ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 140, 2016-01-11 10:50

אלי אלאלוף: צהרים טובים.

אלי אלאלוף: ברשותכם, נפתח רשמית את הישיבה השנייה.

אלי אלאלוף: היום ה-11 בינואר 2016, א' בשבט תשע"ו, השעה 10:51.

אלי אלאלוף: הצעת חוק להסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון מס' 4 והוראת שעה).

אלי אלאלוף: זאת הצעה של חבר הכנסת רוברט אילטוב – הוא לא פה אבל היא כל כך חשובה, נמשיך גם בלעדיו.

אלי אלאלוף: בבקשה, היועצת המשפטית של משרד הבריאות.

<אביטל וינר אומן: אביטל וינר אומן, אני מייעצת לאגף הרישוי במקצועות בריאות במשרד הבריאות.

<אביטל וינר אומן: הצעת החוק הזאת, שהתחילה בגלגולה בכנסת הקודמת וממשיכה פה בקידום היושב-ראש, שר הבריאות ושר הקליטה, נועדה לאפשר לתקופה מסוימת, לתקופה של הוראת שעה, לעולים חדשים שמגיעים במקצועות הבריאות – פיזיותרפיה, ריפוי בעיסוק, קלינאות תקשורת ותזונה – שבמדינות שלהם, כפי שהתוודענו לכך, בתקופות מסוימות לא היה אפשר ללמוד לימודים לתואר אקדמי אלא לימודי תעודה כי זו הייתה מערכת ההשכלה שם, לאפשר להם לתקופה מסוימת להגיע לישראל, להשתלב פה בעבודה ולקבל תעודה במקצוע בריאות, גם אם אין להם את התואר הראשון אלא הם מגיעים עם לימודי התעודה.

<אביטל וינר אומן: אני חושבת שצריך שהיועצת המשפטית תקריא את הנוסח.

אלי אלאלוף: לא, לא מייד, ברשותכם.

אלי אלאלוף: נאפשר לדוברים שרוצים להגיד כמה מלים, גם במקצועות שאינם כלולים בחוק.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין פה שני חברי כנסת, ד"ר עבדאללה אבו מערוף וחבר הכנסת עודד פורר.

אלי אלאלוף: בבקשה, שמרית.

<שמרית גיטלין שקד: "הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון מס' 4 והוראת שעה), התשע"ו–2016

עודד פורר: זה לא מה שמופיע אצלנו.

יעקב ליצמן: היה תיקון.

אלי אלאלוף: עשינו התייעצויות קודמות.

עודד פורר: מעבר למה שיש פה?

אלי אלאלוף: כן.

<שמרית גיטלין שקד: נוסח סעיף 2 נמחק כיוון שהנושא ייכלל בתקנות שיובאו מייד בתום הצעת החוק הזאת לדיון.

זאב אלקין: אפשר להעיר לגבי 2?

זאב אלקין: אם אתם מעבירים את זה לתקנות, אנחנו העלינו את הסוגיה של פורטוגזית לגבי עולים.

אלי אלאלוף: התרגום.

זאב אלקין: כן.

<שמרית גיטלין שקד: אם השר יסכים, אפשר להוסיף את זה לתקנות.

זאב אלקין: לכן אני מעלה את זה פה.

<שמרית גיטלין שקד: זה יידון פה עוד מעט.

<שמרית גיטלין שקד: אנחנו גומרים את הצעת החוק וישר דנים בזה.

יעקב ליצמן: אבל אני שואל סתם – כמה שפות?

זאב אלקין: לא, אני בכוונה מציין רק שפה אחת.

זאב אלקין: יש היום עלייה הולכת וגדלה מברזיל – זה לא ספרדית, זה פורטוגזית, מה לעשות.

<ד"ר אמיר שנון: אין לנו אנשי מקצוע.

<ד"ר אמיר שנון: זה לא סתם לתרגם מילולית.

<ד"ר אמיר שנון: הבעיה שאתה צריך איש מקצוע.

זאב אלקין: אתה לא יכול למצוא אף איש מקצוע?

<קריאה: אין אף רופא פורטוגזי בישראל?

זאב אלקין: אין אף איש מקצוע דובר פורטוגזית בישראל?

זאב אלקין: בכל זאת יש פה קהילה של יוצאי ברזיל.

יעקב ליצמן: זה יוצר כאב ראש לא קטן.

יעקב ליצמן: אם אתה עומד על זה - - -

אלי אלאלוף: אבל אין אפשרות אחרת, למה לא תאפשרו?

עודד פורר: זה פשוט יבוא לפה עוד פעם כשיתחילו לצוף הבעיות של העולים מברזיל.

יעקב ליצמן: הלוואי, הלוואי.

<ד"ר אמיר שנון: יש פה אופציה.

<קריאה: בתקנות.

<שמרית גיטלין שקד: וזה לא חובה.

<אביטל וינר אומן: יש אפשרות לקבוע בתקנות שפות נוספות.

<ד"ר אמיר שנון: יש פה אופציה בהצעה.

זאב אלקין: אני ראיתי, אבל היות ואני שומע מה התגובה להצעתי, אז לכן אני מעדיף שזה יהיה כתוב.

<ד"ר אמיר שנון: עד היום לא תרגמנו אף פעם לפורטוגזית.

אלי אלאלוף: אבל זה לא היום.

אלי אלאלוף: היום יש גל עלייה מברזיל.

זאב אלקין: בשנה האחרונה העלייה מברזיל הכפילה את עצמה.

זאב אלקין: זה עדיין לא מספרים גדולים אבל אם זה ילך בקצב כזה, ויש סיבות למה זה קורה.

<אביטל וינר אומן: צריך לראות כמה אנשים יש.

<ד"ר אמיר שנון: אני בהחלט מוכן לבדוק את זה, אני רק אומר שתהיו ערים לכך שיכולה להיות בעיה ברמה המקצועית.

זאב אלקין: אני לא מאמין שבמדינת ישראל כולה לא ניתן למצוא איש מקצוע אחד דובר פורטוגזית.

אלי אלאלוף: ברשותכם.

אלי אלאלוף: דוקטור, אני רוצה להבין.

אלי אלאלוף: יש אפשרות להוסיף שפות בהתאם לצורך.

<ד"ר אמיר שנון: נכון.

אלי אלאלוף: שנית, כרגע יש צורך בפורטוגזית, אז אנחנו נוסיף.

אלי אלאלוף: הבעיה הטכנית זה בעיה שאתם צריכים להתמודד איתה, ולא עכשיו.

אלי אלאלוף: לא הולכים לבדוק משהו פה.

אלי אלאלוף: פה אנחנו מבקשים.

זאב אלקין: אגב, אם לא תמצאו אף אחד, לי יש הצעה.

זאב אלקין: אנחנו נמצא לכם מועמד לעלייה, תציעו לו מקום עבודה במשרד הבריאות.

זאב אלקין: כתוצאה מזה הוא יעלה, ונביא לפה גם עולה וגם יהיה תרגום.

עבדאללה אבו מערוף: יש כבר קנדידט?

זאב אלקין: נמצא.

זאב אלקין: אני בטוח שנמצא.

אלי אלאלוף: זו בעיה טכנית, ברשותך.

יעקב ליצמן: השר אלקין ידאג לתקן במשרד האוצר.

זאב אלקין: זה כבר לא אמרתי.

אלי אלאלוף: אני אדאג לתקן באוצר, יאללה.

אלי אלאלוף: נרשום את זה בסוגריים כבדיחה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, בואו נמשיך בבקשה.

אלי אלאלוף: תוסיפי פורטוגזית.

<שמרית גיטלין שקד: אדוני, זה בתקנות שהן מייד אחרי הצעת החוק, אז כרגע אני לא מוסיפה.

אלי אלאלוף: בסדר.

<שמרית גיטלין שקד: נדון בזה, תזכרו את זה.

<שמרית גיטלין שקד: משרד הבריאות ביקש למחוק את התוספת שאומרת: "לא ידחה המנהל את בקשת המבקש בהסתמך על הוראות סעיף קטן זה אלא לאחר שהתייעץ בוועדה המייעצת" – למחוק את זה.

עודד פורר: למה?

<שמרית גיטלין שקד: אז זה מחוק.

<אביטל וינר אומן: להשאיר לשיקול דעת.

<שמרית גיטלין שקד: משרד הבריאות ביקש למחוק את זה.

<שמרית גיטלין שקד: הוא ביקש למחוק את החובה שלו ולאפשר לו שתהיה לו רשות להתייעץ, אבל לא לחייב אותו כל פעם שהוא רוצה לדחות בקשה, להתייעץ בוועדה המייעצת.

<אביטל וינר אומן: זה אלפי בקשות, זה נטל.

עודד פורר: זאת אומרת, הוא הולך לדחות אלפי בקשות?

<אביטל וינר אומן: אני אומרת שזה דבר שצריך לדון.

<אביטל וינר אומן: אל"ף, אם זה משהו מהותי – הרי גם לחיוב צריך להתייעץ עם הוועדה המייעצת, לא רק לדחייה, לשלילה.

עודד פורר: הכוונה פה, שבבואו לדחות, כדי לדחות הוא חייב להתייעץ עם הוועדה המייעצת.

עודד פורר: זאת אומרת, שהדחייה היא לא דחייה שמתבצעת באופן אוטומטי ושאין הרבה דחיות.

עודד פורר: אם ככלל, רוב הדברים הם דחיות אז באמת זה עומס גדול.

עודד פורר: אם אני דוחה את כל הבקשות, אז בוודאי שיקשה עלי להתייעץ עם המועצה המייעצת.

<אביטל וינר אומן: אנחנו מבקשים שהדבר יישאר לשיקול דעת המנהל.

עודד פורר: זה עדיין נשאר לשיקול דעתו.

עודד פורר: הוא רק חייב להתייעץ איתם.

<אביטל וינר אומן: לא, זה לא נשאר כי אנחנו מחייבים להעביר את זה לוועדה מייעצת.

עודד פורר: כי אנחנו לא חושבים שבן אדם אחד באופן גורף יכול לפסול בסופו של דבר מוסד, ובסוף אנחנו שוב נשארים עם איזשהו בן אדם אחד שלא מתייעץ עם אף אחד.

<אביטל וינר אומן: תמיד כשיש בעיה אנחנו מתייעצים.

יעקב ליצמן: בניגוד אליך, אדוני, אני חושב קצת אחרת.

יעקב ליצמן: לא צריך הכול להעביר דרך ועדות, אני חושב שצריך לסמוך גם על שיקול דעת.

יעקב ליצמן: אם אנחנו מנהלים את הדברים, צריך לסמוך על שיקול דעת, אחרת אין לי שיקול דעת בכלל.

עודד פורר: הניסיון מלמד שהוראות הדחייה ניתנו באופן גורף.

יעקב ליצמן: התשובה הזאת לא נכונה.

<אביטל וינר אומן: עד שאנחנו דוחים, באמת, אנחנו שוקלים ובמקרים החדשניים מעבירים גם ככה לוועדות המייעצות.

עודד פורר: לעולם אי אפשר לדעת כי אף פעם לא גילינו את כל הנתונים, מה היו השיקולים.

אלי אלאלוף: אני מבקש את העדות שלך.

<קטי קזורר: אני קטי קזורר, אני אמורה להיות קלינאית תקשורת – לא לפי החוק אבל זה המקצוע שלי.

<קטי קזורר: אני רוצה לתת עדות על מה שקורה.

<קטי קזורר: אנחנו נותנים פה כל כך כלים למשרד הבריאות לחסום אותנו.

<קטי קזורר: למה?

<קטי קזורר: אני רוצה לתת דוגמה.

<קטי קזורר: יש פה כמה אנשים שהביאו את המסמכים, והיה להם ניסיון גם בצרפת וגם פה.

<קטי קזורר: חסר לה סטאז' של השנה השנייה, אבל הסטאז' לפני 26 שנה, האוניברסיטה לא שומרת על המסמכים האלה.

<קטי קזורר: היא שומרת אם עברת את המבחנים, עשית הכול, יש לך תעודה, יש לך רישיון עבודה, ופתאום משרד הבריאות מתעקש איפה הסטאז' של השנה השנייה שלך, ואין עדות באוניברסיטאות לפני 26 שנה.

<קטי קזורר: מישהו שעבד במקצוע, שיש לו רישיון ומסמכים של עבודה, למה מתעקשים בנקודות האלה - -

<ד"ר אמיר שנון: לא, לא.

אלי אלאלוף: רק רגע, ד"ר שנון.

<קטי קזורר: - - שרק חוסמות אותנו?

<קטי קזורר: ודבר נוסף, אני רוצה להגיד מה קרה בוועדה המייעצת.

<קטי קזורר: יש פה שני מקרים שהיו מול ועדה מייעצת, אני רוצה שתשמעו מה קורה בוועדה המייעצת כי באמת זה הזדמנות עוד פעם לחסום אותנו.

<קטי קזורר: אנחנו רק רוצים להתקדם.

<קטי קזורר: מי שעבר את הוועדה המייעצת, ברשותכם אפשר לבקש לשמוע מה קורה בוועדה בפועל.

אלי אלאלוף: בבקשה, אחת מהבנות.

<ןיקי סטרוק: שמי ויקי סטרוק, אני קלינאית תקשורת, גם באה מהאגודה של AAEGE.

<ןיקי סטרוק: אני באה מצרפת ופגשתי את כל הוועדה המייעצת אחרי שקודם כול קיבלתי מכתב שאני לא יכולה להתקבל בגלל הלימודים שלי מצרפת, שזה לא תואר ראשון אלא תעודה.

<ןיקי סטרוק: אז קיבלתי את זה באהבה, אמרתי - -

אלי אלאלוף: עכשיו באים לתקן את זה.

<ןיקי סטרוק: - - אני רוצה להסביר פשוט את כל התהליך.

אלי אלאלוף: לא, לא, אל תעשו את זה.

אלי אלאלוף: אמרתם, תגידו משהו על הוועדה המייעצת.

<ןיקי סטרוק: טוב, אני רק אסביר למה.

<ןיקי סטרוק: קיבלתי אחרי זה מכתב שאני צריכה להוסיף מסמכים על כל הסטאז'ים וכל השעות של הלימודים, אז אמרתי, טוב יש התקדמות, רואים אותי, רוצים לראות בדיוק איפה אני נמצאת.

<ןיקי סטרוק: נכנסתי לוועדה המייעצת, ופה אף אחד לא ביקש ממני את כל המסמכים, שאני לקחתי על עצמי לתרגם ולחפש שוב מצרפת – לא היה לי הרבה זמן כדי לתרגם אותם, ונאמר לי בוועדה המייעצת שבצרפת אנחנו כל כך רחוקים ממה שקורה בכל המדינות מבחינת התואר, שאני צריכה לפנות לאוניברסיטאות פה בארץ ולראות אם אני יכולה להתקדם ולהשלים את הלימודים.

אלי אלאלוף: אוקיי.

<ןיקי סטרוק: סליחה.

<ןיקי סטרוק: קודם כול, תודה שאתה נותן לנו את האפשרות לדבר כי שבע שנים אנחנו סובלות מהעניין הזה, ומנסים להתקדם עם האנשים של האגודה, עם קלינאיות תקשורת מפה, ומי שנמצא בוועדה המייעצת, שלא מסתכלת אפילו על התוכנית שלי – רק שבע שנים כדי להסתכל על התוכנית – נמצאת באגודה ונמצאת בוועדה המייעצת.

אלי אלאלוף: שבע שנים.

<ןיקי סטרוק: שבע שנים הלכתי לאוניברסיטאות וסגרו לי את הדלת – את לא יכולה להתקבל, את לא יכולה אפילו עם פטורים, את צריכה לחזור ללימודים.

<ןיקי סטרוק: ופה העניין שבוועדה המייעצת, אותם אנשים שנמצאים באגודה חושבים שאנחנו באים לסכן את המקצוע.

<ןיקי סטרוק: אנחנו כן רוצים שיבואו לבחון אותנו, אנחנו לא באים להתבכיין.

<ןיקי סטרוק: פה אומרים לנו שיש לנו בעיה שפתית, שצריך לעבור את המבחן.

<ןיקי סטרוק: המבחן הוא בא לראות אם יש לנו רישיון כדי להתקבל, ויש לנו רישיון מצרפת, מאותן אוניברסיטאות, מאותם המוסדות של הרופאים ושל רופאי השיניים, אותן אוניברסיטאות נותנות לנו את רישיון העבודה.

<ןיקי סטרוק: אז למה לא לקחת את הניסיון שלנו ולתת לנו לעבוד עם מסגרת, לעבוד עם הסתכלות, שיסתכלו עלינו?

אלי אלאלוף: זה ברור.

אלי אלאלוף: זה ברור, גברת.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: ד"ר שנון, רוצה עוד לשמוע או להגיב כבר?

<ד"ר אמיר שנון: איך שאתה מעדיף.

בן סעדון: רוקחים אתה רוצה לשמוע, אלי?

אלי אלאלוף: לא, לא.

אלי אלאלוף: בואו נישאר במקצועות של החוק.

אלי אלאלוף: אחר כך נדבר על הרוקחים.

<קטי קזורר: אפשר להוסיף רק שהוועדה המייעצת לא נותנת שום סיכום אחרי שהיא אמרה לשניהם, תלכו הביתה – אחת מגרמניה, תחזרו לגרמניה, אמרו לה במפורש.

<קטי קזורר: אז פשוט צריך שיהיה לנו סיכום מה הסיבות, איך מתקדמים, מה חסר.

<קטי קזורר: ופה זה ממש אפור, זה כל כך בידיים שלהם, שאין לנו שום דבר ביד להתקדם.

<קטי קזורר: צריך לטפל בזה מהר.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: עודד, בבקשה.

עודד פורר: רק כדי שנבין מה אומר הסעיף הזה.

עודד פורר: הסעיף הזה זה הסעיף שמקנה את הסמכות למנהל להכריע איזה מוסד הוא מתאים מבחינת תוכניות הלימודים שלו וכו' וכו', שורה של נושאים.

עודד פורר: התייעצות החובה עם הוועדה המייעצת נדרשת לפי מה שאנחנו ביקשנו רק כשהוא דוחה את הבקשה.

עודד פורר: הרי תמיד אנחנו שמים את הביורוקרטיה באישור הבקשה.

עודד פורר: אני חושב שההליך הזה הוא כן לייצר עוד ביורוקרטיה לפני שדוחים בקשה.

עודד פורר: הבקשה היא בקשה להכרה במוסד.

עודד פורר: הרי אין לכם בקשות לפי הסעיף הזה בהכרה בעשרות מוסדות.

עודד פורר: יש לכם בקשה בסוף בהכרה במספר מסוים של מוסדות.

<ד"ר אמיר שנון: ממש לא נכון.

<ד"ר אמיר שנון: מוסדות מכל העולם.

עודד פורר: מצוין.

עודד פורר: לפני שאתה דוחה מוסד, אני חושב שעם כל הכבוד, לא כל החכמה רוכזה אצלך בסופו של דבר.

<ד"ר אמיר שנון: ולמה אתה חושב שאני לא עושה את זה בכל מקרה?

עודד פורר: אז אם אתה עושה את זה, אז מה ההתנגדות שלך?

<אביטל וינר אומן: יש לי הצעה.

עודד פורר: יתרה מכך.

עודד פורר: אני גם הייתי רוצה להוסיף.

יעקב ליצמן: אני עדיין חולק על זה אבל היות שהיועצת המשפטית תציע נוסחת פשרה, אז בואו נשמע.

עודד פורר: הייתי רוצה להוסיף עוד דבר, שכבר גם אליו היא תתייחס אם זה בהצעת הפשרה – שהנימוק יהיה בכתב.

יעקב ליצמן: בזה אני תומך.

<ד"ר אמיר שנון: זה תמיד כך.

עודד פורר: שהנדחה יקבל הודעת נימוק מסודרת, עם נימוקים.

אלי אלאלוף: אם אתה אומר זה דוחה משנה לשנה, עד שבע שנים - - -

עודד פורר: לא.

עודד פורר: הוא לא יוכל לדחות בלי להתייעץ.

אלי אלאלוף: יש פה הצעת פשרה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אביטל וינר אומן: הצעת פשרה לדיון, שלא על כל בקשה ספציפית נצטרך להביא לוועדה אלא על כל דיון במוסד חדש נביא לוועדה.

עודד פורר: עלי זה מקובל.

עודד פורר: אני הייתי רוצה לשמוע את עמדתם של ארגוני העולים.

<ד"ר אמיר שנון: אני רוצה להעיר משהו.

יעקב ליצמן: האם מקובל שהדחייה תהיה בכתב?

<ד"ר אמיר שנון: כן, בוודאי.

<ד"ר אמיר שנון: זה ככה, הרב ליצמן.

יעקב ליצמן: אז אני מציע שנוסיף את זה שעל כל דחייה - - -

<אביטל וינר אומן: של מוסד.

<אביטל וינר אומן: לא על כל בקשה.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: זה אני מוסיף.

יעקב ליצמן: כשנותנים לבן אדם דחייה, צריך לתת לו נימוק.

<אביטל וינר אומן: נימוק כן.

<שמרית גיטלין שקד: זה הכנסנו בתיקון הראשון.

עבדאללה אבו מערוף: במוסד חדש.

<אביטל וינר אומן: אבל על כל מוסד, לא על כל בקשה של אותו אדם.

<אביטל וינר אומן: בסדר?

עבדאללה אבו מערוף: מובן.

עבדאללה אבו מערוף: מובן.

עודד פורר: דחית פעם אחת והתייעצת על מוסד מסוים, אין צורך לעשות את זה.

<אביטל וינר אומן: זה מה שזה הטיל עלי.

<שמרית גיטלין שקד: חבר הכנסת ליצמן, אתה דיברת על נושא של נימוק החלטה בעניין התניה או דחייה.

יעקב ליצמן: כל דחייה.

<אביטל וינר אומן: תנומק.

יעקב ליצמן: תנומק.

זאב אלקין: החלטה חיובית לא צריך.

יעקב ליצמן: חיובי לא צריך.

<קריאה: גם לא יערערו עליה כנראה.

יעקב ליצמן: ואביטל מוסיפה לגבי הפשרה של מוסד.

<שמרית גיטלין שקד: אז אני מקריאה מה אני הבנתי מהפשרה של אביטל: לא ידחה המנהל בקשה להכיר במוסד מסוים לראשונה אלא לאחר שהתייעץ בוועדה המייעצת.

עודד פורר: עלי זה מקובל.

אלי אלאלוף: ד"ר שנון, רצית להתייחס?

<ד"ר אמיר שנון: כן, אני רק רוצה להסביר כמה דברים.

<ד"ר אמיר שנון: ראשית, לגבי ההערה שהייתה כאן, יש איזשהו חוסר הבנה כי אנחנו, גם על-פי חוק, מכירים בשנת עבודה במקצוע – בכל המקצועות אגב – כחלופה לסטאז', אז זה בדיוק הפוך ממה שנאמר כאן.

<ד"ר אמיר שנון: לגבי הוועדה המייעצת אני רוצה להסביר איך הדברים פועלים.

<ד"ר אמיר שנון: אגב, אנחנו מתייעצים הרבה עם הוועדות המייעצות וזה לא כמו שאתה תיארת שההחלטה היא של אדם אחד בלבד.

<ד"ר אמיר שנון: ממש לא.

<ד"ר אמיר שנון: קודם כול יש לי סגנית ויש יועצת משפטית ויש מנכ"ל ויש שר ויש ערכאות, ויש הרבה אפשרויות לבדיקה.

<ד"ר אמיר שנון: אני רק רוצה להסביר שאחרי דיון בוועדה המייעצת אנחנו מודיעים גם לחיוב וגם לשלילה במכתב סיכום של הדברים שהיו שם.

זאב אלקין: ד"ר שנון, לפי זה אפשר לכתוב שהדחייה דורשת התייעצות גם עם השר ולא רק עם הוועדה המייעצת, לפי ההצעה שלך.

יעקב ליצמן: אז זה ייקח ארבע שנים.

<קריאה: ואז זה לא ייגמר לעולם.

זאב אלקין: רק הדחייה.

<ד"ר אמיר שנון: זה מה שאני רוצה להסביר.

<ד"ר אמיר שנון: הוועדה המייעצת, שוב על-פי חוק, מורכבת מחמישה אנשים, שעובדים אגב בהתנדבות.

יעקב ליצמן: אני חושב שהגענו לפשרה.

אלי אלאלוף: בואו נתקדם.

<שמרית גיטלין שקד: אדוני היושב-ראש, עוד משהו אחד בעקבות ההערה שהייתה פה.

<שמרית גיטלין שקד: אני אחזור על 12(1), אנחנו כבר קבענו שהוא ינמק את החלטתו, ואנחנו נוסיף – וינמק את החלטתו בכתב.

<שמרית גיטלין שקד: וינמק בכתב, שיהיה ברור שאנשים מקבלים את העניין בכתב.

יעקב ליצמן: בסדר.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד, אני עוקב אחרי הדחייה.

אלי אלאלוף: אני לא יודע איפה אנחנו נתנו תשובות להתלבטויות לבעיות של שתי הנציגות העולות.

בן סעדון: יש עוד עדות, אלי.

זאב אלקין: לא, קודם כול עצם החוק.

אלי אלאלוף: עצם החוק יפתור את זה?

זאב אלקין: חלק גדול כן.

<שמרית גיטלין שקד: ככל שמי שבא עם לימודי תעודה והוא לא בא עם תואר, אז כרגע החוק מאפשר להכיר בלימודי תעודה גם אם הם ללא תואר, ככל שלימודי התעודה האלה יוכרו כבעלי רמה שוות-ערך ללימודים.

אלי אלאלוף: בעברית פשוטה אתם יכולים להסביר לשתי העולות הוותיקות שלנו מה המצב?

<שמרית גיטלין שקד: אני חושבת שהן מבינות.

<שמרית גיטלין שקד: המשמעות של החוק הזה בעצם היא שאפשר יהיה להכיר גם בלימודי תעודה כחלופה לתואר אקדמי.

<קריאה: אין בעיה.

<ןיקי סטרוק: אני מדברת על הבעיה בוועדות.

אלי אלאלוף: קודם כול, הערות בצד זה לא לפרוטוקול.

<ןיקי סטרוק: תודה שאתם מסבירים במלים פשוטות.

<ןיקי סטרוק: אני רוצה לשאול מה עם העניין של הרישיון עבודה.

<ןיקי סטרוק: אם אתם כבר מכירים במוסד ובתעודה, בתעודה לעולים אז יש כבר רישיון עבודה וניסיון.

<ןיקי סטרוק: למה צריך לבזבז שוב זמן לעבור מבחן ולא לתת לנו זמן של שנה במסגרת, כמו שנעשה לפני השינוי בחוק, שפה היה כתוב בחוק – פטור למי שעבד חמש שנים בארץ, כמובן שזה היה בגלל המעבר.

<ןיקי סטרוק: פה, אם יש חמש שנים של ניסיון – וזה לא אומר שאין שליטה של משרד הבריאות, אתם יכולים לבדוק כי אנחנו לא באים לסכן את המקצוע.

<ןיקי סטרוק: אנחנו אפילו רוצים לתרום – גם אצל הישראלים וגם אצל הצרפתים.

יעקב ליצמן: את רוצה פטור מהמבחן?

<ןיקי סטרוק: אני לא רוצה פטור.

<ןיקי סטרוק: אני רוצה שבמקום המבחן שהוא ממש פה - - -

יעקב ליצמן: התשובה היא לא.

<ןיקי סטרוק: הסתכלות.

<ןיקי סטרוק: הסתכלות.

יעקב ליצמן: לא.

יעקב ליצמן: חד-משמעית לא.

<ןיקי סטרוק: למה?

<ןיקי סטרוק: אז אני שואלת.

יעקב ליצמן: כי יש דברים ויש דברים.

יעקב ליצמן: עם כל הכבוד, יש דברים.

<ןיקי סטרוק: למה?

<ןיקי סטרוק: מה המטרה של המבחן?

יעקב ליצמן: גברתי, אני אומר, אני זה שהבאתי היום הרבה קולות כאן.

יעקב ליצמן: יש גבול גם עם כמה דברים אפשר ללכת רחוק.

<ליאת הלבץ: למה ברפואת שיניים כן?

יעקב ליצמן: אני לא חושב שמותר, שאפשר כרגע ללכת עד כדי רחוק, להתחיל לפטור.

יעקב ליצמן: אם פטרנו לפני חצי שעה עד חמש שנים, את לא יכולה עכשיו להתחיל לכל מקצוע.

יעקב ליצמן: אז אני מבקש, רבותי, מה שיש כרגע.

<ןיקי סטרוק: שוב, אני מצטערת.

<ןיקי סטרוק: אני שואלת למה, אבל מה המטרה של המבחן?

<ליאת הלבץ: למה לרפואת שיניים כן?

עודד פורר: אני חושב אבל שזה לא הדיון - - -

<קריאות: - - -

אלי אלאלוף: ברשותכם.

<שמרית גיטלין שקד: אני ממשיכה לקרוא את הסוף של סעיף קטן (ב): "המנהל, לאחר התייעצות עם הוועדה המייעצת, רשאי לדרוש מהמבקש להשלים את לימודיו ולעמוד בבחינות שהורה, כתנאי להכרה במכלול לימודיו לפי סעיף קטן זה.

<שמרית גיטלין שקד: "

עודד פורר: זה לא חוזר על סעיף (א) בעצם?

<שמרית גיטלין שקד: לא.

עודד פורר: או שזה הרחבה שלו?

<שמרית גיטלין שקד: סעיף (א) מדבר על תעודת סיום הלימודים, זה מה שנקרא דיפלומה.

עודד פורר: מוכר על ידי הרשויות המוסמכות כמוסד ללימודי תעודה.

עודד פורר: אוקיי, זה מדבר על התעודה ולא על הרישיון.

<שמרית גיטלין שקד: התעודה עצמה מוכרת, ופה זה שיש לו גם רישיון.

<שמרית גיטלין שקד: ב-(ד), בנוסח פה יש אפשרות א' שהסעיף מחוק, ואפשרות ב' הייתה הצעה חלופית של משרד הבריאות.

<שמרית גיטלין שקד: אני אקרא את אפשרות ב' ואז נוודא שזאת באמת ההחלטה של הוועדה, ללכת לאפשרות ב'.

<אריאל ארליך: עורך-דין אריאל ארליך, פורום קהלת.

<אריאל ארליך: הסעיף הזה עלה לדיון בוועדה כאן בפעם הקודמת שדנו בהצעת החוק הזו.

<אריאל ארליך: הייתה פה הסכמה פה אחד שאין שום היגיון, אין שום היגיון לשלול את האפשרות ליהנות מהחוק הזה ממי שכשהוא התחיל ללמוד - -

<אביטל וינר אומן: אנחנו לא שוללים.

<אריאל ארליך: - - יכול להיות שזה היה לפני חמש שנים או שש שנים או עשר שנים – היה גם מסלול אחר.

<אריאל ארליך: הוא לא היה יכול לצפות את זה, הוא לא יכול לדעת את זה.

<אריאל ארליך: זה אל"ף.

יעקב ליצמן: על אף שהוא לא סיים.

סופה לנדבר: למה אתה מתכוון מסלול אחר?

<אביטל וינר אומן: אנחנו לא שוללים.

<אביטל וינר אומן: יש אפשרות.

<אריאל ארליך: אתן לך דוגמה, אדוני השר.

<אריאל ארליך: נניח שהיה לו מסלול לימודי תעודה ומסלול לימודים אקדמיים, שבסיומו הוא מקבל את אותו רישיון, והוא בחר ללכת למסלול לימודי תעודה בארץ המוצא שלו.

<אביטל וינר אומן: זה מאפשר, כחריג.

יעקב ליצמן: זה מאפשר.

עודד פורר: לפי מה שאתם אומרים, הסעיף הזה אומר שאם הייתה לו אפשרות ללמוד בתעודה אקדמית, אז הוא לא יכול לקבל.

<אביטל וינר אומן: תסתכל בסיפה.

<אביטל וינר אומן: יש אפשרות בסיפה.

<שמרית גיטלין שקד: הכלל הוא שהוא לא יכול לקבל, והחריג הוא שהוא יכול לקבל במקרים חריגים אם הוכח שהלימודים הם שווי-ערך ללימודי התואר האקדמי באותה מדינה.

<אביטל וינר אומן: מה שאתה אומר זה חריג.

יעקב ליצמן: מה שאתה אומר זה חריג.

<אריאל ארליך: אדוני היושב-ראש, אם אפשר להשלים.

<אריאל ארליך: אני אומר שדובר על זה בדיון הקודם ואף אחד לא הבין מה ההיגיון כי באמת אין שום היגיון – אם מכירים בתעודות שהן לא אקדמיות - - -

יעקב ליצמן: מי זה אף אחד?

<אריאל ארליך: מהנוכחים שהיו כאן בדיון הקודם.

יעקב ליצמן: משרד הבריאות הוא לא משהו?

<אריאל ארליך: כולל אנשי משרד הבריאות שהסכימו לכך לדעתי.

<אריאל ארליך: אני אגיד משהו לגופו של עניין.

<אריאל ארליך: אני לא מבין מה ההיגיון.

<אריאל ארליך: אם אנחנו בחוק הזה מכירים בתארים שהם שווי-ערך מבחינת תוכנם – ובודקים אותם – למה בגלל שהיה אפשר במסלול אחר שהוא כן אקדמי, לשלול את האפשרות הזאת מעולים?

עודד פורר: בדיקה שכבר עשיתם בדיון הקודם.

<אריאל ארליך: למה סתם שניתקע שוב עם עולים שבאים לפה עם דמעות, בצדק, שבאופן שרירותי מנעו מהם את האפשרות?

<אריאל ארליך: אין בזה שום היגיון.

<אביטל וינר אומן: אני מזכירה שהרעיון של החוק, ובעצם ההגנה העיקרית של החוק – החוק המקורי שחוקק ב-2008 – זה להפוך את המקצוע ממקצוע לא אקדמי למקצוע אקדמי.

<אביטל וינר אומן: זה הבסיס של החוק.

<אביטל וינר אומן: ולכן, כשאנחנו נותנים חריג לתקופת המעבר, כשאנחנו מאפשרים חריג, אנחנו רוצים לוודא – ואני מזכירה שהבקשות הראשונות שבגללן עשינו את החוק הזה היו מעולים חדשים שאמרו, לא יכולנו ללמוד באותה מדינה לתואר אקדמי ואתם מענישים אותנו, ולכן באנו לפתור - - -

סופה לנדבר: לא, לא.

סופה לנדבר: לא הייתה כוונה כזאת.

אלי אלאלוף: סליחה, אני רוצה לתקן ואני רוצה גם להסביר את המנטליות בצרפת.

אלי אלאלוף: ההרגשה בצרפת, כשאתה לומד לתואר אקדמי זה אומר שאין לך שום דרך אחר כך להיות מעשי, אחר כך לעבוד, למצוא פרנסה.

אלי אלאלוף: ולכן, אנשים הלכו למסלול שני, ללימודי תעודה, כי זה מאפשר להם מיידית להתחיל לעבוד.

אלי אלאלוף: אז יש להם את שתי האופציות אבל זה לא אומר שאחת צריכה לנטרל את השנייה, ולכן כדאי שתציינו את האופציה שמי שבא, גם בתקופה שהיה תואר אקדמי, הם יכלו ללמוד לתעודה.

<אביטל וינר אומן: עשינו, הכנסנו את זה.

אלי אלאלוף: אז תציינו, תסבירו איפה, באיזה סעיף.

<אביטל וינר אומן: לנו היה חשוב לקבוע ככלל את הכלל שעדיין, התואר האקדמי הוא אור של החוק, הוא המנחה של החוק, אבל אנחנו מאפשרים לימודי תעודה במדינות – במדינות שבהן לא היה אפשר ללמוד לתואר אקדמי – ואנחנו אפשרנו, המנהל רשאי במקרים חריגים לתת תעודה כאמור בסעיף קטן זה, גם אם ניתן היה ללמוד לתואר אקדמי ראשון במקצוע.

<אריאל ארליך: זאת אומרת, העברת נטל על העולה המסכן.

עודד פורר: מה שאתם עושים פה, אתם מייתרים את הסעיף הקודם.

<שמרית גיטלין שקד: לא, פה הבדיקה היא מול הרמה של התואר באותה מדינה.

<שמרית גיטלין שקד: בסעיף הקודם זה מול התואר בישראל.

אלי אלאלוף: סליחה.

אלי אלאלוף: השאלות אלי והתשובות אלי בינתיים.

אלי אלאלוף: למה רק במקרים חריגים?

אלי אלאלוף: אם היום בצרפת תלמיד בא ללמוד פיזיותרפיה, יש לו גם מסלול א' וגם מסלול ב', ההיגיון היום, הצרפתי, הוא – לך למסלול של תעודה, שזה בטוח כי אחרת אם אתה תלמד באקדמיה, אתה תהיה תייר במקצוע.

אלי אלאלוף: אז אני חושב שזה לא מקרים חריגים.

אלי אלאלוף: גם במקומות ששני התארים אפשריים, רשאי המנהל לבדוק אם זה מתאים או לא, אבל לא לפסול אחד או להעדיף אחד על השני.

<אריאל ארליך: אדוני, שמענו עכשיו ממשרד הבריאות, אין פה שום שיקול של שמירה על רמת הבריאות בארץ.

<אביטל וינר אומן: אנחנו הסברנו כרגע את השיקול, אבל אנחנו שמענו - - -

<אריאל ארליך: שום שיקול של שמירה על רמת הבריאות בארץ כי המוסדות האלה, יש בהם אותה רמה בדיוק.

אלי אלאלוף: שמענו.

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<גמליאל גוטשל: גמליאל גוטשל מעמותת CNEF.

<גמליאל גוטשל: אנחנו מתמחים בלימודים, גם בארץ וגם בצרפת.

<גמליאל גוטשל: רציתי רק להדגיש שאחרי השינוי בצרפת, התעודות שיוצאות ושהתלמידים והסטודנטים מקבלים זה עדיין תעודה ממשלתית, שווה-ערך לתואר ראשון.

<גמליאל גוטשל: אני רציתי להדגיש שבחוק זה כתוב תעודה עם שווה-ערך לתואר ראשון כי זה כתוב על התעודה.

אלי אלאלוף: הבנו.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אריאל קנדל: אני אריאל קנדל, מנהל תחום צרפת בסוכנות היהודית.

<אריאל קנדל: רק הערה לשר הבריאות בכל מה שקשור למבחן.

<אריאל קנדל: אז באמת צריך מבחן, ואני מסכים אתך.

<אריאל קנדל: רק בישיבה הקודמת היושב-ראש אלאלוף, קיבלנו נתונים מה-ממ"מ על בוגרי חו"ל ולא על עולים, וכנראה – אני אומר כנראה – שהמצב של כישלון בבחינות בקרב העולים החדשים הוא מצב של 90% נכשלים.

<אריאל קנדל: אז אני רק אומר, זה שיש מבחן זה בסדר.

<אריאל קנדל: אם בסוף נגיע למצב ש-90% ייכשלו במבחן, אז אני לא חושב שעשינו משהו, וצריך לחשוב על הנקודה הזאת, שלא נגיע למצב שמגיעים למבחן, ו-90% מהנבחנים נכשלים.

סופה לנדבר: למה הם נכשלים?

<אביטל וינר אומן: זה נתון שנמסר פה בלי ביסוס.

<אריאל קנדל: התבשרנו בישיבה הקודמת שנקבל מספרים מה-ממ"מ על העולים, אני מקווה שנקבל את זה כי אז אנחנו נוכל לדעת בדיוק מה קורה עם העולים ולא רק עם בוגרי חו"ל.

אלי אלאלוף: אנחנו נעשה מעקב.

אלי אלאלוף: תודה, אדון קנדל.

אלי אלאלוף: אתה מזכיר לנו.

אלי אלאלוף: אנחנו מדברים לא על רוקחות.

אלי אלאלוף: יש פה הצעה של היועצת המשפטית.

<אביטל וינר אומן: בסדר, אנחנו מקבלים מה שהיושב-ראש אמר.

אלי אלאלוף: אז בואי תגידי מה את מקבלת.

<אביטל וינר אומן: אנחנו נשאיר את האפשרות העיקרית כאפשרות - - -

<שמרית גיטלין שקד: נמחק את הסעיף.

<קריאה: אנחנו רוצים למחוק את הסעיף הזה לגמרי.

<אביטל וינר אומן: אנחנו מוחקים את הסעיף, (ד).

אלי אלאלוף: הסעיף נמחק.

<קריאה: לא הבנו.

<שמרית גיטלין שקד: האפשרות שנבחרה פה זה אפשרות א', שהסעיף מחוק, כלומר כל מה שכתוב ב-(ד), אפשרות ב' – יימחק מהחוק.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: עוד הערות למרות שמחקנו?

אלי אלאלוף: בבקשה, אדוני.

<מאיר לופטינסקי: מאיר לופטינסקי מהסוכנות היהודית, ממונה על התעסוקה.

<מאיר לופטינסקי: אני מצטרף להערות של חבריי וגם בעיקר לחברי.

<מאיר לופטינסקי: הבעיה העיקרית היא המבחן, והבעיה שדווקא זה נמחק.

<מאיר לופטינסקי: הבעיה היא דווקא בשפות.

<מאיר לופטינסקי: אם לא נקיים את המבחן בשפות, אנחנו יודעים שהעולים ייכשלו.

<קריאות: - - -

<מאיר לופטינסקי: לא, ההערה הזאת נמחקה.

<מיכל שטרית רבל: היא לא נמחקה, זה עבר לתקנות.

<שמרית גיטלין שקד: התקנות יידונו מייד עכשיו.

<ד"ר אמיר שנון: בתקנות מופיע שזה יהיה בשפות.

<ד"ר אמיר שנון: מדובר על שפות.

סופה לנדבר: בזמן שיניחו תיקונים להצעת חוק להסדרת עיסוק במקצועות הבריאות, רצוי שיהיה כתוב באיזה מקצועות.

<שמרית גיטלין שקד: בחוק העיקרי כתוב.

<שמרית גיטלין שקד: אנחנו מדברים על ארבעה מקצועות.

<שמרית גיטלין שקד: אנחנו מתקנים את סעיף 58.

יעקב ליצמן: זה נמחק אבל.

<שמרית גיטלין שקד: אנחנו מתקנים את סעיף 58.

<שמרית גיטלין שקד: אנחנו בעצם מוסיפים סעיף קטן לתוך החוק, שהוא סעיף (ה1).

סופה לנדבר: אני חושבת שרצוי שיהיה כתוב באיזה מקצועות.

<שמרית גיטלין שקד: אני אסביר.

<שמרית גיטלין שקד: אנחנו מוסיפים לחוק את סעיף (ה1).

<שמרית גיטלין שקד: סעיף (א) בסעיף 58 אומר: "בסעיפים קטנים (ב) עד (ו) " – כלומר, (ה1) נכנס בזה – כתוב: "מקצוע בריאות", מקצוע מהמקצועות המנויים בפרטים 1 עד 4 לתוספת הראשונה.

<שמרית גיטלין שקד: " כלומר, 1 עד 4 לתוספת הראשונה:

<אביטל וינר אומן: פיזיותרפיה, קלינאות תקשורת, ריפוי בעיסוק ותזונה.

<שמרית גיטלין שקד: ריפוי בעיסוק, פיזיותרפיה, טיפול בהפרעות בתקשורת, ותזונה דיאטטית.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: נגיע לפודיאטריה יותר מאוחר, לא לדאוג.

אלי אלאלוף: אנחנו נגיע למקצוע.

<שמרית גיטלין שקד: אנחנו בפסקה (3) בעמוד 4.

סופה לנדבר: ליקויי תקשורת, אתם מתכוונים קלינאי תקשורת.

<קריאות: כן, ברור.

זאב אלקין: אבל זה לא לוגופד.

סופה לנדבר: לוגופד.

סופה לנדבר: קלינאי תקשורת זה Speech Therapist.

זאב אלקין: אני אומר לך לא, ותאמיני לי.

סופה לנדבר: במדינות חבר העמים זה תואר שני, פה זה כמו בית-ספר - - -

<קריאה: תואר ראשון.

<קריאות: - - -

זאב אלקין: נשאל אתכם כמשרד הבריאות.

זאב אלקין: ד"ר שנון, אני מבין נכון שזה לא כולל לוגופדיה.

<אביטל וינר אומן: אנחנו לא מסתכלים על כותרות אלא על תכנים.

<אביטל וינר אומן: אם התכנים מתאימים לקלינאות תקשורת, אז כן.

<אביטל וינר אומן: אם זה לא מתאים לקלינאות תקשורת, אז לא.

<אביטל וינר אומן: זה לא משנה מה הכותרת.

סופה לנדבר: מדובר על קלינאי תקשורת.

<ד"ר אמיר שנון: קלינאות תקשורת כוללת שני מקצועות: שמיעה ושפה ודיבור.

<ד"ר אמיר שנון: לוגופדיה זה שפה ודיבור, אז זה נכלל.

<קריאה: זה כלול.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: הערות לחוק?

אלי אלאלוף: תרשו לנו להתקדם, ברשותכם.

אלי אלאלוף: הצטרפו אלינו הרבה חברי כנסת ואני שמח.

אלי אלאלוף: בואו נמשיך בקריאת החוק.

אלי אלאלוף: אם לחברי כנסת יש מה להעיר, אני אשמח לשמוע.

זאב אלקין: בסוגיה הזאת זה התחייבות לפרוטוקול של משרד הבריאות שזה כולל לוגופד מארצות ברית-המועצות לשעבר?

זאב אלקין: כי עד היום העמדה שלכם הייתה אחרת.

אלי אלאלוף: ד"ר שנון, בבקשה, תגיב לשר.

זאב אלקין: יכול להיות שפתרנו עוד בעיה על הדרך.

סופה לנדבר: לא, אבל החקיקה הזאת התחילה מקלינאי תקשורת.

אלי אלאלוף: אז בואו נבקש הבהרה מד"ר שנון על השאלה של השר אלקין.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<ד"ר אמיר שנון: לגבי לוגופדים שסיימו לימודים ברוסיה, כל מקרה נבדק לגופו כי יש כאלה היום שלומדים את זה ברמה הנדרשת, כשמשווים את הלימודים האלה ללימודים בארץ וללימודים מקובלים בעולם - -

זאב אלקין: ואלה שלמדו - - -

<ד"ר אמיר שנון: - - ויש כאלה שלא, שלהם אגב – בוודאי את זוכרת – היה בעבר קורס השלמה שהתקיים בתל השומר.

<ד"ר אמיר שנון: אז כל מקרה - - -

עודד פורר: זאת אומרת, תוכנית הלימודים השתנתה שם היום, והיום היא כזאת שמאפשרת לכם להכיר בכול?

<קריאה: לאו דווקא.

<קריאה: הם באים מכל מיני תוכניות.

<ד"ר אמיר שנון: אגב, מקרים כאלה מגיעים לוועדה המייעצת.

שולי מועלם-רפאלי: בכנסת הקודמת דיברנו על זה המון.

סופה לנדבר: אז אני לא הבנתי שום דבר.

סופה לנדבר: מגיעים ממדינות חבר העמים קלינאי תקשורת עם תואר שני.

זאב אלקין: לוגופד, זה לא אותו דבר.

<ד"ר אמיר שנון: לוגופד זה לא תמיד אותו דבר.

סופה לנדבר: אתה מסביר לי, אני קלינאית תקשורת.

סופה לנדבר: מגיע Speech Therapist למדינת ישראל ממדינות חבר העמים, אז אנחנו פה לא נותנים לו הטבות?

<ד"ר אמיר שנון: אני אומר שכל מקרה, אנחנו בודקים את הלימודים שלהם כי יש כאלה שעונים על הדרישות ויש כאלה שלא.

טלי פלוסקוב: תלוי במוסד שבו למדו?

זאב אלקין: זה תלוי בתוכנית הלימודים שהייתה נהוגה שם לפני עשר שנים ו-15 שנה.

<ד"ר אמיר שנון: בדרך כלל לא ניתן להכיר.

זאב אלקין: בדרך כלל לא.

זאב אלקין: זהו, זה מה שאני גם ידעתי.

סופה לנדבר: למה?

סופה לנדבר: אחרי לימודים לתואר שני, הם למדו מה?

<ד"ר אמיר שנון: הם לא למדו לתואר שני.

<ד"ר אמיר שנון: לא כולם למדו לתואר שני.

סופה לנדבר: כולם מגיעים עם תואר שני.

<ד"ר אמיר שנון: הלימודים שלהם הם לימודים ללוגופדיה שהיא חלק מהוראה, ולכן זה לא בדיוק שווה-ערך למה שאנחנו מלמדים.

סופה לנדבר: זה לא בדיוק ככה.

סופה לנדבר: לוגופד ברוסיה זה פרה-רפואי.

סופה לנדבר: פרה-רפואי שהיה יכול לעבוד גם בחינוך מיוחד וגם בבית חולים.

<ד"ר אמיר שנון: אז אמרתי - - -

אלי אלאלוף: ברשותך, יש לנו הצעה מהייעוץ המשפטי המשותף – אני רואה שיפה מאוד עובדים ביחד.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<שמרית גיטלין שקד: אנחנו יכולים להוסיף כפסקה (6) לחוק, שהוראות סעיף זה יחולו גם על קבלת תעודה לפי סעיף 48 לחוק.

<שמרית גיטלין שקד: קבלת תעודה לפי סעיף 48 לחוק זה בעצם קלינאי התקשורת שיש להם את הפיצול הזה – או רק הפרעות שפה ודיבור, או רק הפרעות שמיעה, ולומר שבעצם החוק הזה יחול, לחדד את זה שזה יחול גם עליהם.

עודד פורר: <זה בהתייעצות עם הלשכה?

עודד פורר: >

<קריאה: זה בסדר.

זאב אלקין: זה בסדר.

זאב אלקין: עדיין צריך להבין שלרוב האנשים האלה - כמו שאמר בכנות ד"ר שנון, וכמו שאני ידעתי – זה לא יעזור כי הוועדה המייעצת לא תאשר את תוכנית הלימודים שלהם.

<אביטל וינר אומן: אם התכנים לא מתאימים, אז הם לא מתאימים.

זאב אלקין: ולכן הפתרון היחידי שיש שם, ואתם מכירים את זה, זה קורס שאתם כרגע מסרבים לעשות אותו.

אלי אלאלוף: ד"ר שנון, בבקשה.

<ד"ר אמיר שנון: אנחנו בעד כל קורס שיכול לעזור לכל עולה.

עודד פורר: ואנחנו תומכים, רק אין מי שיעשה את הקורס, כי הם אומרים שיעשה את זה מוסד להשכלה גבוהה.

עודד פורר: המל"ג לא מתעסק בקורסים.

<אביטל וינר אומן: תלחצו על המל"ג.

<ד"ר אמיר שנון: אבל אם המל"ג לא מכיר בקורס, אני לא יכול ללחוץ עליו.

עודד פורר: אבל אתם מתעקשים תמיד שזה יהיה המל"ג.

<קריאות: - - -

<ד"ר אמיר שנון: תפעיל עליו את הלחץ.

עודד פורר: אני לא יכול להפעיל לחץ על המל"ג, ואתה יודע שאי אפשר להפעיל לחץ על המל"ג.

סופה לנדבר: - - - שהם ממדינות חבר העמים.

סופה לנדבר: מגיעים קלינאי תקשורת שהרמה שלהם נמוכה, ואני לא מסכימה עם הדבר הזה.

עודד פורר: אתם צריכים לעשות קורס, זה אחריות שלכם, אני אומר לכם את זה בשיא הרצינות.

סופה לנדבר: זה לא יכול להיות.

סופה לנדבר: אנחנו לא יכולים לעשות חקיקה למדינה מסוימת.

סופה לנדבר: לא יכול להיות דבר כזה.

עודד פורר: אדוני השר, זה המקרה הקלסי שבו מגלגלים את האחריות ממוסד ציבורי אחד למשנהו.

עודד פורר: המל"ג אחראי על המוסדות להשכלה גבוהה, שנותנים תארים ומקנים תארים.

עודד פורר: יש פה איזשהו קורס השלמה.

עודד פורר: יכול משרד הבריאות לקבוע – חברים, זה קורס ההשלמה שאנחנו רוצים.

עודד פורר: המימון התקציבי לקורסים כאלה, אני בטוח שבין משרד הקליטה למשרד הבריאות יצליחו למצוא את המימון ויהיה קורס.

עודד פורר: הם לא יקבלו בסוף תואר אקדמי אבל הם כן יוכשרו על התנאים.

יעקב ליצמן: בכמה אנשים נוגע כל הסיפור הזה?

עודד פורר: להערכתי, למעלה מכמה מאות.

סופה לנדבר: לא, אין כמה מאות.

טלי פלוסקוב: פחות ממאה לפי דעתי.

<קריאות: - - -

<פרופ' ארנון אפק: ברשותכם, אם מקובל עליכם, אני מציע שאנחנו נדון בזה – מנכ"ל קליטה והמנכ"ל של משרד הבריאות – נדון בנושא הזה וננסה לחפש פתרון חיובי לבעיה.

<פרופ' ארנון אפק: אני מסכים אתכם שיש בעיה.

עודד פורר: יכולים לעשות קורס אד הוק לאנשים שנמצאים פה שיש להם את הבעיה הזאת.

אלי אלאלוף: פרופ' אפק, תוך 30 יום אפשר לקבל תגובה מסודרת?

<פרופ' ארנון אפק: כן.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: אז בואו אנחנו נעשה מעקב, אם זה מקובל.

זאב אלקין: אנחנו מקבלים את נוסח הפשרה שאתם הצעתם.

זאב אלקין: יכול להיות שיש אנשים שזה יפתור להם בעיה, אבל הנושא של הקורס הוא קריטי, אחרת גרעין הבעיה לא ייפתר בלי קורס.

זאב אלקין: אני כבר יודע מה תהיה ההחלטה של הוועדה המייעצת.

אלי אלאלוף: בדיקת הקורס על פרופ' אפק בבקשה.

<פרופ' ארנון אפק: עלי.

זאב אלקין: ועוד פעם, אנחנו מוכנים להיות שותף תקציבי בעניין הזה.

<פרופ' ארנון אפק: החוק הזה בעצם נותן פתרון לסוגיה.

<ןיקי סטרוק: לא הבנתי.

<שמרית גיטלין שקד: שוב, בפסקה (4) יש לנו אפשרות א' ואפשרות ב'.

<שמרית גיטלין שקד: אני אקרא אותן:

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אסתר בלום: תודה רבה.

<אסתר בלום: אסתר בלום, מועצת ארגוני עולים.

<אסתר בלום: אני מודה למשרד שהוא הוסיף והרחיב את הנושא הזה למי שהגיע לארץ לשרת בצבא או לשירות אזרחי, שירות לאומי, אבל אנחנו שוב מזכירים שעולים חדשים שמגיעים לכאן, הם לאו דווקא מגיעים לצבא או לשירות לאומי.

<אסתר בלום: יכול להיות שבעצם הוא מגיע לתוכנית קליטה כלשהי.

<אסתר בלום: הוא מגיע ל"מסע", הוא משנה את הסטטוס שלו, שוהה כאן שנה-שנתיים.

אלי אלאלוף: ב"מסע" הוא משנה את הסטטוס לעולה?

<אסתר בלום: משנה את הסטטוס שלו לעולה, כן, בשלב מסוים, הוא נמצא כאן בקיבוץ, הוא נמצא כאן בישיבה, יש הרבה מאוד תוכניות.

<אסתר בלום: היום אנחנו עדים, הם באים, הם רוצים להישאר.

<אסתר בלום: אחרי שנה-שנתיים הם מחליטים לחזור למשפחה שלהם, וכאן הם מחוץ לחוק הזה.

<אסתר בלום: החוק הזה לא חל עליהם.

<שמרית גיטלין שקד: תושב ישראל, שמרכז חייו היה בישראל.

<שמרית גיטלין שקד: אם בן אדם בא לתוכנית "מסע", אני מניחה שמשרד הבריאות לא יגיד - - -

<אריאל ארליך: על סמך מה את מניחה?

<אריאל ארליך: איך את יכולה להניח?

<אסתר בלום: אנחנו לא מניחים.

<אסתר בלום: החוק הוא החוק.

<אסתר בלום: אנחנו לא נהיה פה מחר בבוקר, ואנשים אחרים יפרשו את זה.

יעקב ליצמן: האיש הזה, יש לו קופת חולים?

<אסתר בלום: כן.

<אסתר בלום: בטח.

<אסתר בלום: למה לא?

<מיכל שטרית רבל: מהיום הראשון יש קופת חולים.

<קריאה: אדוני השר, אני חושב שאם יוסיפו פה "למעט תוכניות עלייה" - - -

<אביטל וינר אומן: תוכניות עלייה של משרד הקליטה.

<קריאה: ותוכניות "מסע".

<קריאות: - - -

<קריאה: זה לא מרכז חייו.

<שמרית גיטלין שקד: הנה, אומרת היועצת המשפטית של משרד הקליטה שהיא לא רואה - - -

<קריאה: הוא גם עוד לא משנה מעמד לדעתי.

<אביטל וינר אומן: הוא לא משנה מעמד לתושב.

<קריאה: הוא בא לתוכנית, זה לא נחשב מרכז חייו.

<קריאה: אני חושב שהסעיף הזה הוא טוב, אדוני היושב-ראש.

<אביטל וינר אומן: זה היה פשרה אחרי - - -

זאב אלקין: לא, הרעיון של הסעיף הוא ברור ונכון.

זאב אלקין: השאלה, את אומרת שמי שבא ב"מסע" ושינה את מעמדו, נניח לא בסוף "מסע" אלא אולי בתחילתו, השאלה אם הוא לא ייחשב כמישהו שמרכז חייו - - -

<מיכל שטרית רבל: נעשה סדר.

<אסתר בלום: הוא ייחשב על-פי החוק.

אלי אלאלוף: רגע.

אלי אלאלוף: השר שאל שאלה, תני לו.

זאב אלקין: אני רוצה להתייעץ עם היועצת המשפטית שלי.

<מיכל שטרית רבל: קודם כול, כל מי ששינה את מעמדו לעולה, יש לו אזרחות מיידית, ואז הבחינה של האם מרכז חייו כאן או לא היא בחינה אובייקטיבית.

<מיכל שטרית רבל: רואים אם באמת חייו פה – הוא עובד כאן, לומד כאן, עושה כאן איזה משהו – רואים אובייקטיבית.

<מיכל שטרית רבל: הסעיף הזה באמת הלך הלוך ושוב הרבה פעמים כי ניסינו לכסות את המקרים של עולים שלא הרגישו שהם מסתדרים כאן ורצו לחזור לחו"ל.

<מיכל שטרית רבל: ואז אמרו, יש כאן שני שלבים – זה לא בדיוק שני שלבים אחד אחרי השני אבל השלב הראשון בודק בעצם אם הוא יצא לצורך הלימודים.

<מיכל שטרית רבל: זאת אומרת, אם בסמוך לצאתו לקראת לימודיו, מרכז החיים שלו היה פה, אז הוא יצא בשביל הלימודים, וזה משהו אחר מהסיטואציות שמתארים כאן.

<מיכל שטרית רבל: בדרך כלל, רוב האנשים האלה יהיו צעירים בשלבים שונים של החיים שלהם שלא נקלטו, ועזבו לצרפת לא כדי ללמוד אלא כי הם לא הסתדרו פה בחיים.

זאב אלקין: לכן אני שואל, בדיוק במקרה הזה, בדיוק אותו היגיון של ההתנדבות בצבא או בשירות לאומי אזרחי, וכו'.

זאב אלקין: אני לוקח סיטואציה.

זאב אלקין: בא צעיר לכאן בתוכנית "מסע", שינה את האזרחות – כאיזשהו גל גם היום – ניסה את עצמו, לא הסתדר.

זאב אלקין: חזר לצרפת.

זאב אלקין: למד שם ועכשיו הוא חוזר.

זאב אלקין: לכאורה, הוא לא שונה ממי שבא לפה להתנדב בשירות לאומי אזרחי, אבל לפי נוסח הסעיף כרגע, כן תהיה לו בעיה כי הוא לא מוחרג.

זאב אלקין: על הסיטואציה הזאת אני מדבר.

<מיכל שטרית רבל: זה לא מעלה ולא מוריד.

<מיכל שטרית רבל: תוכניות העלייה האלה הן ספורות - - -

אלי אלאלוף: עידוד עלייה.

עודד פורר: זה לא רק תוכניות עלייה.

עודד פורר: גם יכול להיות אבל מישהו שעשה עלייה - - -

<מיכל שטרית רבל: עליהם דיברנו.

עודד פורר: עשה עלייה, הוא נשאר פה שנתיים, לא הסתדר – אפילו הוא עלה כילד – ויצא חזרה לצרפת.

עודד פורר: יש לא מעט כאלה בצרפת.

<מיכל שטרית רבל: אבל הוא לא יצא לצורך הלימודים.

<מיכל שטרית רבל: זהו, שהם בודקים שבסמוך ליציאתו לצורך הלימודים הוא היה תושב.

<מיכל שטרית רבל: זה ההבדל.

זאב אלקין: לא, זה לא כתוב פה.

<קריאה: רק בסמוך - - -

<אביטל וינר אומן: "בסמוך" זאת מילת שסתום בעייתית.

<מיכל שטרית רבל: בואו נחזור אחורה.

<מיכל שטרית רבל: ההקלות האלה באו לעזור לעולים חדשים, ומשרד הבריאות אמר, אני לא רוצה לאפשר את זה לישראלים לכל דבר.

עודד פורר: בצדק.

עודד פורר: אין מחלוקת על זה.

זאב אלקין: ברור.

זאב אלקין: אנחנו מדברים על מקרי ביניים.

<מיכל שטרית רבל: עכשיו מכאן, בין ישראלים לבין עולים אנחנו מחפשים את הביניים הזה.

<מיכל שטרית רבל: והביניים הזה אומר ככה.

<מיכל שטרית רבל: מי שיצא – ולא כתוב בסמוך ללימודיו כי הם חששו שהמילה "סמוך" תגביל אותם לפרק זמן אבל זה אומר, מרכז חייו היה בישראל בטרם יצא את ישראל ולמד, שהוא יצא כדי ללמוד בעצם.

<מיכל שטרית רבל: ואם אתה בודק שבטרם שהוא יצא ללמוד, מרכז החיים שלו היה בישראל, אז הוא היה ישראלי שיצא ללמוד.

<מיכל שטרית רבל: על זה אנחנו מדברים.

<קריאה: זה בעיה.

אלי אלאלוף: אז מה, את רוצה שייסע, יישאר שישה חודשים בלי לעבוד, בלי ללמוד.

עודד פורר: אדוני היושב-ראש, אני הגדרתי בהצעת חוק אחרת, אולי זה יהיה מקובל עליכם, שמתוך עשר השנים הקודמות, לפחות שמונה הוא היה בישראל, ואז כל המקרים הקטנים פשוט יוצאים החוצה.

<קריאות: - - -

<מיכל שטרית רבל: קודם ללימודיו?

עודד פורר: אם בודקים, לפני יציאתו לחו"ל, שמתוך עשר השנים הקודמות הוא חי שמונה שנים בארץ.

<מיכל שטרית רבל: לא לפני יציאתו לחו"ל.

<מיכל שטרית רבל: לפני לימודיו, אתה אומר.

<אביטל וינר אומן: אז הוא לא ייכלל בסעיף.

<קריאות: לא ייכלל.

<אביטל וינר אומן: ורק השנתיים האלה - - -

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: מה הרעיון שלו?

זאב אלקין: זה למעשה עולה טרי כזה מהסוג שבא, חוזר, בא, חוזר, אז הוא לא ייפול לתוך ההגדרה שמונה מתוך עשר מרכז חייו בישראל.

זאב אלקין: ולעומת זאת, מה שאתם רוצים למנוע, שתושב ישראלי רגיל שיוצא, זה ימנע.

זאב אלקין: ולכן, זה מבחן שהוא מאפשר לא להיכנס לסוגיות - - -

אלי אלאלוף: זה יותר הייתי אומר עניין של פרופורציות.

אלי אלאלוף: שבעשר שנים שהה בארץ לפחות 75% מהזמן.

זאב אלקין: אפשר ללכת על ההגדרה של מרכז חייו, רק - - -

<אביטל וינר אומן: אנחנו ננסח.

זאב אלקין: הרעיון ברור לכם, כן?

<שמרית גיטלין שקד: מה הרעיון?

זאב אלקין: שמרכז חייו - מי שלא ייכנס לסעיף זה מישהו שמרכז חייו היה בישראל שמונה מתוך עשר שנים לפני תקופת לימודיו, ואז למעשה את שוללת פה - - -

<אביטל וינר אומן: אבל אם הוא היה שבע שנים בישראל רצוף והלך ללמוד?

<שמרית גיטלין שקד: אז כבר לא מרכז חייו בישראל?

<שמרית גיטלין שקד: אם הוא חי פה שבע שנים מתוך העשר.

<אביטל וינר אומן: ללכת ללמוד בחו"ל?

זאב אלקין: לפי זה כן.

<אביטל וינר אומן: לא.

<אביטל וינר אומן: עדיף לכתוב שהוא יצא לצורך הלימודים, ואז נכתוב את זה במפורש.

זאב אלקין: אתם לא רוצים שמונה מתוך עשר אז תעשו - - -

<אביטל וינר אומן: בואו נרשום לצורך לימודיו וזה ייתן את קו הגבול.

זאב אלקין: לא.

זאב אלקין: אבל איך תבחנו את זה?

זאב אלקין: עוד פעם, צעיר שבא ב"מסע" לפה, היה פה ב"מסע", התאזרח, לא הסתדר לו, חזר להורים.

עודד פורר: שאפילו שירת בצבא.

זאב אלקין: חזר להורים לשם ללמוד מייד – הוא ייפול.

<אביטל וינר אומן: אבל שבע שנים - - -

זאב אלקין: אז תציעו הגדרה אחרת, אתם יודעים, ארבע מתוך חמש, לא משנה.

<שמרית גיטלין שקד: עבדנו באמת על ההגדרה הזאת המון.

<קריאות: - - -

זאב אלקין: ארבע מתוך חמש שנים זה מתאים לכם?

<קריאה: לא, לא.

אלי אלאלוף: בחמש שנים, 70% מהזמן.

<שמרית גיטלין שקד: כשאתה רושם בדיקה מפורשת של שנים, תמיד יוצא שאיכשהו אנשים נופלים בין הכיסאות, וכשאתה משאיר איזשהו סעיף כללי שמאפשר שיקול דעת - - -

זאב אלקין: אבל כולם ייפלו בין הכיסאות.

<שמרית גיטלין שקד: לא, כי אתה יכול להתרשם איפה מרכז החיים של הבן אדם היה, איפה הילדים שלו היו רשומים למוסדות חינוך, איפה הוא חי.

זאב אלקין: אין לו ילדים.

<קריאה: אין לו ילדים, זה 10,000 משתתפי "מסע" בשנה.

<שמרית גיטלין שקד: אם אדם בא לתוכנית של כמה חודשים - - -

זאב אלקין: שנה.

זאב אלקין: זה תוכניות שנתיות, שבמהלכן צעירים מתאזרחים, לפעמים נשארים פה.

עודד פורר: גם לפעמים הוא בא לתוכנית, עשה עלייה.

עודד פורר: אחרי שלוש שנים חזר לחו"ל כי הוא לא הסתדר פה.

<שמרית גיטלין שקד: בסדר, אם הוא עשה עלייה אז הוא כבר היה ישראלי, אין מה לעשות.

<שמרית גיטלין שקד: אם הוא עשה עלייה ושלוש שנים חי בישראל - - -

זאב אלקין: לכן אני הצעתי לכם מבחן, ארבע מתוך חמש.

זאב אלקין: אתם רוצים שלוש מתוך ארבע, גם אפשר.

<שמרית גיטלין שקד: אז אולי אפשר להחריג, כמו שהחרגנו את מי שהגיע לישראל למטרת שירות או התנדבות - - -

<אביטל וינר אומן: נעשה גם "מסע".

<שמרית גיטלין שקד: או תוכנית של משרד הקליטה.

<קריאות: - - -

אלי אלאלוף: חבר'ה, אני מבקש.

אלי אלאלוף: אני מפסיק את הישיבה, ברשותכם.

אלי אלאלוף: אנחנו פה בשלוש דקות של התייעצויות.

אלי אלאלוף: אז אל"ף, אתם לא מתערבים, רק היועצות המשפטיות.

זאב אלקין: תיכף נמצא את המינוח.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אנחנו נקרא את הנוסח.

אלי אלאלוף: בינתיים יש מי שגם אמור להצביע, אז הוא צריך לשמוע את הנוסח הסופי.

אלי אלאלוף: ברשותכם.

אלי אלאלוף: נא לקרוא את הנוסח הסופי.

<שמרית גיטלין שקד: רק דקה, אנחנו לא רוצים לטעות פה בקטנות.

זאב אלקין: אני מציע לך הגדרה: תוכניות חוויה ישראלית לצעירים המוכרות על-ידי ממשלת ישראל או הסוכנות היהודית.

אלי אלאלוף: אנחנו חוזרים לישיבה בבקשה.

<שמרית גיטלין שקד: אתם רוצים להוסיף: או בתוכנית שמוכרת על-ידי השר כדי שיהיה אפשר להכניס תוכניות - - -

<קריאות: כן.

<קריאות: - - -

<קריאה: שתוכר לעניין זה על-ידי השר.

<שמרית גיטלין שקד: טוב.

<שמרית גיטלין שקד: אפשרות ב'.

אלי אלאלוף: או בהתייעצות בין שרי הקליטה והבריאות.

זאב אלקין: זה פתח לכל החריגים.

אלי אלאלוף: תודה על ההערה.

יעקב ליצמן: כל אזרחי המדינה ייכנסו.

אלי אלאלוף: חזרנו לישיבה, בואו נקרא את הסעיף בבקשה.

<שמרית גיטלין שקד: בגדול, אני אקריא איזשהו ניסוח אבל יכול להיות שאנחנו נשנה אותו אחר כך בהתאם לרוח הדברים: הוראות סעיף זה לא יחולו על תושב ישראל, שמרכז חייו היה בישראל בטרם יצא את ישראל ולמד לימודים כאמור בסעיף זה מחוץ לישראל; לעניין פסקה זו, לא יראו את מי שהגיע לישראל למטרת שירות או התנדבות בצבא הגנה לישראל או בשירות לאומי או בשירות לאומי-אזרחי או בתוכניות חוויה בישראל המוכרות על ידי הסוכנות היהודית או ממשלת ישראל או בתוכנית של הבאת צעירים מחוץ לישראל שתוכר על ידי שר הקליטה ושר הבריאות כמי שמרכז חייו היה בישראל בתקופת שירותו או התנדבותו או - - -

<קריאה: שהייתו.

<אביטל וינר אומן: או מה שאנחנו נחליט.

עודד פורר: מצוין.

אלי אלאלוף: אוקיי?

<שמרית גיטלין שקד: בסדר.

אלי אלאלוף: אפשר לעבור להצבעה?

<שמרית גיטלין שקד: רגע.

<שמרית גיטלין שקד: סעיף (5) – פה יש גם שני סעיפים.

<שמרית גיטלין שקד: הסעיף הזה במקור, בהצעת החוק בקריאה הראשונה, היה כהוראת שעה.

<שמרית גיטלין שקד: אפשרות א' – הסעיף מחוק, זה אומר שזו הוראה קבועה.

<שמרית גיטלין שקד: אפשרות ב' זאת בקשת משרד הבריאות.

<שמרית גיטלין שקד: פה הייתה אפשרות גם שהשר רשאי בצו להאריך את תוקפו של סעיף זה, לתקופה של שלוש שנים נוספות.

<שמרית גיטלין שקד: כתוב לנו פה שהייתה התנגדות לתוספת.

<שמרית גיטלין שקד: בקיצור, צריך להחליט על תוקף הסעיף.

אלי אלאלוף: אני לא מבין למה אנחנו צריכים להגביל את זה בזמן, אדוני השר.

יעקב ליצמן: אולי נשמע את אביטל.

<אביטל וינר אומן: שוב, כמו שאמרנו.

<אביטל וינר אומן: המהפכה בעצם של החוק, מה שהחוק עשה זה להפוך את המקצועות האלה ממקצועות פרוצים שנלמדו בכל מיני רמות לימוד למקצוע אקדמי, וזו מטרת החוק וזה מה שעבדנו במשך השנים עם ארגונים ועם האקדמיה, וזה אכן קרה אחרי הרבה שנות עבודה, שהתארים האלה בישראל והמקצועות האלה בישראל הם מקצועות אקדמיים.

<אביטל וינר אומן: אנחנו הסכמנו באמת לתקופה – כי ראינו שיש בעיה והאיחוד האירופי היום גם הולך לאקדמיזציה, כל האיחוד האירופי.

<אביטל וינר אומן: המקצועות האלה, לא תהיה איתם בעיה בעתיד בצרפת, בגרמניה, במקומות אחרים, כי גם האיחוד האירופי היום משנה את הכללים והופך למתן תארים אקדמיים כפי שהם מוכרים בישראל.

<אביטל וינר אומן: זה התהליך שקורה היום, ולכן הסכמנו כדי לפתור את הבעיה לעולים החדשים שלמדו בתקופת הביניים, שעוד לא נכנסו לשינוי הזה של האיחוד האירופי, וכן יש להם לימודי תעודה ולא תואר ראשון, לעשות את זה כהוראת שעה ולפתור להם את הבעיה בתקופה הזאת שהם עולים לישראל.

<אביטל וינר אומן: אנחנו לא רוצים שהחוק שלנו, שהוא חוק אקדמי אחרי המהפכה שעשינו, נוציא את העוקץ שלו של התואר האקדמי ושוב נהפוך אותו לחוק שמאפשר גם לימודי תעודה.

<אביטל וינר אומן: לכן הסכמנו שזה יבוא כהוראת שעה, ואחר כך נראה, נבחן.

זאב אלקין: תמיד יהיו עולים.

עודד פורר: אני רוצה להציע כבר את הפשרה.

יעקב ליצמן: מה מפריע שהשר יהיה רשאי?

זאב אלקין: להאריך את הוראת השעה.

<אביטל וינר אומן: אם זו הפשרה, אז נסכים לפשרה.

זאב אלקין: את הוראת השעה, באישור - - -

יעקב ליצמן: הנה, יש פשרה.

עודד פורר: קודם כול, זה מה שמופיע, אני מסכים.

עודד פורר: מה שכן הייתי רוצה, תאריכו את זה ל-2021 כבר מראש כי החוק הזה הוגש ב-2015, ההיגיון היה שזה הוראה של חמש שנים.

יעקב ליצמן: עודד, אם השר רשאי, תשאיר לו את זה.

עודד פורר: לא, זה ברור.

<אביטל וינר אומן: אבל לא למחוק את הסעיף לגמרי.

עודד פורר: לא, אני מסכים, לא למחוק את הסעיף.

אלי אלאלוף: תאפשרו דיון בין המחוקקים.

עודד פורר: יש אינטרס גם להגיד לעולים מצרפת – בואו עכשיו, לפני שזה נגמר, כי יכול להיות שההוראה הזו לא תהיה.

זאב אלקין: אז תשאירו - - -

יעקב ליצמן: תוסיף: רשאי.

זאב אלקין: השר רשאי להאריך.

<שמרית גיטלין שקד: אוקיי.

<שמרית גיטלין שקד: סעיף קטן זה יעמוד בתוקפו עד ליום ט"ז בטבת התשפ"א (31 בדצמבר 2020); השר רשאי בצו להאריך את תוקפו של סעיף זה לתקופה - - -

<קריאות: - - -

<שמרית גיטלין שקד: השר, באישור הוועדה - -

אלי אלאלוף: באישור הוועדה.

<שמרית גיטלין שקד: - - רשאי בצו להאריך את תוקפו של סעיף זה לתקופה של שלוש שנים נוספות?

יעקב ליצמן: לא.

אלי אלאלוף: בלי מגבלה.

<שמרית גיטלין שקד: תקופות נוספות?

<קריאות: - - -

<קריאה: תקופות נוספות, באישור הוועדה.

<שמרית גיטלין שקד: לא, הוא לא יכול להפוך את זה להוראה קבועה כי הכנסת מחוקקת את זה כהוראת שעה.

זאב אלקין: הוא יכול לבקש אישור ל-20 שנה.

<שמרית גיטלין שקד: לא, אנחנו צריכים לקבוע משהו הגיוני שישקף את זה שמדובר בהוראת שעה.

<שמרית גיטלין שקד: השר לא יכול להפוך חקיקה של הכנסת מהוראת שעה להוראה קבועה.

יעקב ליצמן: השר רשאי להאריך בתקופה.

זאב אלקין: באישור ועדה.

<שמרית גיטלין שקד: בואו נקבע איזושהי תקופה סבירה.

אלי אלאלוף: בלאו הכי הוועדה תאשר.

יעקב ליצמן: מה הבעיה?

<שמרית גיטלין שקד: שוב, אני אומרת, אם הכנסת מאשרת את זה כהוראת שעה, השר לא יכול בעצם למעשה להפוך את זה להוראה קבועה.

יעקב ליצמן: לתקופה.

<אריאל ארליך: מעת לעת.

<שמרית גיטלין שקד: אז צריך לתחום את התקופה כי עדיין מדובר בהוראת שעה, אלא אם כן הכנסת רוצה לאשר את זה כהוראה קבועה.

<שמרית גיטלין שקד: אם השר יחליט שהוא מאשר את זה לתקופה של הרבה מאוד שנים זה בעצם כי הוא הפך את זה להוראה קבועה.

<קריאה: בואו ניתן תקופה הגיונית.

<שמרית גיטלין שקד: בואו נכתוב שהוא רשאי מעת לעת לאשר את זה לתקופות של שלוש שנים כל אחת.

<שמרית גיטלין שקד: בסדר?

<אריאל ארליך: הביטוי "מעת לעת" פותר את זה.

<דבורה בראנד: אנחנו רוצים תקופה מוגדרת, אנחנו נלחמנו על החוק הזה כל כך הרבה זמן.

אלי אלאלוף: מי זה אנחנו?

<דבורה בראנד: קוראים לי דבורה, אני קלינאית תקשורת מהאגודה הישראלית של קלינאיות תקשורת.

אלי אלאלוף: מה ההערה שלך?

<דבורה בראנד: אנחנו רוצים שתהיה הגדרה - - -

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: את לא רוצה.

אלי אלאלוף: את מייעצת.

<דבורה בראנד: מבקשת.

אלי אלאלוף: מבקשת.

אלי אלאלוף: טוב.

אלי אלאלוף: אז אנחנו נחליט בלעדייך, במקרה זה.

<גמליאל גוטשל: אני רק חוזר על מה שאמרה היועצת המשפטית של משרד הבריאות.

<גמליאל גוטשל: כל המקצועות האלה בצרפת – אני לא מכיר במדינות אחרות – אבל בצרפת לומדים במוסדות, ומוסדות מוכרים על-ידי הממשלה, והתעודות לא יחליפו בתואר אקדמי, זה בטוח - -

<אביטל וינר אומן: זה כבר קורה.

<גמליאל גוטשל: - - אבל התעודות הממשלתיות יהיו שוות-ערך - - -

אלי אלאלוף: אתה חוזה להתחלה.

<גמליאל גוטשל: אבל זה מה שאני אומר.

<גמליאל גוטשל: הם לא יכולים להופיע - - -

אלי אלאלוף: את הפרק הזה סיימנו.

אלי אלאלוף: גברת, בבקשה.

<ד"ר נעמי שרוייר: שמי ד"ר נעמי שרוייר, אני מרפאה בעיסוק משנת 83'.

<ד"ר נעמי שרוייר: אני נציגת ועד העמותה הישראלית לריפוי בעיסוק ואני מרצה באוניברסיטת חיפה, באתי במיוחד להשמיע את הדברים.

אלי אלאלוף: תודה, תודה.

אלי אלאלוף: מה התכלס?

<ד"ר נעמי שרוייר: אני אומרת שאנחנו צריכים בכל זאת קצת לשמור על החוק ולהגביל.

<ד"ר נעמי שרוייר: אנחנו מקצוע יחסית קטן, נלחמנו מאוד קשה - - -

אלי אלאלוף: כדי שיישאר קטן.

אלי אלאלוף: כדי שיישאר קטן.

אלי אלאלוף: הבנתי.

אלי אלאלוף: תודה, גברת.

אלי אלאלוף: אנחנו פה עוד לא מפתחים גילדות, זה לא תפקידנו.

אלי אלאלוף: אפשר לקרוא סופית?

<שמרית גיטלין שקד: אתה יכול לעבור לסעיף 3 – יש שם דיון על הפודיאטרים - ואני אבדוק את זה.

<קריאות: - - -

אלי אלאלוף: הסעיף של הפודיאטריה, בבקשה.

<שמרית גיטלין שקד: אני רק אגיד שהחלטנו כבר להוסיף פסקה (6): "הוראות סעיף זה יחולו גם על קבלת תעודה לפי סעיף 48 לחוק.

<שמרית גיטלין שקד: "

עודד פורר: עד 2020, ואז שלוש פלוס שלוש?

עודד פורר: אם יצטרכו לשנות את החוק אחר כך, ישנו את החוק.

<שמרית גיטלין שקד: שלוש ועוד שלוש?

<שמרית גיטלין שקד: זאת ההחלטה?

<קריאות: - - -

<שמרית גיטלין שקד: רק נסכם את סעיף התוקף.

<שמרית גיטלין שקד: אם אני מבינה את ההסכמה שיש פה, זה כך: "סעיף קטן זה יעמוד בתוקפו עד ליום 31 בדצמבר 2021; השר באישור הוועדה רשאי להאריך את תוקפו של סעיף זה לתקופה של שלוש שנים נוספות ולאחר מכן לעוד שלוש שנים נוספות.

<שמרית גיטלין שקד: "

אלי אלאלוף: והכול באישור הוועדה.

יעקב ליצמן: אצלי כתוב 20', לא?

אלי אלאלוף: עודד ביקש 21'.

אלי אלאלוף: נכבד את בקשתו.

יעקב ליצמן: נתנו עוד שלוש.

עודד פורר: לא נלך לרב, לא על זה ולא על זה.

<שמרית גיטלין שקד: סליחה.

<שמרית גיטלין שקד: אומרים לי פה 20', 21'.

<שמרית גיטלין שקד: תחליטו בבקשה.

אלי אלאלוף: 21'.

יעקב ליצמן: בסדר.

<שמרית גיטלין שקד: פסקה (6), הקראתי אותה קודם, אני אחזור עליה: "הוראות סעיף זה יחולו גם על קבלת תעודה לפי סעיף 48 לחוק", שזה קלינאי התקשורת המפוצלים – שיש רק שמיעה או רק שפה ודיבור.

אלי אלאלוף: תסבירי בבקשה.

<שמרית גיטלין שקד: "תקנות ראשונות לפי פרט 6(3)(א) ולפי פרט 7(2) שבתוספת הראשונה.

<שמרית גיטלין שקד: " פרט 6(3)(א) בעצם מונה את התנאים לקבלת תעודה במקצוע הפודיאטריה, והוא אומר שאחד מהתנאים זה: "עיסוק כדין, במדינת חוץ בכל הפעולות שקבע המנהל בתקנות, לאחר קבלת הרישיון;" – אז הפעולות האלה צריכות להיקבע בתקנות.

<שמרית גיטלין שקד: וגם לעניין פודיאטריה ניתוחית, בסעיף 7(2) החוק קובע שצריך: "הכשרה מעשית במשך שנתיים, במדינה שבה השלים את לימודיו במוסד שהוכר על ידי הרשות המוסמכת של אותה מדינה, שבמהלכה הוכשר לבצע את הפעולות שקבע המנהל בתקנות.

<שמרית גיטלין שקד: "

אלי אלאלוף: אז רק שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: יש חוק שקשור לפודיאטריה.

אלי אלאלוף: מה שהיה חסר זה תקנות, שהתחילו ב-2009?

<אביטל וינר אומן: 2011.

אלי אלאלוף: וגם תוקנו ב-2011.

<אביטל וינר אומן: התיקון היה ב-2010 ונכנס לתוקף ב-2011.

אלי אלאלוף: יש תקנה.

אלי אלאלוף: לא הושלמו התקנות, ולכן אנחנו פה קבענו בהתייעצות עם השר שתוך שלושה חודשים התקנות יוכנו.

יעקב ליצמן: אני אביא את זה לכאן.

<אריאל ארליך: כן, אבל כל התיקון של החוק הזה כולו לא חל על פודיאטרים.

אלי אלאלוף: רגע, מישהו אישר לך לדבר?

<אריאל ארליך: אני מבקש.

<שמרית גיטלין שקד: חבר הכנסת אלאלוף, אבל אם אני מבינה את ההסכמה, זה נמחק מהחוק, כלומר מה שכתבתי לא יהיה בחוק.

אלי אלאלוף: לא יהיה בחוק היום.

יעקב ליצמן: אני, לפי הבקשה של יושב-ראש הוועדה, התחייבתי שתוך שלושה חודשים אני מביא את התקנות כאן לוועדה.

יעקב ליצמן: תודה.

אלי אלאלוף: בסדר?

<שמרית גיטלין שקד: אתה לא צריך להביא אותן לוועדה.

<שמרית גיטלין שקד: זה לא תקנות שהן באישור ועדה.

<אביטל וינר אומן: אנחנו נפרסם אותן.

אלי אלאלוף: לידיעת הוועדה.

עודד פורר: השר התחייב תוך שלושה חודשים.

אלי אלאלוף: אני רוצה בבקשה לתת זמן לרוקחים.

<קריאה: הרוקחים לא בחוק.

<שמרית גיטלין שקד: לפני שאנחנו מסיימים, מדובר בהצעת חוק פרטית.

<שמרית גיטלין שקד: עמדת משרד האוצר נתבקשה.

<שמרית גיטלין שקד: ביקשנו מהם, הפצנו להם גם את הנוסח המעודכן שהופץ היום לקראת הדיון, ומשרד האוצר, רפרנט בשם אורן גבע, מסר לנו שהצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות, אין לה היבט תקציבי, ולכן אני מציעה לוועדה לקבוע שמדובר בהצעת חוק לא תקציבית.

זאב אלקין: יש גם החלטת ממשלה, לכן זה לא רלוונטי, אבל - - -

אלי אלאלוף: בסדר.

זאב אלקין: למען הסר ספק.

אלי אלאלוף: מקובל.

אלי אלאלוף: נא לרשום.

זאב אלקין: אם הממשלה תשנה את עמדתה, זה יעזור.

אלי אלאלוף: אנחנו ביקשנו משני דוברים לדבר, נציגי הרוקחים והאופטיקה, בבקשה.

<אילנה קוסקס: שלום, שמי אילנה, אני מנהלת עמותת "ניצוץ יונתן" שהוקמה לפני כשנה וחצי.

<אילנה קוסקס: אנחנו יזמנו והובלנו את כל העניין של אופטיקאים ואופטומטריסטים.

<אילנה קוסקס: אומנם, העניין של האופטיקאים פחות מעניין אותנו פה כי זה לא מקצוע רישוי, זה מקצוע טכני.

<אילנה קוסקס: מה שחשוב להדגיש בעניין הזה זה שיתוף הפעולה המקצועי והמדהים שנעשה עם משרד הכלכלה, ששיתף פעולה ותוך שישה חודשים הגענו להסכם רשמי איתם, שבעל תעודתBTS – כולם שמעו פה נראה לי על המושג הזה, זה סוג של תעודת הנדסאי - יכול להגיע לארץ ולהמיר את התעודה.

<אילנה קוסקס: זה חשוב מאוד להגיד ששיתוף הפעולה נעשה בקשר לסילבוסים שאנחנו השווינו.

<אילנה קוסקס: אנחנו ישבנו שעות עם נציגים של משרד הכלכלה, עם נציגים שלנו אנשי מקצוע דוברי צרפתית ודוברי עברית שהשוו את כל היקף הלימודים והכול, והגענו למסקנה שהתעודה היא כבר הומרה לגמרי.

<אילנה קוסקס: מבחינת האופטומטריסטים, שכבר זה יותר מעניין אותנו פה, אנחנו היינו בתמונה על מה שמדובר בדיוק בחוק הזה, זאת אומרת שאופטומטריסט לומד במכללה בצרפת, הוא לא לומד באוניברסיטה, הוא מקבל תואר הנדסאי והוא מקבל תואר של אופטיקאי.

<אילנה קוסקס: התואר הזה יכול לתת לו נקודות זכות להשלמת תואר פה בארץ, אנחנו נלחמנו כדי שהאוניברסיטאות פה בארץ יוכלו להכיר בזה.

<אילנה קוסקס: אני רק רוצה להגיד בהקשר למה שאנחנו דיברנו עכשיו, בהקשר לקלינאי תקשורת - - -

אלי אלאלוף: יצאנו מבולבלים, אני חייב להגיד.

<אילנה קוסקס: לא, לא, לא.

אלי אלאלוף: יצאנו מבולבלים, אני מודה.

<אילנה קוסקס: יש קשר מאוד מאוד חזק עם מה שמדובר פה עכשיו לגבי קלינאי תקשורת ואודיולוגים, שאנחנו יכולים לעשות את אותן תוכניות השלמת תואר כמו שאנחנו כבר עשינו לאופטומטריסטים.

<אילנה קוסקס: אנחנו מוכנים לעשות את זה.

<אילנה קוסקס: ברגע שאתם תכירו בחוק - - -

אלי אלאלוף: אני מציע שאתם תנהלו משא ומתן עם משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: אני ברשות

אלי אלאלוף: כם רוצה לעבור להצבעה.

עודד פורר: אני רוצה רק לציין משהו לגבי הפודיאטרים, הבהרה.

עודד פורר: נאמר פה שנושא התקנות שיותקנו לפי החוק לא יחולו על הפודיאטרים מצרפת כי החוק לא חל על מקצוע הפודיאטריה מצרפת.

<אביטל וינר אומן: החוק הזה שעכשיו אנחנו מעבירים, הוא חל על ארבעת המקצועות הראשונים בלבד, לא על פודיאטריה.

אלי אלאלוף: פודיאטריה, יש לזה תקנה משלו, לא?

עודד פורר: התקנות שיביא השר בעוד שלושה חודשים יחולו גם על הפודיאטרים מצרפת?

<קריאה: לא.

<שמרית גיטלין שקד: ככלל, הן יסדירו את מקצוע הפודיאטריה.

<אריאל ארליך: אבל אם החוק הזה לא יתוקן גם על פודיאטרים, אז זה לא יהיה רלוונטי לפודיאטריה מצרפת.

יעקב ליצמן: התשובה היא לא.

<קריאה: אתם מבלבלים.

<קריאה: זה לא יחול על כירופודים, זה יחול על פודיאטריה.

יעקב ליצמן: אם זה התנאי, אין חוק.

יעקב ליצמן: יש גבול גם לכל הדברים שאתם מעלים.

יעקב ליצמן: אני חושב שהלכנו כל כך את כברת הדרך, שאתם פשוט מנסים לפוצץ את הכול, לחטוף את הכול.

יעקב ליצמן: לחטוף את הכול, אין כלום.

יעקב ליצמן: זה אני אומר לכם חד-משמעית.

יעקב ליצמן: אני הלכתי אתכם הרבה-הרבה מעל ומעבר למה שחשבתם אפילו בהתחלה.

יעקב ליצמן: אם אתם רוצים לקבל את הכול, אני קם והולך, וגמרנו את כל הנושא הזה.

<קריאה: לא, אנחנו לא מבקשים הכול.

יעקב ליצמן: זהו.

יעקב ליצמן: עם כל הכבוד.

<שמרית גיטלין שקד: החוק של הפודיאטריה נחקק.

<שמרית גיטלין שקד: רק כדי להפעיל אותו צריך את התקנות.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: תסבירי את זה בבקשה.

<שמרית גיטלין שקד: החוק של הפודיאטריה נחקק כאן בוועדה הזאת, הוועדה קיימה ישיבות ממושכות והסדירה את מקצוע הפודיאטריה.

אלי אלאלוף: באיזה תאריך?

אלי אלאלוף: באיזה מועד?

<שמרית גיטלין שקד: ב-2010 זה נחקק.

אלי אלאלוף: אוקיי.

<שמרית גיטלין שקד: החוק הזה נחקק.

<שמרית גיטלין שקד: החוק הזה רק קבע שהתנאי לזה שאתה תקבל תעודה בפודיאטריה זה שעסקת בפעולות מסוימות שקבע המנהל בתקנות.

<שמרית גיטלין שקד: זה מה שיהיה בתקנות.

סופה לנדבר: מה זה מסוימות?

עודד פורר: התקנות שיבואו בעוד שלושה חודשים.

<אביטל וינר אומן: התקנות שנביא.

<שמרית גיטלין שקד: ועדת העבודה והרווחה לא רצתה להיכנס בדיוק להבחנה – חיתוך רגליים, הרדמה, וכו'.

עודד פורר: אני מציע שנצביע.

זאב אלקין: הוא מכיר גם בתעודה, נכון?

<שמרית גיטלין שקד: לא, הוא דורש תואר דוקטור בפודיאטריה ממוסד בארצות הברית או תואר אקדמי ראשון בפודיאטריה שניתן על-ידי מוסד להשכלה גבוהה בחוץ-לארץ.

<קריאה: זה לא קיים בצרפת.

אלי אלאלוף: אנחנו נקיים דיון בנפרד על זה.

אלי אלאלוף: אני אקיים דיון בנפרד בנושא הזה.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אמיר ניצן: אמיר, אני מנכ"ל הסתדרות הרוקחים.

<אמיר ניצן: אני רוצה להגיד שאנחנו מקבלים הרבה מאוד פניות, ואני רק מבקש להעיר הערה, אני יודע שנושא החקיקה בתחום הרוקחים מתנהל בערוץ נפרד.

<אמיר ניצן: ההערות שאנחנו מקבלים הן בעיקר על הנושא של בחינה בשפה זרה, ואין לנו ספק שבחינה היא דבר מאוד חשוב בהיבטים האלה של חוקים ותקנות שקשורים למקצוע הרוקחות בישראל.

<אמיר ניצן: הבעיה היא שהתלונות מגיעות מכיוון שהתרגום של הבחינה הוא תרגום שנעשה באופן כזה שדוברי שפות זרות מאוד מתקשים להתמודד עם התרגום עצמו.

<אמיר ניצן: ולכן, גם אם יהיו בחינות, צריך - - -

אלי אלאלוף: היות ואתה בא לדיון של הרוקחים, זה דיון אחר.

<אמיר ניצן: כן, כן.

<אמיר ניצן: אני מעיר על התרגום של הבחינה.

<קריאה: אבל יש לנו אותה בעיה.

אלי אלאלוף: חבר'ה, אני רוצה להצביע.

אלי אלאלוף: קודם כול, אנחנו הולכים להצביע על נוסח לדיון בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, הצעת חוק הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (תיקון מס' 4 והוראת שעה), התשע"ו-2016.

אלי אלאלוף: מי בעד?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: מי נמנע?

אלי אלאלוף: בעד – 4

אלי אלאלוף: נמנעים – אין

אלי אלאלוף: עודד, שהיה כל כך פעיל, לא השתתף בהצבעה.

עודד פורר: אני לא יכול להצביע כי רק סופה לנדבר חברה בוועדה המשותפת.

עודד פורר: אני מקפיד על התקנות.

אלי אלאלוף: זה עבר פה אחד.

יעקב ליצמן: אתה יכול להצביע בכבוד.

עודד פורר: מגיע באמת יישר כוח גדול לשר הבריאות ולשר הקליטה על העבודה הזאת.

עודד פורר: זה אני חושב הישג גדול מאוד, שהתחיל – צריך לתת את הקרדיט - - -

ישראל אייכלר: תכניס את זה לפרסומים של ישראל ביתנו.

עודד פורר: ואתה תכניס אבל ב"יתד נאמן" גם את מה שאני אגיד בהמשך.

אלי אלאלוף: טוב, אני לא רוצה להתייחס, אני הייתי תייר.

עודד פורר: צריך לתת את הקרדיט – ותסכים איתי, היושב-ראש – לחבר הכנסת לשעבר שמעון אוחיון, שהגיש במקור את הצעת החקיקה הזאת עוד בכנסת הקודמת.

<פרופ' ארנון אפק: נכון.

עודד פורר: התחיל את תהליך העבודה ונלחם, והיה תהליך עבודה לא פשוט מול משרד הבריאות.

אברהם נגוסה: לא, הוא לא היה ישראל ביתנו, הוא היה ליכוד ביתנו.

<קריאה: עד יוני 2013.

<קריאות: - - -

<אביטל וינר אומן: מי שכתב את זה זה אנחנו.

עודד פורר: הקרדיט מגיע לכולם.

אלי אלאלוף: טוב, עכשיו קרדיט לכולם.

אלי אלאלוף: בבקשה תקראו את התקנות.

זאב אלקין: אנחנו משוחררים?

<שמרית גיטלין שקד: יש לכם את הנושא של השפות.

<שמרית גיטלין שקד: רציתם להחליט בקשר לשפות.

עודד פורר: גם פורטוגזית.

<אביטל וינר אומן: נבדוק כמה יש ונחליט לפי זה.

<אביטל וינר אומן: בסדר?

אלי אלאלוף: בבקשה.

<שמרית גיטלין שקד: יש לנו שני סטים של תקנות.

<שמרית גיטלין שקד: בישיבה הקודמת של הוועדה אנחנו ביקשנו ממשרד הבריאות להסדיר שני נושאים, הן לעניין שפת הבחינות והן לעניין מתן פטור מחובת הכשרה מעשית.

<שמרית גיטלין שקד: התקנות הראשונות זה תקנות הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות.

<שמרית גיטלין שקד: אני אקרא את התקנה כדי שנבין על מה מדובר.

<שמרית גיטלין שקד: תקנה 4 היום אומרת: "הבחינה תהיה בכתב, בשפה העברית, בשפה הערבית או בשפה האנגלית.

<שמרית גיטלין שקד: " מוצע לתקן את התקנה כך שהיא תאמר: הבחינה תהיה בכתב, בשפה העברית, בשפה הערבית, בשפה האנגלית, בשפה הצרפתית, בשפה הרוסית או בשפה הספרדית; המנהל רשאי במקרים חריגים ומטעמים מיוחדים לאשר לנבחן עריכת בחינה בשפה נוספת.

<שמרית גיטלין שקד: זה התיקון.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: מי בעד?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: מי נמנע?

אלי אלאלוף: בעד – פה אחד

אלי אלאלוף: אין מתנגדים ואין נמנעים.

אלי אלאלוף: התקנות אושרו.

אלי אלאלוף: בבקשה, עוד תקנה.

<שמרית גיטלין שקד: "תקנות הסדרת העיסוק במקצועות הבריאות (הכשרה מעשית) (הוראת שעה), התשע"ו-2016 היום, התקנות הקיימות נותנות בעצם פטור מחובת הכשרה מעשית.

<שמרית גיטלין שקד: החוק מחייב לעשות הכשרה מעשית כתנאי לקבלת תעודה באותם מקצועות, אבל הוא אומר - מי שהוא בעל תואר אקדמי ממוסד להשכלה גבוהה מחוץ לישראל שהוא בעל הרישיון או התעודה, והוא בעל ניסיון עבודה של שנה לפחות במדינת חוץ, פטור מהכשרה מעשית.

<שמרית גיטלין שקד: ובעצם, התקנה הזאת נותנת את הפטור גם לאנשים שהם לא בעלי תואר אקדמי אלא אנשים שמוכנסים לחוק הזה לפי החוק שכרגע אישרנו, גם הם יהיו פטורים מחובת הכשרה מעשית.

<אביטל וינר אומן: להמיר את זה בשנת עבודה.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: מי בעד?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: מי נמנע?

אלי אלאלוף: בעד – פה אחד

אלי אלאלוף: התקנות אושרו.

אלי אלאלוף: תודה רבה, הישיבה נעולה.