ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 138, 2016-01-12 13:30

איתן כבל: שלום לכולם, אני מבקש להתחיל את הדיון השלישי של ועדת הכלכלה של הכנסת.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, רשמת, דובר, חברות וחברים, הנושא הוא ציון יום להצלת עודפי המזון.

איתן כבל: למרות לחץ הזמנים אנחנו מקיימים את הדיון.

איתן כבל: יצאה לי הזכות לקיים את הדיון הזה גם בשנה שעברה.

איתן כבל: אני אשמח שהדובר הראשון שיציג את הדברים ינסה להגיד מה קרה משנה שעברה אל תוך השנה.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, חשוב שנדע שהצלת מזון – זאת ועדת הכלכלה - היא קודם כל פעולה כלכלית, מעבר לפעולה מוסרית, מעבר לכזאת שעוזרת לעוני, לחברה בישראל, לאיכות סביבה ולחינוך, כפי שראינו בוועדת המזון.

יחיאל חיליק בר: היא קודם כל פעילות כלכלית שבה אנחנו לוקחים מזון, שהערך שלו הוא כרגע 0 או אפילו מתחת ל-0 כי יש לו גם עלויות של הטמנה, השמדה ודברים אחרים, ואנחנו הופכים אותו לבעל ערך כלכלי שמועבר לאוכלוסיות מוחלשות וחלשות, שלצערי יש לנו לא מעט כאלו בחברה.

יחיאל חיליק בר: ראינו את זה בדוח העוני וגם בדוח ש"לקט" הוציאו.

יחיאל חיליק בר: בוועדת העבודה שהייתה ממש עכשיו דיברנו על חשיבותו של איכות המזון, על מה שהוא עושה לאוכלוסיות המוחלשות.

יחיאל חיליק בר: המזון שהם צורכים, לצערי, הוא בדרך כלל הרבה פחות טוב.

יחיאל חיליק בר: המדיניות הנפוצה, אדוני היושב-ראש, להתמודדות עם אי הביטחון התזונתי בישראל היא תרומות של מזון.

יחיאל חיליק בר: אנחנו רגילים לקבל תרומות, סבסוד מזון לנזקקים, הגדלת הקצבאות, הגדלת התמיכות.

יחיאל חיליק בר: הצלת מזון ראוי למאכל מאפשרת סיוע לנזקקים בעלות תקציבית הרבה הרבה יותר נמוכה.

יחיאל חיליק בר: אפשר להגיד, אגב, שהיא עולה כחמישית ממחירו של מזון שנקנה ומופץ לנזקקים כתרומה או כאיזה שהוא מפעל של המדינה, בהנחה שיש כאלה, ואין הרבה כאלה.

יחיאל חיליק בר: המשמעות של הצלת מזון היא פעילות כלכלית חליפית לייצור מזון שיש לה כדאיות ישירה למשק הלאומי, ומעבר לכך, כמובן, גם תרומה להקטנת אי השוויון במשק.

יחיאל חיליק בר: אם לא יינקטו צעדים להצלת המזון יידרשו תמיכות בסך 3 מיליארד שקלים לשנה, שזה המון כסף.

יחיאל חיליק בר: הצלת מזון מאפשרת להגיע ליעד חברתי בעלות נמוכה של כ-840 מיליון שקל לשנה.

יחיאל חיליק בר: הצלת מזון מאפשרת לצמצם את הפער של אי הביטחון התזונתי תוך חיסכון של 75% מהעלות.

יחיאל חיליק בר: אדוני, אני ארצה שבוועדה הזאת גם הנוכחים וגם אנחנו נבין איך אנחנו מקדמים, אם זה בחקיקה, אם זה בפעילויות ממשלתיות, את הסיפור של ליקוט מזון, הצלת מזון והעברתו ישירות לנזקקים ועל ידי כך, כמובן, לתרום לכלכלה ולחברה.

איתן כבל: תודה לך, חברי חיליק בר.

איתן כבל: כיוון שבכלכלה עסקינן, אז אחת הנקודות החשובות היא מה זה עושה למשק.

איתן כבל: מי שנמצא בשרשרת המזון ההתחלתית עלול למצוא את עצמו נפגע כתוצאה מכך שהתוצרת שלו לא נמכרת, כי תמיד יגיד מישהו: למה לי לקנות, ממילא אני אקבל את זה דרך "לקט".

איתן כבל: בוא נכניס את הדיון לתוך קונטקסט כלכלי.

<חן הרצוג: אם אנחנו שואלים מה הטריגר ליום הזה, לעבודה, ומה קרה בשנה האחרונה, אז מה שקרה במאי 2015 זה שמבקר המדינה פרסם דוח ביקורת חריף בנושא של הצלת מזון.

<חן הרצוג: היו לו שתי טענות עיקריות.

<חן הרצוג: אחת, שאין נתונים, שלא יודעים כמה מזון הולך לאיבוד בישראל, והשנייה, שאין מדיניות ממשלתית בנושא הזה.

איתן כבל: תגדיר מה זה מזון אבוד.

<חן הרצוג: הנושא הראשון שבדקנו היה כמה מזון הולך לאיבוד כל שנה בישראל.

<חן הרצוג: מזון שהולך לאיבוד זה אותו מזון שכבר גידלנו אותו.

איתן כבל: קודם כל, תגדיר מה זה מזון שהולך לאיבוד.

<חן הרצוג: אנחנו מחלקים פה את הנושא לשני דברים.

<חן הרצוג: אחד, מזון שהולך לאיבוד הוא מזון שבעצם יוצר ולא נצרך.

<חן הרצוג: 35% מהיקף ייצור המזון בישראל, שזה 2.5 מיליון טון בשנה עם שווי כספי של 18 מיליארד שקל, הולכים לאיבוד.

<חן הרצוג: זה 1.6% מהתוצר הלאומי.

<חן הרצוג: לא כולו ראוי למאכל.

<חן הרצוג: עכשיו מגיעה השאלה שלך – מה בעצם הולך לאיבוד.

<חן הרצוג: מתוך ה-18 מיליארד שקל, 8 מיליארד שקל זה מזון שראוי למאכל.

איתן כבל: מאיפה הוא מגיע?

<חן הרצוג: יש לנו את השלב החקלאי.

<חן הרצוג: יש תוצרת חקלאית שלחקלאי, מהשיקולים שלו, לא כדאי לקטוף.

<חן הרצוג: אולי זה מזון שנראה פחות יפה, אולי עלות הקטיף שלו גבוהה מאוד.

<חן הרצוג: מבחינת החקלאי שעושה את השיקול הרציונאלי והעסקי שלו, לא כדאי לקטוף או לא כדאי לו להמשיך לעבד כי המחיר שהוא יקבל נמוך מהעלויות.

<חן הרצוג: הוא עושה שיקול כלכלי.

<חן הרצוג: אם אנחנו לוקחים את אותו מזון ומעבירים אותו לאוכלוסייה נזקקת, לאוכלוסייה מוחלשת, לא מעניין אותה אם המלפפון פחות יפה, אם הוא בשל.

<חן הרצוג: מבחינתו הוא קיבל מזון בעל ערך תזונתי מלא.

<חן הרצוג: יש פה מצב של מה שאנחנו קוראים בכלכלה כשל שוק - למשק הלאומי כדאי להציל ולקטוף, לחקלאי, שעושה את השיקול שלו, לא כדאי.

איתן כבל: אני לא רוצה דיון של 30 קילומטר מהאטמוספירה.

איתן כבל: בסוף אני רוצה שנקבל פה איזה שהן החלטות.

איתן כבל: המשמעות של מי שיקבל מ"לקט" זה שהמלפפון נרקב בשטח.

איתן כבל: אתה יכול להגיד שהאיש המבוגר הזה, העני או המסכן יקנה מאיכות - -

<חן הרצוג: זה בדיוק מה שעשינו.

איתן כבל: גם כשאתה בא לשכנע את האנשים האחרים למה להיכנס לתוך המערכת הזאת שקוראים לה "לקט", אתה צריך לייצר לאדם את הפלטפורמה שתיתן לו את האינסנטיב להיות חלק מזה.

איתן כבל: אני מכיר מה זה "לקט", קיימתי את הדיון פה בשנה שעברה.

איתן כבל: אפשר לעשות דיון לפרוטוקול.

איתן כבל: כיוון שקיימתי את הדיון הזה בפעם הקודמת, אני מבקש שהדיון עכשיו לא יהיה מחוץ לאטמוספירה, שיהיה כמה שיותר על הקרקע כדי שנצא מכאן גם עם החלטות.

איתן כבל: אולי נרצה בוועדה להוביל מהלך של חקיקה, או מהלך כזה או אחר.

יחיאל חיליק בר: לא מדובר על מלפפון שנרקב, מדובר על מה שלא נקטף כי הוא פחות - -

איתן כבל: אמרתי שהוא ישאיר אותו להירקב.

<חן הרצוג: השאלה שאתה שואל נכונה מאוד.

<חן הרצוג: הנושא השני שבדקנו הוא לאן ילך המזון הזה, מי הם אותם צרכנים.

<חן הרצוג: פה אנחנו מתקשרים לנושא החברתי, לנושא בעיית אי הביטחון התזונתי בישראל.

<חן הרצוג: הנתונים של הביטוח הלאומי מדברים על 18% ממשקי הבית שנמצאים בתנאי אי ביטחון תזונתי, ואנחנו מכירים את זה.

<חן הרצוג: מה שהלכנו ובדקנו זה כמה אותה אוכלוסייה צורכת פחות מזון מאשר הרמה הנורמטיבית של אנשים שלא סובלים מאי ביטחון תזונתי.

<חן הרצוג: ראינו שאותה אוכלוסייה, אותם 18% מהאוכלוסייה, צורכים מזון ב-3 מיליארד שקלים פחות מאשר הממוצע.

<חן הרצוג: אם אתה תיתן לו עוד 3 מיליארד שקלים תקציב מזון, פוטנציאלית אתה משלים לו את פער הביטחון התזונתי.

<חן הרצוג: אלה אנשים שלא הגיעו לסף התזונה הנורמטיבי.

<חן הרצוג: אין פה מצב שאתה אומר:

<חן הרצוג: כל שקל שאני נותן או כל מלפפון שאני נותן גורע כלכלית, אלא אני מגדיל לו את ההכנסה.

<חן הרצוג: יכולתי לעזור לשתי האוכלוסיות בשתי דרכים: דרך אחת היא לתת לו קצבאות, להגיד לו, תקנה.

<חן הרצוג: בוא ניקח את הדוגמה שעשו עכשיו בפטור ממע"מ על מים.

<חן הרצוג: נתנו 400 מיליון שקל כדי לסייע לאוכלוסיות המוחלשות.

<חן הרצוג: אם היינו לוקחים את אותם 400 מיליון שקל ומשקיעים אותם בהצלת מזון, היינו נותנים לאוכלוסיות המוחלשות לא 400 מיליון שקל, היינו נותנים לו מזון שהשווי שלו הוא 1.5 מיליארד שקל, שזה מכפיל פי 3 עד 4.

<חן הרצוג: היית מגיע למדיניות חברתית וכלכלית הרבה יותר משמעותית.

איתן כבל: אתה אומר שלפי הנתונים שלכם סבסוד דרך "לקט" הוא הרבה יתר זול והרבה יותר משמעותי מאשר להוסיף עוד 100 שקל בקצבאות לכל אזרח נצרך.

<חן הרצוג: תראה, בדרך כלל בכלכלה אנחנו אומרים, אל תיתן סובסידיה למצרכים, תן לנזקקים כסף, הם יעשו מה שהם רוצים.

<חן הרצוג: פה זה מקרה חריג.

איתן כבל: האוצר דווקא תמיד אומר למצרך, לא לנצרך.

איתן כבל: זאת תפישת עולם.

<חן הרצוג: יש פה תעשייה של 8 מיליארד שקל שהלכה לאיבוד.

<חן הרצוג: השקענו את התשומות, גידלנו, השקינו.

איתן כבל: אם אתם רוצים שכוועדה אנחנו נוציא מתחת ידנו משהו אמיתי ולא דקלרטיבי, אז תגיד לנו אם יש לכם מחקר שיודע לתת איפה פחות או יותר נמצאים העוגנים הגדולים ביותר של "לקט".

איתן כבל: אני אומר "לקט" ככותרת.

איתן כבל: תגיד לי: תשמע, בחקלאות מושמדים מידי שנה X עגבניות, Y פירות, ירקות, חלק מזה נובע מכך שלא רוצים להוריד את המחיר בשוק, חלק מזה נובע מאי כדאיות כלכלית למגדל.

איתן כבל: אי כדאיות זה יכול להיות כי אין לו עובדים.

איתן כבל: אני לא נכנס לכל התהליכים האלה.

איתן כבל: אני רוצה את זה בכותרות.

איתן כבל: אתה יכול להגיד לי שצה"ל מידי שנה זורק אוכל שהוא אוכל ראוי למאכל אדם.

איתן כבל: על זה אנחנו מדברים, לא ליד, לא כאילו.

איתן כבל: תגיד: אנחנו רואים בצאלים או במקומות אחרים אלפי כיכרות לחם בתוך ניילון שנזרקים כי פג תוקפם, או שנשאר להם עוד יום אחד כדי להיות פג תוקף, אנחנו רואים x גבינות שנכון שכתוב שפג תוקף ב-18, אבל בפירוש אפשר עוד יומיים, שלושה כמו כלום למתוח את העניין הזה.

איתן כבל: דרך אגב, כשאתה יוצא לשטח, אסור למטווח לקבל חזרה אוכל שהוא אכיל לכולי עלמא.

איתן כבל: אסור בפקודה.

איתן כבל: לפעמים אתה אחרי אימון חוזר עם כמויות אדירות של אוכל.

איתן כבל: אני לא מדבר רק על ביצים או דברים מהסוג הזה.

איתן כבל: אני צריך מכם טבלה כזאת שיודעת לסדר את המשק מהמקום הכלכלי של העניין.

<חן הרצוג: הטבלה הזאת נמצאת בעמוד 27 בדוח שלנו.

<חן הרצוג: אנחנו מחלקים פירות וירקות.

<חן הרצוג: בדיוק מה ששאלת נמצא שם.

<חן הרצוג: אתה שואל אותי איפה המוקדים.

<חן הרצוג: מוקד אחד שדיברנו עליו זה חקלאות, מוקד שני זה הצריכה.

<חן הרצוג: אני לא מדבר על הצריכה הביתית.

<חן הרצוג: הצריכה הביתית זה סיפור אחר.

<חן הרצוג: אנחנו מדברים על הצריכה של המוסדות.

<חן הרצוג: אני חושב שכאן הממשלה, המדינה והכנסת כן יכולים להשפיע, כי בצריכה המוסדית יש הרבה מאוד מטבחים שממומנים מכספי משלמי המיסים, אם זה בצבא, בבתי ספר, בבתי חולים, בחברות הממשלתיות.

<חן הרצוג: אחד מצעדי המדיניות שאנחנו מציעים הוא לחייב כל גוף שמתוקצב על ידי המדינה לתרום את העודפים שלו.

<חן הרצוג: זה כספי מיסים.

<חן הרצוג: אלה הכספים שלנו שלוקחים וזורקים לטמיון.

תמר זנדברג: תודה רבה, איתן.

תמר זנדברג: אני ממש מתרגשת להסתובב כאן היום בבניין.

תמר זנדברג: מחוץ לחדר פה יש סלים של ירקות טריים.

תמר זנדברג: אני רואה את כל הוועדות דנות בנושא הכל כך חשוב הזה.

תמר זנדברג: הייתי אומרת שחוזרים לפה החברים כל שנה, אבל השנה אני מרגישה איזו תחושה מיוחדת, איזה רגע כזה של חסד.

תמר זנדברג: אני רוצה לשבח אתכם על הדוח הזה, כי אני מרגישה שיש פה איזה שהוא דיבור תכל'ס.

תמר זנדברג: בתור מישהי שהיא מאוד פעילה בתחום החברתי ובתחום הסביבתי, שהוא מאוד קשור לכאן, אני מרגישה לראשונה שאנחנו יכולים לדבר על כמה כסף זה יחסוך למשק הישראלי, על המענה שזה ייתן לאנשים רעבים.

תמר זנדברג: יש פה איזו שעת רצון שבה אפשר לכנס את כל הכוחות האלו ולהגיע לאיזו שהיא פעילות ממשית כאן, בכנסת, להצלת מזון לטובת הסביבה, בני האדם הרעבים, החברה והכלכלה.

תמר זנדברג: בתנועה הסביבתית נהוג לדבר על משולש הקיימות, שזה סביבה, חברה וכלכלה.

תמר זנדברג: פעילות שהיא טובה סביבתית, שהיא מקיימת, שהיא חסכונית במשאבים, שהיא לא בזבזנית, זאת פעילות שהיא טובה לחברה וטובה גם כלכלית.

תמר זנדברג: היא גם חוסכת כסף ומייצרת תועלת.

תמר זנדברג: אני חושבת שדווקא כאן, בוועדת הכלכלה, שזו ועדה חשובה לנושא הזה, אפשר להתכנס לאיזו שהיא פעולה פרלמנטרית בשני תחומים.

תמר זנדברג: אחד, בתחום שציינת כרגע של התרומה המוסדית.

תמר זנדברג: זה תחום, איתן, שאני חושבת שכדאי לגייס את היכולות שלך הפרלמנטריות להוביל בכנסת, שנקלע באמת לפלונטר בירוקרטי.

תמר זנדברג: הרי תמיד אומרים שהפרה רוצה להניק, העגל לא רוצה לינוק.

תמר זנדברג: פה יש לנו פרה שרוצה להניק, עגל שרוצה לינוק, אבל חסמים ביטוחיים, בירוקרטיים, לא עניינים, מונעים את העברת המזון ממקומות מוסדיים, כמו הכנסת, כמו בסיסי צה"ל, כמו בתי חולים, כמו אולמות אירועים, כמו משרדי ממשלה וכו', אל המקומות שיש צורך באותם עודפים.

תמר זנדברג: דבר שני, תחום החינוך לקיימות, מניעת בזבוז, השימושים החוזרים, ההתבססות על כל אותם עודפים שאפשר להתבסס עליהם.

תמר זנדברג: גם כאן צריך להתחיל מלמעלה.

תמר זנדברג: אני חושבת שגם פה כדאי לחתור לקראת החלטת ממשלה שתדבר על יעד לאומי, על איזו שהיא תכנית לאומית להצלת מזון, שתגדיר יעדים מספריים - על פני 10 שנים אנחנו שואפים לכך וכך אחוזים.

תמר זנדברג: היעד לא חייב להיות בשמיים, הוא יכול להיות משהו בר קיימא, משהו בר השגה כדי שרק נתחיל לדבר על הנושא הזה.

תמר זנדברג: מדינת ישראל צריכה להכיר בבעיה, להציב לעצמה יעד מספרי שאחר כך נגזרות ממנו כל הפעולות של משרדי הממשלה השונים, אם זה בתחומי ההסברה, החינוך, הכלכלה וכו'.

<דב טשרניחובסקי: אני רוצה לברך את הוועדה ואת הכנסת.

איתן כבל: ואת היוזמים.

<דב טשרניחובסקי: ואת היוזמים על היום הזה.

<דב טשרניחובסקי: אני רוצה גם להתחבר לאופטימיות של חברת הכנסת תמר זנדברג.

<דב טשרניחובסקי: אני לא יודע , אני קצת הססן.

<דב טשרניחובסקי: יש כאן לפעמים תחושה של דז'ה וו עם הנושא הזה.

<דב טשרניחובסקי: אני אשים לכם את האתגר.

<דב טשרניחובסקי: חיפשת אתגר?

<דב טשרניחובסקי: אני אתן לך את האתגר.

<דב טשרניחובסקי: התכנית קיימת, השאלה מי מאמץ אותה וכך הלאה.

<דב טשרניחובסקי: אני אתן כמה פרטים.

<דב טשרניחובסקי: קודם כל, להביא את הנושא הזה קצת בפרספקטיבה.

<דב טשרניחובסקי: לא צריך להרחיב על מה שכבר נאמר – עייפים כבר מזה כנראה - על העוני והפערים בישראל.

<דב טשרניחובסקי: עוד דבר שפורסם לאחרונה על ידי מרכז טאוב הוא שעליית מחירי המזון בישראל אין לה אח ורע במדינות ה-OECD בעשור האחרון.

<דב טשרניחובסקי: לא רק שאנחנו לא מצילים את המזון, גם הנגישות שלו לאוכלוסיות נעשית יותר ויותר קשה, בפרט לאוכלוסיות חלשות.

<דב טשרניחובסקי: עוד מחקר אחר שגם פורסם במרכז טאוב מראה שהאוכלוסיות החלשות מתרחקות מאוד מתזונה ים תיכונית, שזאת תזונה בריאה.

איתן כבל: למה?

<דב טשרניחובסקי: כי מחירי הירקות והפירות הם יקרים במיוחד.

<דב טשרניחובסקי: זה מאוד בולט בנתונים.

<דב טשרניחובסקי: אנחנו בעצמנו התפלאנו לראות את זה.

תמר זנדברג: אתה צודק.

תמר זנדברג: כאן בוועדה דנו בשבועות האחרונים ברפורמה בפטם, ברפורמה בביצים ובחלב.

תמר זנדברג: הניסיונות של הממשלה להוזיל את מחירי המזון הולכים דווקא למזון שהמחירים שלו לא גבוהים, הוא מזון מהחי, מזון לא מקיים, תעשייה מזהמת.

תמר זנדברג: במזון מהצומח המחירים עולים.

תמר זנדברג: שם אנחנו רואים הרבה יותר רפיון ידיים.

<דב טשרניחובסקי: נכון מאוד.

<דב טשרניחובסקי: זה ממש מדויק.

<קריאה: זה ממש לא נכון.

<דב טשרניחובסקי: אי הצלת מזון על רקע המציאות הישראלית הרבה יותר חריפה מאשר בצרפת, באנגליה או אפילו בארצות הברית.

<דב טשרניחובסקי: יש לנו בעיה די מיוחדת.

<דב טשרניחובסקי: אגב, לכל המדינות האלו יש פתרונות לנושא של הצלת מזון, בצורה כזאת או אחרת.

<דב טשרניחובסקי: במקרה בחרתי את אלו, אפשר למנות עוד אחרות.

<דב טשרניחובסקי: עכשיו לעצם האתגר.

<דב טשרניחובסקי: המועצה הלאומית לביטחון תזונתי, לפי בקשת שר הרווחה הקודם, הכינה תכנית לאומית לביטחון תזונתי בשיתוף כל העמותות.

איתן כבל: שתקציבה?

<דב טשרניחובסקי: התכנית מדברת על ביטחון תזונתי ל-110 אלף בתי אב, שזה שליש ממה שהביטוח הלאומי מדבר עליו.

<דב טשרניחובסקי: לפי מבחנים שעשינו חשבנו שזה סדר גודל מינימאלי.

<דב טשרניחובסקי: התקציב שביקשנו לצורך העניין הזה הוא 500 מיליון שקל.

<דב טשרניחובסקי: אגב, כדי להביא את ה-500 מיליון שקל האלה בקונטקסט של מה שאמר קודמי, אז לפי החישובים שלנו שמבוססים על נתונים אמריקניים, על כל שקל הם עשו דולר.

<דב טשרניחובסקי: על כל שקל שנתרם לעמותות המזון לצורך איסוף וחלוקת מזון, העמותות מצליחות לגייס 5 שקלים.

<דב טשרניחובסקי: אגב, אם זה 500 מיליון שקל, ואנחנו ממנפים את זה פי 5, אז יש לנו את ה-2.5 מיליארד שאתם נקבתם.

<דב טשרניחובסקי: החשבון הזה די מסתדר.

<דב טשרניחובסקי: יש תכנית שהגשנו לשר הרווחה הקודם.

<דב טשרניחובסקי: היא אמורה הייתה להגיע לממשלה.

<דב טשרניחובסקי: לדאבוני היא לא הגיעה לממשלה.

<דב טשרניחובסקי: למעשה כל פעילות המועצה די משותקת.

<דב טשרניחובסקי: זה בניגוד לחוק, דרך אגב, שעבר במקום הזה, בבניין הזה.

<דב טשרניחובסקי: הנה לך האתגר.

תמר זנדברג: מה התקציב של המועצה?

<דב טשרניחובסקי: התקציב של המועצה הוא 0.

<דב טשרניחובסקי: כל מה שהזכרנו פה הוא על בסיס מתנדבים.

<קריאה: טוב שאנחנו לא בגירעון.

תמר זנדברג: המועצה היא זרוע שהוקמה על פי חוק על ידי הממשלה?

<דב טשרניחובסקי: זו זרוע שהוקמה על פי חוק שחוקק בבניין הזה ב-2011.

תמר זנדברג: תחת איזה משרד?

<דב טשרניחובסקי: כפוף למשרד הרווחה.

<דב טשרניחובסקי: אני אעביר לך שני דוחות של מבקר המדינה על איך הממשלה מתייחסת למועצה.

תמר זנדברג: היא תוקצבה מאז הקמתה?

<דב טשרניחובסקי: לא.

תמר זנדברג: זו גם שיטה.

<דב טשרניחובסקי: אבל עשתה בכל זאת עבודה.

תמר זנדברג: סליחה על השאלה, אבל אתה מינוי של שר הרווחה?

<דב טשרניחובסקי: כן, אני מינוי של שר הרווחה כחלון.

תמר זנדברג: ושאר הצוות?

<דב טשרניחובסקי: שאר הצוות בנוי ממתנדבים.

<דב טשרניחובסקי: זה היופי בעם הזה, שתמיד אפשר למצוא מתנדבים.

<דב טשרניחובסקי: כל הפעילות פה היא התנדבותית, שזה חלק עצום בכל העניין.

<צבי אלון: אתה אמרת, אדוני היושב ראש, חבר'ה, דברו אתי כלכלה בגובה העיניים.

<צבי אלון: אני לא מכיר את שאר התחומים, אבל לפי דעתי רוב הבזבוזים זה לא בבית ספרנו, אני מכיר את הנתונים.

<צבי אלון: אני חלוק מאוד על מה שכתוב פה במסמך.

<צבי אלון: לגבי הפירות והירקות, אנחנו באופן שוטף בקשר עם העמותות שקיימות, אנחנו באופן שוטף מעבירים אליהן בחינם כשיש עודפים.

<צבי אלון: החקלאים מיוזמתם מעבירים תוצרת באופן קבוע של פירות וירקות.

<צבי אלון: חקלאים שגומרים שטח ונשארים עם מוצרים ברמה נמוכה, מזמינים את אנשי "לקט ישראל" או עמותות אחרות כדי שיאספו את זה.

<צבי אלון: לשאלה שלך, אדוני היושב-ראש, צריכה להיות נגישות הרבה יותר גדולה בין האוכלוסייה שלה אנחנו רוצים לעזור, לבין החקלאים.

<צבי אלון: אני לא מדבר על פסטה ועל דברים אחרים.

<צבי אלון: לחקלאי אין את המקורות לקחת את העגבניות שבשטח נמצאות אחרי שהוא נוטש את השטח, גברתי חברת הכנסת.

<צבי אלון: אולי היינו צריכים ליזום פה, בישראל, איזו שהיא תחנת כיבוי אש או תחנת מגן דוד רק לצורך הזה של לטלפן אליה שכשלי כחקלאי שמייצר עגבניות נשארות עגבניות שבעוד שבוע אני זורק.

<צבי אלון: יש לנו כמויות.

תמר זנדברג: זה מה ש"לקט" עושה, לא?

<צבי אלון: היא עושה את זה בקטן.

<צבי אלון: מה ש"לקט" עושה מגיע, אבל זה מעט מאוד.

<צבי אלון: היה צריך פה משהו הרבה יותר - -

איתן כבל: מערכת שיודעת, כמו ארבה, לבוא ולהשתלט.

<צבי אלון: לחבר את המוצרים שנמצאים אצלנו במשקים, והם נמצאים יום יום, לאותה אוכלוסייה.

איתן כבל: כמה, להערכתך, צבי, יש חקלאים שאתה יודע לתת לי בשתי הוורסיות - אלה שתיארת אותם, זאת אומרת, אלה שהסחורה שלהם לא יכולה להיות מיועדת לשווקים, וכאלה שאתה יודע שפשוט קטפו ומשמידים?

<צבי אלון: יש עוד קטגוריה - נזקי טבע.

<צבי אלון: בדוח נקבע, ואני לא רוצה לפגוע כי העבודה היא חשובה, שמתוך 2.5 מיליון טון 75% זה פירות וירקות.

<צבי אלון: זה הזוי.

<צבי אלון: 75% מה-2.5 זה כמעט 2 מיליון טון.

<צבי אלון: אנחנו משווקים 2 מיליון טון.

<צבי אלון: אנחנו לא זורקים את הכל.

<צבי אלון: נניח שזאת טעות.

<חן הרצוג: רק לתקן אותך, החקלאות בישראל היא 5.3 מיליון טון, לפי נתוני משרד החקלאות.

<צבי אלון: אל תתקן אותי, אני אתקן אותך.

<צבי אלון: יש ייצוא ויש לתעשייה.

<צבי אלון: פירות וירקות טריים לשוק המקומי יש 2 מיליון טון.

תמר זנדברג: כמה מזה לא מגיע?

איתן כבל: הרצוג, יכול להיות שיש טעות בקריאה של הדברים.

איתן כבל: זה לא היום הרת עולם.

איתן כבל: האנשים כאן סביב השולחן רוצים לעשות טוב, להתחבר.

איתן כבל: אני לא רוצה שהשיח יהיה שיח של ויכוח.

איתן כבל: אין מקום כאן לוויכוח.

<צבי אלון: יכול להיות ש-10% תוצרת נשארת בשדות.

<צבי אלון: בנזקי טבע יכולות להיות כמויות של בין 5% ל-10%, תלוי בטבע.

<צבי אלון: התוצרת שאנחנו לא משווקים כי המחירים נמוכים היא אפילו פחות מזה.

<צבי אלון: חודשים שלמים חקלאי מוכר במחירי הפסד כי הוא מקווה שבחצי השני הוא יפצה את עצמו.

<צבי אלון: יש לו הסכם עם המשווקים, יש לו תוצרת בשטח, אז הוא מוכר.

<צבי אלון: אפילו אם ההוצאות שלו הן 2 שקלים אבל נותנים לו שקל 80, הוא מוכר.

<צבי אלון: אדוני הפרופסור וחברת הכנסת זנדברג, דיברתם על המחירים של הפירות והירקות בישראל.

<צבי אלון: אתם יושבים בכנסת ישראל.

<צבי אלון: יש לכם את מרכז המידע של הכנסת שפרסם בשנה שעברה שמחירי המזון בישראל הם ב-40% יותר גבוהים מאשר במדינות ה-OECD.

<צבי אלון: זה נכון.

<צבי אלון: באותו פרסום כתוב שהפירות והירקות הם מינוס 15%.

<צבי אלון: אתה אומר לנו פה שהמחירים בישראל גבוהים מאוד.

תמר זנדברג: בכמה הם עלו בשנים האחרונות, בוא תגיד לנו ביושר, כי אנחנו גם הולכים לסופר ולשוק בנוסף לזה שאנחנו קוראים את הדוחות של הממ"מ.

<צבי אלון: אני אשלח לך אישית את הנתונים.

תמר זנדברג: אנחנו חיים פה כמה שנים.

<צבי אלון: אנחנו כולנו חיים בתחושה של העגבניות, של הווירוס, של המחסור, של מה שיש.

<צבי אלון: לפני חצי שנה או שמונה חודשים החקלאים השאירו אלפי טונות כי לא היו מחירים.

<צבי אלון: אני אשלח לך את מחירי הפירות והירקות בישראל ובעולם.

איתן כבל: אתה יודע שצריך לעשות את ההבחנה.

איתן כבל: כמי שגדל והתחיל את החיים הציבוריים שלו אצל צבי במשרד החקלאות, ואני אומר את זה כמי שמוצא את עצמו פה מנהל את הדיונים בוועדות לאורך כל השרשרת, חייבת להיות הבחנה בין המחיר לחקלאי למחיר על המדף.

איתן כבל: הציבור לא יודע לעשות את ההבחנה הזאת.

איתן כבל: הנה סתם דוגמה - הקרב על הפטם.

איתן כבל: כתוצאה מההסכם הוולונטרי שביצענו החקלאים הורידו את המחירים עד כדי 15%, כאשר במדף זה ירד ב-5% בלבד.

איתן כבל: זאת הטענה לאורך כל הדרך.

איתן כבל: זה דיון שאני לא רוצה לפתוח אותו.

איתן כבל: כל סיפור פערי התיווך לא צריך להיכנס כאן לשולחן.

איתן כבל: מה שחשוב לי, צבי, וזה חשוב מאוד מבחינת הסיכומים שלנו, שנקים כאן צוות שישב בין "לקט" לבינכם, אם זה אתה או מי שתחליטו, אני לא רוצה לקבוע למשרד, שירכז את כל הנושא הזה.

איתן כבל: מה שאמרת הוא חשוב.

איתן כבל: אם באמת מצליחים לייצר מערך כזה - זה דרמטי.

איתן כבל: לא צריך חוק בשביל זה.

איתן כבל: צריך מערכת עם קצת כסף ומתנדבים שיודעת לעשות את הדברים האלה - וכבר עשינו התקדמות מאוד מאוד גדולה בתהליך הזה.

<ענת פרידמן קולס: אני רוצה להודות לצבי ולומר ש"לקט ישראל" אוסף מהחקלאים שאנחנו מגדירים כתורמי המזון הגדולים ביותר שישנם.

<ענת פרידמן קולס: אנחנו, "לקט ישראל", אספנו רק בשנת 2015 קרוב ל-15 אלף טון, כשהרוב הגדול של זה הוא פירות וירקות.

<ענת פרידמן קולס: אין הכוונה לכך שחקלאים לא רוצים לתרום.

<ענת פרידמן קולס: חקלאים נותנים.

<ענת פרידמן קולס: חקלאים יותר מכולנו לא יכולים לראות את האובדן של מה שהם גידלו בזיעת אפם, תרתי משמע.

<ענת פרידמן קולס: 15 אלף טון מתוך כל המספרים שרשומים פה, גם אם אנחנו יכולים להתווכח עליהם, זה מספר שהוא עדיין גדול מאוד.

<ענת פרידמן קולס: הכוונה בהבאת הנושא הזה לדיון במוסד המכובד הזה היא כדי שזה יחרוג ויגדל מ"לקט ישראל", יבוא ולמקומות גדולים יותר, כי אנחנו מוגבלים.

<דויד הימן: יש פה איזו שהיא סתירה.

<דויד הימן: מצד אחד, לקבוע מחירים גבוהים, מצד שני, דובר על ש75% מאובדן המזון הוא מהתוצרת הטרייה.

<דויד הימן: חקלאי לא אוסף או קוטף את הפרי והירק שלו רק במצב שזה לא מכסה.

איתן כבל: אני לא רוצה מבוא לכלכלה שנה א'.

<דויד הימן: מחירי התוצרת החקלאית הם לא בידיים של החקלאים.

<דויד הימן: דובר בוועדה הזאת אלף פעמים על פערי תיווך וכל הדברים האחרים.

<דויד הימן: חקלאות, כמו שאמר צביקה, מוכנה לעשות הכל כדי שהתוצרת שנשארת בשדה, מהסיבות שנאמרו פה, תגיע לידי הציבור שלא יכול לשלם, אבל צריך לשמור על שני דברים.

<דויד הימן: אל"ף, ציבור החקלאים לא יכול לשאת, אפילו לא באגורה, בהוצאה הזאת.

איתן כבל: הוא לא צריך.

<דויד הימן: דבר שני, צריך לשמור על מצב שזה לא יפגע בצד של החקלאי, ולמה?

<דויד הימן: חקלאים יודעים להגיע לכל מקום שהם יכולים להרוויח גרוש.

<דויד הימן: אם אחרי שהוא מכר את התוצרת שלו בגרוש אחד יותר מהוצאות האיסוף יבואו ויציעו את זה בחינם, מה עשינו?

איתן כבל: אני מודה לאדוני שחזר על מה שאמרתי.

איתן כבל: זה מה שביקשתי בסוף דבריי.

איתן כבל: אני לא אומר את זה, חס וחלילה, לגנותו של דוד, אני אומר את זה ממקום אחר.

איתן כבל: כל עוד זה וולונטרי שפה קופצים לגינה, פה קופצים לשדה, אין לזה משמעות.

איתן כבל: מהרגע שמדובר במהלך שהוא הרבה יותר רחב אל מול המערכות המגדלות, כפי שאתה אמרת, דוד, יש משמעות מאוד גדולה אם החקלאי ירוויח עוד גרוש, או שאותו אחד, אזרח יחשוב שהוא יקבל את זה דרך "לקט".

איתן כבל: אני מקבל את זה לחלוטין.

איתן כבל: אומרים שיש את ה-300 או 400 אלף שצריכים לקבל, שזאת באמת האוכלוסייה שאו שיהיה לה או שלא לא יהיה לה.

איתן כבל: הדרך היחידה שלהם לאכול את אותו מלפפון, את אותה עגבנייה, את אותו אגס יכולה להיות רק אם זה יבוא מ"לקט", עד כמה שאפשר להפוך את זה למאוד מדויק, כי זה לא מדויק באופן מוחלט.

איתן כבל: זו הכוונה.

<ירון סולומון: אני רק רוצה לתת, מה שנקרא, דוגמה קטנה.

<ירון סולומון: קודם כל, החקלאות הישראלית היא מן המובילות בעולם.

<ירון סולומון: אנחנו כחקלאים מספקים את כל הפירות, הירקות, החלב והבשר באיכות מעולה ובמחירים יותר מסבירים, אנחנו לא אחראים על הנושא של פערי התיווך.

איתן כבל: אתם מדברים כאילו אתם מנסים למכור ל"לקט" סחורה.

איתן כבל: הם רוצים את זה בחינם.

<ירון סולומון: אני רוצה לתת דוגמה, שהיא דוגמה יפה ואולי ממנה ניתן ללמוד כיצד צריך לנהוג.

<ירון סולומון: אז נכון, יש, מה שנקרא, שדות, ויש כשלי שוק.

<ירון סולומון: יש לנו גם תנועת נוער.

<ירון סולומון: אנחנו מחוברים ל"לקט", לקרן לנזקי טבע ולארגון מגדלי הירקות.

<ירון סולומון: מה שנעשה זה שבזעיר אנפין מגייסים את הנוער יחד עם "לקט" כדי לקטוף.

<ירון סולומון: זה מגיע, מה שנקרא, בסופו של דבר לבתים או לנזקקים.

איתן כבל: בשביל זה החבר'ה רוצים שזה לא יהיה בזעיר אנפין.

<ירון סולומון: את הדבר הזה צריך לקחת כדוגמה ולנסות, מה שנקרא, להרחיב את היריעה הזאת.

<ירון סולומון: צריך לתת, מה שנקרא, מסגרת ארצית לדבר הזה.

<פנינה בן-דוד: אנחנו יותר מנשמח לתרום, רק יש בעיה שמעכבת חלק מהמלונות היום.

<פנינה בן-דוד: חלק מהרשתות הגדולות כבר קשורות בהסכמים עם "לקט ישראל".

<פנינה בן-דוד: מהנתונים שהיום שמעתי מ"לקט ישראל", הם כל יום אוספים 1300 ארוחות מוכנות לנזקקים מהרשתות.

<פנינה בן-דוד: יש בעיה שראיתי שכמה הצעות חוק שהוגשו הולכות לפתור אותה, וזה לפטור את מי שנותן את המזון לארגונים כאלה מאחריות פלילית ומשפטית.

<פנינה בן-דוד: אני בטוחה שברגע שתעבור הצעת החוק הזאת שתפטור אותנו מאחריות פלילית ומשפטית לדבר הזה, מספר התרומות יגדל.

<פנינה בן-דוד: באמת שחבל לזרוק מזון.

חיים ילין: יש את השומר החדש, יש תנועות נוער.

חיים ילין: צריך לבוא ולקחת פרויקט, כי הבעיה הגדולה ביותר נמצאת בחממות, לא בשטחים הפתוחים.

חיים ילין: אף אחד לא יתחיל ללכת קילומטר ברגל בשטחים הפתוחים בשביל לאסוף 100 קילו תפוחי אדמה.

חיים ילין: זה אפילו לא הגיוני.

חיים ילין: יש מקומות שאפשר להוציא הרבה יותר.

חיים ילין: גם כשאתה אוסף, אתה אוסף איפה שכדאי, לא איפה שלא כדאי.

חיים ילין: אין גבול לבזבוז עצמו.

חיים ילין: בגזר שנשאר בקרקע מזבלים את הקרקע וחוסכים דברים אחרים.

חיים ילין: בחממות נמצאת הבעיה.

חיים ילין: המשק המשפחתי לא יודע להתמודד עם זה.

חיים ילין: הוא גם ככה בקושי קוטף, בקושי מוכר.

חיים ילין: הפתרון נמצא בדיוק במקום הזה.

חיים ילין: לא צריך לפחד כשיש סחורה שנמכרת ב-2,3 שקלים, כשמנגד יש סחורה אחרת שנקטפת בסוף הקטיף כאשר המחירים כבר ירדו ובאים לאסוף אותה.

חיים ילין: אני חושב שלשומר החדש יש, מה שנקרא, עבודה עברית.

חיים ילין: חומה ומגדל זאת תכנית של צעירים שמגיעים לאזורים על מנת להחליף ידיים עובדות של עבודה זרה.

חיים ילין: אם הפרויקט הזה יהיה גשר יחד עם חלק מתנועות הנוער שנמצאות בפריפריה, אני חושב שאנחנו נפתור בעיה שהיא אקוטית.

חיים ילין: דרך אגב, זה יפתור בעיה למשק המשפחתי ולמושבניק.

חיים ילין: חד משמעית זה יפתור.

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי אחד הדברים שעולים הכי הרבה כסף לחקלאי מעבר לגידול זה איך לפרק את הגידול הקודם.

חיים ילין: אם אתה מצליח לפרק את הגידול הקודם על ידי זה שאתה לוקח ומלקט שם את כל מה שנשאר, יהיה ווין ווין.

חיים ילין: אין לי מושג לגבי עלויות.

חיים ילין: אם שר החקלאות – אני אומר ברצינות, לא בעקיצה - מעבר לקול הקורא הראשון שהוא הוציא לאיו"ש, יוציא קול קורא למתנדבים שיכולים לבוא ולעשות את זה - - המתנדב לא צריך לשלם את הרכב ואת ההוצאות השוטפות על חשבונו.

חיים ילין: הוא צריך לעשות מעשה.

חיים ילין: את המעשה הזה הוא יעשה פעם בשבוע אם יש לו תשתית קלה ונוחה.

חיים ילין: אם אפשר להתנדב למשטרה ולמד"א פעם בשבוע, אין שום סיבה בעולם שאי אפשר יהיה להתנדב גם פה.

<דורית אדלר: אנחנו לא צריכים לקבל כאקסיומה את כמויות עודפי המזון שיש לנו.

<דורית אדלר: אנחנו ראינו את זה גם בדיון על הפטם, כמו שאתה אומר.

<דורית אדלר: אנחנו צריכים להבין שצריך איזה שהוא תכנון, גם בתחום החקלאות, כדי לקרב את כל המזון שאנחנו מגדלים לתזונה הים תיכונית, כך שהוא יהיה יותר נגיש לכלל האוכלוסייה.

<דורית אדלר: בתוך בתי החולים יש בזבוז מזון אדיר.

<דורית אדלר: פה אנחנו צריכים לחשוב איך אנחנו מצמצמים את הבזבוז הזה.

<דורית אדלר: את המזון הזה אי אפשר לתרום כי יש זיהומים וכיוצא באלה דברים.

<דורית אדלר: אנחנו צריכים לדאוג שאנחנו נציל מזון, לא מזון מזיק.

<דורית אדלר: אנחנו צריכים להנגיש הרבה יותר פירות וירקות לאוכלוסייה החלשה כדי למנוע את התחלואים, כדי לחסוך עלויות אדירות של מערכת הבריאות בהמשך.

<גליה שגיא: אני רוצה להציג פרויקט של שיתוף פעולה יחד עם עמותת לתת - ארגון גג שתורם אוכל מוכן.

<גליה שגיא: אנחנו פועלים לעודד את יצרני המזון לתרום יותר ממה שהם תורמים היום, וגם לצרף מפעלים וחברים נוספים.

<גליה שגיא: בסקר פנימי שעשינו ראינו ששליש מחברות המזון חוששות לתרום בגלל האחריות הפלילית.

<גליה שגיא: הן ישמחו לעידוד מצד הרשות המחוקקת בנוגע להטבת מס, כמובן בצורה וולונטרית, לא בכפייה.

<גליה שגיא: מעבר לדיון של מה מקומה של הממשלה ושהממשלה צריכה לדאוג, יש מקומות בהצלת המזון שיש לזה גם ערך חברתי, ערך סביבתי וערך כלכלי שהרשות המחוקקת יכולה לבוא, לעזור ולעודד.

<עינת גבע: לארגון לתת יש ניסיון של 20 שנה בתחום של הצלת מזון וחלוקה שלו למשפחות נזקקות.

<עינת גבע: אנחנו ארגון גג ל-180 עמותות שפועלות בכל הארץ.

<עינת גבע: אנחנו מסייעים ללמעלה מ-60 אלף משפחות שנמצאות במצב של אי ביטחון תזונתי.

<עינת גבע: אי ביטחון תזונתי הוא הסימפטום החמור ביותר של העוני.

<עינת גבע: מדינת ישראל נמצאת במקום השני מהסוף מבין מדינות ה-OECD בשיעורי העוני, עם 243 אלף משפחות לפי נתוני המוסד לביטוח לאומי.

<עינת גבע: הצלת מזון הוא הפתרון היעיל ביותר לבעיית הביטחון התזונתי.

<עינת גבע: כשאני מדברת על יעילות, אני מדברת על יעילות כלכלית.

<עינת גבע: היום על כל שקל שאנחנו משקיעים בתפעול ובתשתיות, אנחנו מצליחים לחלק מזון בשווי של 9 שקלים.

<עינת גבע: אין עוד מערכת יעילה יותר לטפל במזון ולמנף את ההשקעה לתוצאה יעילה כמו תחום של הצלת מזון.

<עינת גבע: יש את המועצה הלאומית לביטחון תזונתי, יש את התכנית של המיזם הלאומי לביטחון תזונתי שממוקד בהצלת מזון תוך שילוב פעולה תלת מגזרי, שיתוף של ארגוני הגג.

<עינת גבע: כל מה שצריך לעשות זה ליישם את אותה תכנית שנכתבה וקיימת.

<עינת גבע: אנחנו, הארגונים עצמם, פועלים כיום בשטח על מנת לעשות את זה.

<עינת גבע: לצורך העניין הזה גם צריך לקדם נושא של חקיקה ורגולציה.

<עינת גבע: אנחנו תומכים באינסנטיב חיובי כדי לעודד הצלת מזון.

<עינת גבע: גליה שגיא דיברה על שיתוף הפעולה עם איגוד תעשיות המזון ועם ארגון לתת, שזה שיתוף פעולה חשוב ביותר שיעודד את היצרניות לתרום מזון ולהעלות מודעות לבעיית הצלת המזון.

<עינת גבע: יש תחום פעולה נוסף שנרקם בין ארגון לתת לבין רשת שופרסל, שהיא הרשת הקמעונאית הראשונה.

<עינת גבע: עד היום אין הצלת מזון ברשתות קמעונאיות.

<עינת גבע: אנחנו מתחילים בשיתוף פעולה על מנת להציל מזון מכלל החנויות.

<יהודה כהן: מדברים הרבה על אולמות אירועים.

<יהודה כהן: יש קשר בין הקהילה לאולמות.

<יהודה כהן: אני לא ארחיב את מה שנאמר פה לגבי האחריות הפלילית.

<יהודה כהן: זאת הבעיה שלנו כרגע.

איתן כבל: מי הח"כים שמובילים את החקיקה?

<קריאה: יש שתי הצעות חוק.

איתן כבל: איפה זה עומד?

<קריאה: גם גפני ומקלב הגישו הצעת חוק.

איתן כבל: הדבר הכי חשוב שאני רוצה לצאת מפה זה עם מה שצבי אלון אמר.

איתן כבל: אם נצליח לעשות את הקידום הזה אז כבר יצאנו בצורה מכובדת מתוך העניין.

איתן כבל: אני מציע להקים שולחן.

איתן כבל: אני לא יודע מי צריך להיות בתוכו.

איתן כבל: ברור לי ש"לקט", "לתת", שכמובן מקפידים להגיע - -

<יהודה כהן: גם "לשובע".

איתן כבל: יש כל כך הרבה גופים.

איתן כבל: אין לי זכות לתת מקדם לאף אחד, גם אם מדובר בדברים טובים.

איתן כבל: אני אומר את זה בזהירות רבה.

איתן כבל: אני אעשה התייעצות עם משרד החקלאות.

איתן כבל: צבי, אתה יכול לקחת על עצמך את הריכוז של העניין הזה?

<צבי אלון: אנחנו רואים את עצמנו כתובת לזה.

איתן כבל: עזרת לי.

איתן כבל: ועדת הכלכלה מבקשת מצבי אלון, מנכ"ל מועצת הצמחים, להוביל ולרכז את כל הקשר בין הגופים הסטטוטוריים שעוסקים באיסוף מזון טרי.

איתן כבל: אני מציע שתצרף גם את השומר החדש, תנסה להכניס אותם לתוך הלופ הזה ואת תנועות הנוער.

איתן כבל: בעוד שבועיים תשלח לי מהשולחן שאני רוצה שיהיה שולחן של פעולה, לא שולחן של כל אחד.

איתן כבל: כמובן שלהתאחדות התעשיינים יש מקום של כבוד בשולחן שכזה.

איתן כבל: הרצון שלנו הוא לייצר תכנית עבודה.

איתן כבל: בעוד חצי שנה תיתנו לנו דיווח.

איתן כבל: עוד 3 חודשים תיתן לנו את ההתקדמות הראשונה.

איתן כבל: בעוד חצי שנה נקבל דיווח סופי.

איתן כבל: נקיים דיון אצלי במשרד עם הגורמים שאתה תחליט שצריכים להיות חלק מהתהליך הזה, כדי לראות שבאמת עשינו מעשה בקשר שבין החקלאים בכל הנוגע למזון טרי.

איתן כבל: אני מבקש, גברתי, לברר מי חברי הכנסת שהגישו את הצעות החוק השונות שעוסקות בטיפול באחריות המשפטית הנוגעת ליחס בין הגופים השונים ובין הגופים המספקים את המזון.

איתן כבל: בהתאם לכך אנחנו נחליט איך אנחנו ממשיכים את התהליך.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

איתן כבל: תודה על העשייה המבורכת.