלך, תיכון אזורי לבנות, יותר במגזר הדתי לאומי.

<חובב צברי: יש גם בנות שלנו שלומדות שם.

<חובב צברי: בית ספר פלך הוא משהו מיוחד במינו.

<חובב צברי: אחד הדברים הנפלאים שם, שהם מעבירים את האחריות לילדים.

<חובב צברי: אני אומר את זה גם לעצמי וגם לכל מי שרוצה לשמוע בעניין.

<חובב צברי: בסוף, כשאתה עושה את הדברים, זה כמו לרכוב על אופניים.

<חובב צברי: עשית את זה פעם אחת, זה שלך בסיפור.

<חובב צברי: כל דבר שנעביר בסוף את האחריות לבני הנוער המצוינים האלה הם יתמודדו.

<חובב צברי: כל החיים שלנו זה התמודדות, אין מה לעשות.

<חובב צברי: גם אם אני עכשיו עושה משהו ולא הצלחתי בו, החוכמה היא שיהיו לנו מספיק כלים לבוא ולעשות את זה עוד פעם ועוד פעם ולהגיע בסוף למצוינות, שזה ערך בעניין.

<חובב צברי: אחד הדברים הנהדרים שאנחנו עושים פה, בזכות שרון ועוד צוות של אנשים מצוינים וטובים שיש, אנחנו מכניסים את הקהילה לקחת אחריות על עצמם.

<חובב צברי: לדעתי זה השילוב המנצח.

<חובב צברי: בסוף זה גם ייתן אינטגרציה, זה גם ייתן מצב של מצוינות והם יבינו את הסיפור.

<חובב צברי: אני אספר לכם סיפור קצר ונסיים פה.

<חובב צברי: הייתי מג"ד בבה"ד 1.

<חובב צברי: סיפור אמיתי.

<חובב צברי: לא זכרתי את הסיפור הזה, אבל עשיתי יום אחד מילואים, בא אליי משהו דומה לזה, בחור יפהפה, גבוה, רב סרן, מהקהילה האתיופית, הוא בא ומחבק אותי.

<חובב צברי: אליי לא כולם באים להתקרב, יש לי פנים שמרחיקות אנשים, אני די מפחיד, גם כשהייתי בבה"ד 1 פחדו ממני, הוא אומר לי 'אתה היית המג"ד שלי בבה"ד 1', הוא הזכיר לי, אחר כך נזכרתי בסיפור.

<חובב צברי: העלו אותו להדחה בוועדת הערכה ואז אני שואל את המ"פ ואת המפכ"צ 'למה הוא עולה להערכה?

<חובב צברי: מה הסיבה?' אמרו לי 'הוא לא מספיק בחומר, הוא לא עובר את הציונים', אז אני שואל את המפכ"צ, 'תגיד לי, הוא צריך שיעורים פרטיים?

<חובב צברי: ' בבה"ד 1 אין דברים כאלה שיעורים פרטיים.

<חובב צברי: אמרתי לצוער, 'תקשיב טוב, אני אקרע לך את הצורה אם אתה לא תלמד כמו שצריך', חוץ מזה 'תעשו לו שיעורים פרטיים'.

<חובב צברי: לא העליתי אותו למפקד הבסיס, החזרתי אותו חזרה לפלוגה ומסתבר שהוא רב סרן, גם לומד לימודים אקדמיים והוא בא לספר לי את הסיפור.

<חובב צברי: הוא אמר לי 'בזכותך - - - ', אמרתי לו 'לא בזכותי, בזכות עצמך'.

<דוד יאסו: אבל אתה פתחת את הדלת.

<דוד יאסו: נתת לו הזדמנות.

<חובב צברי: נכון.

<חובב צברי: הבחור הזה שהגיע לשכונה, רואים אותו עוד כמה אנשים, אומרים 'אם הוא יכול, גם אני יכול'.

<דוד יאסו: היום מועמד להיות אלוף משנה בן הקהילה, שיש סיפור עליו, בצנחנים.

<דוד יאסו: בשנת 80' כשהתגייסתי היו שלושה יוצאי אתיופיה בצנחנים, היינו באים עם כומתה והוא היה בגן, מה היה אומר?

<דוד יאסו: 'אני רוצה להיות עם אדום'.

<דוד יאסו: היום, תאמין לי, אני רוצה להיות כמוהו.

<דוד יאסו: זו גאווה.

<דוד יאסו: אין כמו חיקוי, אין כמו הדימוי, כמו שאתם אומרים.

<חובב צברי: זה החינוך הכי טוב, הדוגמה האישית.

<נחמה דותן: אני רוצה להגיד משהו.

<נחמה דותן: לפני שנה בנובמבר התמזל מזלי וטיילתי באתיופיה עם שני מדריכים מדהימים, יוצאי העדה, אני אגיד לכם אחר כך את השמות, והבנתי את הטעות הגדולה שלנו כמדינה.

<נחמה דותן: הם אנשים עם כוח בלתי רגיל, הם באו הנה ולקחנו אפוטרופסות עליהם, אמרנו להם מה לעשות.

<נחמה דותן: כדי להיות אדם באתיופיה, מפרנס ואמא ומפרנס וילד צריך כישורי חיים בלתי רגילים כדי להתקיים שם.

<נחמה דותן: האנשים האלה, הביאו אותם לפה וכאילו שום דבר ממה שהיה להם שם לא התאים לנו.

<נחמה דותן: כשאני הבנתי, אני מפקחת במשרד הרווחה, הבנתי שעשינו טעויות מאוד מאוד גדולות וזה השיעור שלי שם.

<נחמה דותן: יוצאי אתיופיה, כדי לחיות שם ולהתקיים שם, את צריכה המון עוצמות.

<נחמה דותן: גם ילד בן 5 שהולך לרעות את הצאן, הוא צריך לשרוד במקום הזה.

<נחמה דותן: כשהוא כבר רועה את הצאן, הוא צריך לספור, הוא צריך להחזיר את הכבשים הביתה.

<נחמה דותן: עכשיו, הם באו הנה והוא לא חוזר הביתה בלי כבשים.

<נחמה דותן: אני מקווה שנלמד כולנו ואני מקווה גם שבני העדה ייסעו, שהחבר'ה הצעירים ייסעו ויחזרו עם תודעה אחרת מאיפה הם.

<קריאה: הם נוסעים.

<קריאה: יש היום גל נורא חזק של חבר'ה שנוסעים.

<נחמה דותן: טוב מאוד.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני מאוד מודה לראש המועצה, לחברי המועצה, לכל נציגי המשרדים, גם למנהלים של המועדון ומרכזי הנוער וכולם.

אברהם נגוסה: שוב אנחנו מתנצלים על האיחור, אבל מאוד נהנינו פה.

אברהם נגוסה: אני גם אומר את זה בשם הצוות שבאנו מהוועדה.

אברהם נגוסה: גם הם חושבים שזה היה סיור נפלא וגם הדיון.

אברהם נגוסה: אנחנו מאוד מודים לך, אתה העומד בראש, ואנחנו מודים לכם באמת.

אברהם נגוסה: נהנינו, אני חושב שזה מודל לחיקוי.

אברהם נגוסה: דיברנו על מודל לחיקוי, זה מודל לחיקוי לרשויות המקומיות.

אברהם נגוסה: ראינו תכניות משולבות, זה מה שראינו עם הילדים עכשיו, משולבים ביחד, זה מה שאנחנו רוצים לקבל.

אברהם נגוסה: לתת הזדמנות.

אברהם נגוסה: סיפרת את הסיפור של החייל, אם לא היית נותן לו את ההזדמנות הוא לא היה מגיע.

אברהם נגוסה: נכון שהוא הגיע בכוחות עצמו, אבל נתת לו הזדמנות והוא הוכיח את זה בכוחות עצמו.

אברהם נגוסה: הרבה לא קיבלו הזדמנות ולכן זה מה שקורה.

אברהם נגוסה: השינוי היום בתכנית הממשלתית זה הכיוון, זה מה שאנחנו רוצים לראות, שילוב כזה, מגן ילדים עד השכלה גבוהה, במקום העבודה, בכל החיים, בכל התחומים בחיים, בצבא, שאנחנו רוצים להשתלב.

אברהם נגוסה: כל המחאות, כל הדרישות, מה זה?

אברהם נגוסה: תנו לנו להשתלב, אנחנו רוצים להשתלב.

אברהם נגוסה: אני חושב שאנחנו נמצאים בכיוון טוב, הממשלה הקציבה והולכת גם להקציב למטרות האלה כדי לקדם את השינוי.

אברהם נגוסה: יישר כוח, אדוני ראש המועצה.

<חובב צברי: תודה רבה, גם לכם שנתתם לנו את ההזדמנות להציג אותנו פה.

אברהם נגוסה: נעשה באמת את מועצת קרית עקרון מודל לחיקוי.

<חובב צברי: תודה רבה לכולם.

אברהם נגוסה: תודה רבה.