ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 57, 2016-01-05 14:00

אברהם נגוסה: צהריים טובים לכל המשתתפים.

אברהם נגוסה: איתי נמצאים חברי הכנסת שיזמו את ההצעה.

אברהם נגוסה: אני אתחיל מפה, חברת הכנסת קארין אלהרר, חבר הכנסת חיליק בר, חבר הכנסת עודד פורר וחברת הכנסת השכל.

אברהם נגוסה: אנחנו היום דנים בעניין ההצעה המהירה שחברי הכנסת הגישו בנושא המצוקה התעסוקתית בקרב העולים מצרפת.

אברהם נגוסה: מאחר שההצעות נוגעות לקשיי תעסוקה באופן מיוחד לבעלי מקצועות רפואיים ופרא רפואיים נראה לי מתאים לקיים את הדיון בנושא במסגרת ציון יום הבריאות בכנסת שנקיים.

אברהם נגוסה: הוועדה בראשותי קיימה דיון משותף עם ועדת העבודה והרווחה והבריאות, עמדנו על הקשיים שהעולים, בעיקר מצרפת, עומדים בפניהם עם הגיעם ארצה כרופאים ועם ותק וכל השנים, אבל למרות שיש להם ותק הרבה שנים הם מוצאים את עצמם פה כשהניסיון שלהם והתעודה שלהם לא מתקבלים בקלות.

אברהם נגוסה: ממסמך של מרכז המחקר והמידע שהוצג בישיבה משותפת עולה כי בשלוש השנים האחרונות הצהירו 1,594 מהעולים לארץ כי הם בעלי מקצועות בתחום הבריאות, 3.2% מכלל העולים שעלו בתקופה הזו.

אברהם נגוסה: 29% מהם מגיעים מרוסיה, 26% מאוקראינה, 9% מארצות הברית ו-7% מצרפת, 34% מתוכם רופאים, 19% פסיכולוגים.

אברהם נגוסה: בעלי מקצועות בתחום הבריאות מחויבים לקבל הסמכה או רישיון על מנת לעסוק במקצוע הזה בישראל וזה חסם עיקרי לקליטת העולים במקצועותיהם בישראל.

אברהם נגוסה: שיעור העומדים בהצלחה בקרב בוגרי חו"ל, אלה שלמדו בחוץ לארץ, בבחינות רישוי לקבל את הרישיון בתחום הרפואה עומד על 37%.

אברהם נגוסה: קיבלתי פנייה אישית מרופא מצרפת שעלה עם משפחתו ומאחר שאינו מצליח לעבוד במקצוע ולפרנס את משפחתו הוא מתכוון לחזור לצרפת.

אברהם נגוסה: זה באמת מצער כיוון שזו כנראה דוגמה למקרים רבים.

אברהם נגוסה: נתייחס בישיבה היום ספציפית למקצועות פרא רפואיים כמו פיזיותרפיה, קלינאות תקשורת, תזונה ועוד שנלמדים בצרפת בבתי ספר מקצועיים גבוהים ולא באוניברסיטאות.

אברהם נגוסה: גם מסיבה זו הם אינם מוכרים בישראל.

אברהם נגוסה: נבקש את התייחסות משרד הבריאות לסוגיה המורכבת הזו ונקרא למשרד הבריאות למצוא דרך לסייע להכיר במקצועות אלה ולהסיר חסמים ולהקל מבחינה בירוקרטית.

אברהם נגוסה: לידיעתכם, בשבוע שעבר הוקמה ועדה משותפת לוועדת העבודה, הרווחה והבריאות בשיתוף פעולה יחד עם ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, לדון בהצעת חוק לתיקון פקודת רופאי השיניים.

אברהם נגוסה: מה שחשוב זה לתת להם פטור מהמבחנים, שייתנו להם את התעודה, יכירו בלי שיידרשו לעבור את המבחנים.

אברהם נגוסה: הצעת חוק זו נועדה להקל על רופאי השיניים, עולים חדשים.

אברהם נגוסה: נפעל לזרז את החקיקה - - -

סופה לנדבר: עולים חדשים שהגיעו מאיפה?

סופה לנדבר: מכל המדינות שהגיעו בתקופה הזו?

אברהם נגוסה: נפעל לזרז את החקיקה ואת תקנת התקנות במסגרתה.

אברהם נגוסה: אני חושב שזה בעיקר יצוין לעולים מצרפת, אבל אנחנו בוועדה המשותפת נדון גם לכלול גם עולים אחרים.

סופה לנדבר: לא, תשמע, בגלל שהחוק הזה או המסמך הזה, אנחנו הכנו בתקופה שלנו עם עודד במשרד העלייה והקליטה ואני בעד עלייה מצרפת, אבל פה, אם בן אדם מתקבל לעבודה בלי מבחנים נוספים, זה צריך להיות כלפי כל עולה שמגיע.

סופה לנדבר: עולה שמגיע ממדינות חבר העמים הוא יותר גרוע?

אברהם נגוסה: בואו נעשה ככה, זה לא הנושא היום, בואו נתמקד - - -

סופה לנדבר: זה נושא של ועדת העלייה והקליטה, אם אנחנו מדברים על הטבות שאנחנו עושים למען עלייה מסוימת אנחנו צריכים לעשות את זה לכל העולים שמגיעים.

קארין אלהרר: אבל הדיון היום הוא על צרפת.

אברהם נגוסה: מנכ"ל משרד הבריאות התייחס להצעת החוק הזו.

אברהם נגוסה: בואו נתחיל את העניין ואני רוצה קודם כל לתת לחברי הכנסת המציעים ולאחר מכן אנחנו נשמע גם את המשנה למנכ"ל ממשרד הבריאות וגם ארגוני עולים וכך נקיים את הדיון.

אברהם נגוסה: בבקשה, חברת הכנסת קארין אלהרר.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

קארין אלהרר: אני רוצה לעשות טיפה מסגרת לדיון מבחינת איך שאני הגשתי אותו.

קארין אלהרר: הנושא של הדיון המהיר הוא המצוקה התעסוקתית של עולים מצרפת.

קארין אלהרר: אני מודעת למצוקות של עולים ממדינות מוצא אחרות, אבל זה היה הנושא שלשמו אני הגשתי את הדיון המהיר.

קארין אלהרר: הנתונים שאני מכירה, אדוני, בין השנים 2012 ל-2015 הגיעו ארצה כ-1,600 עולים שהצהירו שהם עובדים במקצועות הרפואה והפרא רפואה, מתוכם 43% רופאים, 20% מקצועות סיעוד, 8% רופאי שיניים ו-18% בתחום הפסיכולוגיה.

קארין אלהרר: כיום על פי הדין הנהוג במדינת ישראל צריך לעשות מבחני הסבה על מנת לקבל הסמכה או רישיון מחדש.

קארין אלהרר: הנתונים שיש בידיי מראים שכ-68% מהרופאים שניגשים לבחינות לא עוברים אותן בפעם הראשונה, הגם, אדוני, שמדובר באנשים שיש להם ניסיון במדינות המוצא שלהם ואני חושבת שיש פה איזה שהוא נתון שהוא בהחלט מדאיג.

קארין אלהרר: אני כן אציין ביושר שהנתון הזה מתייחס גם לישראלים שלמדו בחו"ל ולא רק לעולים החדשים.

קארין אלהרר: מדינת ישראל פה מדברת בכמה קולות.

קארין אלהרר: מצד אחד, לפני הבחירות האחרונות לכנסת ה-20 שמענו את ראש ממשלת ישראל קורא לכל יהודי צרפת לעלות לארץ, שישראל תהיה המדינה שלהם, ומצד שני אנחנו רואים שאותם עולים חווים קשיים משמעותיים בפרנסה.

קארין אלהרר: קשה להגיד שצרפת היא מדינת עולם שלישי או לא עולם מודרני, האוניברסיטאות שלהם הן אוניברסיטאות מכובדות, בתי החולים הם בתי חולים מכובדים ואני חושבת שדי קל להבין שהקשיים הם קשיים, יכול להיות שהם בירוקרטים אבל הם לא קשיים מהותיים לעצם העיסוק במקצוע.

קארין אלהרר: אני יודעת שבשנת 2010 הייתה החלטה של ועדת העלייה והקליטה לטפל בנושא הזה, אני מדברת על לפני חמש שנים, ביוני 2014 נקבע בהחלטת ממשלה להקים צוות בין משרדי בראשות מנכ"ל משרד העלייה והקליטה, אני יודעת שגובשו המלצות, אבל אני באמת תוהה, אדוני, איך אנחנו נותנים מענה ופתרון לאותם עולים שאדוני, הם לא רוצים קצבאות, הם לא רוצים הטבות, הם רוצים לעבוד, שזה הדבר הכי בסיסי שבן אדם ירצה לעשות.

קארין אלהרר: אני גם מכירה מעמותת ידיד, שמקבלת עשרות אם לא מאות מקרים, של עולים מצרפת בריכוזים שבהם גרים עולים מצרפת, שמעידים על כך שבעצם מה אנחנו גורמים להם לעשות?

קארין אלהרר: הם עשו את המעשה הציוני, עלו לארץ, הם חווים קשיים של עולים חדשים, שאני מניחה שרוב העולים חווים, אבל מעבר לזה הם נתקלים בקשיים כלכליים עצומים.

קארין אלהרר: בשביל זה העלינו אותם?

קארין אלהרר: כדי שיהיו להם קשיים בפרנסה?

קארין אלהרר: כדי שהם יחיו ברמת חיים נמוכה?

קארין אלהרר: זה לא המקום שאליו אנחנו רוצים להגיע ואני באמת מבקשת להבין מה אנחנו עושים על מנת לשפר את מצבם, מה אנחנו עושים כדי שהקושי שלהם יהיה קושי בלמידת השפה, שהוא קושי טריוויאלי ורלוונטי, לא קושי במציאת תעסוקה כשהם באו עם מקצוע ביד.

קארין אלהרר: תודה רבה, אדוני.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו חברת הכנסת יעל גרמן, חבר הכנסת, יושב ראש ועדת החינוך, יעקב מרגי, וחבר הכנסת אלאלוף, יושב ראש ועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

קסניה סבטלובה: שנראה אתכם כל הזמן בוועדה הזאת.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת עודד.

עודד פורר: ראשית אני חייב לומר שזה מרגיש כמו שאנחנו באיזה שהוא רצף של דיונים, זה כמו השידורים החוזרים בכל מיני תכניות טלוויזיה, עוד פעם ועוד פעם ועוד פעם את אותו דיון.

עודד פורר: אמרתי למנהלת הוועדה קודם, אנחנו יכולים להכתיב כמעט מה יגיד כל אחד פה בדיון, כי לא היה, לצערי, בשנה האחרונה, שום שינוי אמיתי מהותי בעניין.

עודד פורר: צריך להבין שאם אנחנו מדברים על החוק, למשל, שהוגש בכנסת הקודמת על ידי חבר הכנסת שמעון אוחיון, בעניין מקצועות הפרא רפואיים, זה עדיין לא התקדם, זה עדיין לא הסתיים.

עודד פורר: אני רואה את יושב ראש ועדת העבודה והרווחה פה, שאני יודע כמה זה קריטי וחשוב גם לו, אין שום סיבה לא לגמור את העניין הזה כבר.

עודד פורר: שום סיבה.

עודד פורר: אנחנו מבטיחים את זה כבר שנתיים לאנשים.

עודד פורר: בסוף, גם בנושא הסרת החסמים התקבלה החלטת הממשלה, בנובמבר 2014 התקבלה החלטת הממשלה ואני חושב שמה שצריכות לעשות ועדות הכנסת אחת לאחת זה לבדוק את כל סעיפי החלטות הממשלה ואיזה משרד יישם אותם בלוחות הזמנים שנקבעו בהחלטת הממשלה.

עודד פורר: כשאנחנו העברנו את החלטת הממשלה הזו התעקשנו, השרה לנדבר אז בממשלה, אני כמנכ"ל, לשים לוחות זמנים ברורים.

עודד פורר: אגב, גם ראש הממשלה של הממשלה הקודמת התעקש לשים לוחות זמנים ברורים, כשראש הממשלה של הממשלה הזו לא עומד בהם.

עודד פורר: אני אומר לכם שאיפה שהממשלה לא מסוגלת ליישם את ההחלטות שלה - - -

יעקב מרגי: זה שייך לאחד ממקצועות הבריאות.

<קריאה: יכול להיות, פיצול אישיות.

<קריאה: יכול להיות שיש - - -

יעקב מרגי: אתה אמרת, לא אני.

עודד פורר: אבל איפה שהממשלה לא פועלת אז ראוי שהמחוקק יפעיל את יכולותיו ואת סמכויותיו.

עודד פורר: אני אומר את זה גם לחבריי פה ממשרד הבריאות, שאת חלקם אני גם מכיר היטב, וצריך להבין שגם המשרדים האחרים, כולם כל הזמן מסתכלים על משרד הבריאות, גם צריכים להבין שהקצב לגבי העלייה מצרפת צריך להיות אחר.

עודד פורר: ובכלל לגבי העולים.

עודד פורר: היום העלייה מצרפת מהווה קרוב לשליש ממספר העולים לישראל.

עודד פורר: השינוי המהותי הוא לא רק העובדה שהם הפכו להיות חלק משמעותי בקרב העולים בכל שנה, אלא הגידול העצום שהוא פי ארבעה מהממוצע.

עודד פורר: זה הפך להיות סוג של בסיס.

עודד פורר: אני אומר לכם שבמקום 7,000 עולים בשנה שמגיעים מצרפת, אם הממשלה תפעל נכון יכולים להגיע 14,000 עולים.

עודד פורר: בשביל זה צריך לעשות את הפעולות הנדרשות, אבל המסר שאנחנו משדרים כרגע לצרפת זה 'אל תגבירו את הקצב, כי אנחנו לא עומדים בו' והמסר צריך להיות הפוך.

עודד פורר: כשממשלת ישראל בשנות ה-90 רצתה לקלוט מיליון עולים אז ידעו לשים מגורים, ידעו לתת להם אפשרויות של קליטה, היא לא הייתה הכי מיטבית בשנים הראשונות אבל תסתכלו מה קרה לעלייה הזו, ולא דובר על 7,000, דובר על 1,250,000 איש.

עודד פורר: אז אנחנו לא מסוגלים להתמודד עם 7,000 או 10,000 או 20,000 או 30,000 עולים מצרפת בשנה?

עודד פורר: אפשר.

עודד פורר: בהקשר הזה, רק תבינו מה קורה.

עודד פורר: למשל אנחנו בזמנו, בשנה שעברה, דיברנו על זה שניתן מענק יזמות, מענק למי שפותח עסק, כי רבים מהעלייה מצרפת זה בעלי מקצועות חופשיים.

עודד פורר: אמרנו, כשמישהו עולה וסוגר את העסק שלו וצריך לפתוח עסק מחדש, יש פה הוצאות וצריך לתת איזה שהוא מענק.

עודד פורר: אז מתי פתחו את המענק הזה?

עודד פורר: ב-13 בדצמבר אמרו לעולים מצרפת 'יש לכם אפשרות לקבל את המענק, למי שיירשם עד 31 בדצמבר'.

עודד פורר: נתנו שבועיים למענק הזה, שנה אחרי שהכרזנו עליו.

עודד פורר: אמרו שנתרגם את הדיפלומות, בהתאם להחלטת הממשלה, שהממשלה תממן את תרגום הדיפלומות.

עודד פורר: אז פתחו את זה ב-17 בדצמבר לתרגום בדיפלומות עד ה-31 בדצמבר, מי שיגיש יתרגמו לו את הדיפלומה.

עודד פורר: ככה לא עושים שינוי מ-7,000 ל-14,000 עולים.

עודד פורר: כשאני אומר המחוקק ייכנס, אז הנה, אנחנו הגשנו שתי הצעות חוק השבוע, חברי גם חתום על זה, עוד חברים פה חתומים על הצעות החוק האלה.

עודד פורר: אני אומר את זה פה למשרד הבריאות, כי אחת הבעיות היא שאתם פועלים בקצב שהוא לא מספק.

עודד פורר: האחת היא הצעת חוק שאומרת שתהיה ועדת ערר על החלטות מנהל משרד הבריאות, ועדת הערר תהיה של השר ואפשר יהיה לערור לשר לפני שפונים לבית המשפט.

עודד פורר: זה הצעת חוק אחת לגבי הכרות במקצועות הבריאות, שאני לא רואה שום סיבה שהיא לא תעבור במסלול ירוק ומהיר.

עודד פורר: הצעת החוק השנייה אומרת, אנחנו נחיל את הכללים של האיחוד האירופי על הכרה במקצועות רפואה.

עודד פורר: זאת אומרת שאם האיחוד האירופי קבע תקנות בתוכו איך עוברים ממדינה למדינה ואיך רופא מצרפת יכול לעבור לאנגליה ואיך רופא מאנגליה יכול לעבור לספרד, נחיל את התקנות האלה עלינו בשינויים המחייבים, איפה שחייבים ידע של שפה, ידע של - - -

יעקב מרגי: אצלנו קבעו תקדים.

יעקב מרגי: אתה יודע מה התקדים?

יעקב מרגי: שהרופא שעלה בשנות ה-90, היה חייב לעבור דרך עובדי התברואה של העירייה ואחר כך ראינו אותו בבתי החולים.

עודד פורר: זה היה חלק מההכשרה.

יעקב מרגי: זה ביזיון - - -

עודד פורר: אז אני אומר לך שאם אנחנו רוצים להיות, חבר הכנסת מרגי, דומים לאיחוד האירופי ומשווים את עצמנו כל הזמן לנתונים של ה-OECD, אז רופא שיכול לעבור בתוך האיחוד האירופי, הרי כשאני הולך לרופא בפריז, זה רופא שעבר בתוך האיחוד האירופי כנראה.

עודד פורר: נחיל את הכללים שחלים על האיחוד האירופי, ואני אומר לך, בהצעת החוק אנחנו גם עשינו את השיקול שאומר שנמנע מאנשים לצאת מישראל ללמוד שם כדי לקבל את הרישיון, ההקלות האלה יחולו רק על מי שחי באותה מדינה לפחות שמונה מתוך עשר השנים שקדמו ללימודיו את התואר.

עודד פורר: זה שינוי משמעותי, זה שינוי שיאפשר גם לרופאי השיניים, גם לאחיות, גם לפיזיותרפיסטים וגם לרופאים מצרפת לבוא ולעבוד בישראל.

עודד פורר: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יחיאל חיליק בר.

יחיאל חיליק בר: כדי באמת לקצר.

יחיאל חיליק בר: תראה, קודם כל גם לי נמאס מהתקליט השבור הזה של החלטות ממשלה וגם כנסת שמתקבלות, ישבנו כשסופה הייתה פה, דנו כמעט באותם דברים בנוגע לעולי אתיופיה, בנוגע לעולי צרפת, לעולים מהמערב, היישום והמעקב אחרי ביצוע ההחלטות זה ביזיון שצריך לדבר עליו.

יחיאל חיליק בר: אני מאוד שמחתי לשמוע השבוע את הממשלה מתפארת ומתגאה, ובצדק, שאנחנו בשנת שיא של עולים חדשים, בעיקר ממדינות המערב, 30,000.

יחיאל חיליק בר: היא רק שכחה להגיד או להצביע - - -

יעקב מרגי: זה למרות הממשלה.

יחיאל חיליק בר: היא רק שכחה להגיד או להצביע על הקשיים העצומים.

יחיאל חיליק בר: אני רק השבוע נפגשתי בפאב תל אביבי עם 100 עולים חדשים ממדינות המערב, יותר ממחציתם היו עולי צרפת שבאמת כבשו את התחום הזה.

יחיאל חיליק בר: הקשיים ששמעתי מולם, הם מתארים את זה יפה, גם רן מלמד וגם יערה בצלאל רובין בדוח שלהם, באמת יישר כוח על העבודה שלכם, הקשיים שהם רואים, לנו כחברה הם שקופים.

יחיאל חיליק בר: אנחנו כחברה או כממשלה צריכים לוודא שכל עולה כזה אחרי תקופת זמן נורמלית מסוימת מקבל יכולת לשלוט בשפה העברית גם בקריאה ובכתיבה.

יחיאל חיליק בר: אני אפילו לא מדבר על פיתולי הבירוקרטיה, שאנשים כמונו ששוחים בחומר ובעברית לא יודעים בכלל מה זה ביטוח לאומי ומה אני צריך לעשות מולו וכו', אז קל וחומר אדם שבא מצרפת ומוצא את עצמו תקוע עם איזה חוב, כי הוא לא ידע על איזה שהיא הנחיה שיש.

יחיאל חיליק בר: ואגב, חוב קטן כזה, אותו חוב של 20,000 שקל שאתם מתארים בדוח שלכם, הדוח שלידי, זה משהו שמתגלגל ויכול לדפוק למשפחה חיים שלמים ואת כל העלייה.

יחיאל חיליק בר: אגב, צריך לעקוב אחרי עוד תופעה והיא תופעה של נשירה, זאת אומרת של אנשים שאומרים 'באנו', מתוך באמת ציונות אמיתית, רובם היו מבוססים במדינות שלהם, משכילים, באו לפה מתוך ציונות, מתוך רצון לחזק את החברה הישראלית, התופעה של חזרה של עולים, לא רק מצרפת, מכל מדינות המערב, למדינות המוצא שלהם, היא תופעה מדאיגה, שהאחוזים שלהם עדיין לא דרמטיים אבל הם הולכים וגדלים ואנחנו מאבדים את הכוחות האלה.

יחיאל חיליק בר: ואלה לא אנשים שנמאס להם כי יש פה טרור, אלה אנשים שבאים לפה למרות הטרור ואולי כדי לחזק את החברה הישראלית, אבל הם חוזרים למדינות המוצא שלהם בעיקר בגלל שגם הבירוקרטיה, גם חוסר ההיכרות שלהם עם גופי המערכת, היכולת של הבנת השפה העברית, והנכונות שלנו כחברה לקלוט אותם, לחבק אותם, היא נכונות ששואפת לאפס.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה להגיד לך, ידידי מרגי, וגם לך, ידידי אלאלוף, לפני שבועיים הגשתי הצעת חוק מאוד מאוד פשוטה, אתה דיברת על הצעות חוק, שאומרת שמתוך אלפי ועשרות אלפי התקנים של שירות המדינה, ביקשתי להקצות 3%-4% מהתקנים האלה לעולים ממדינות המערב שנמצאים פה עד חמש שנים.

יחיאל חיליק בר: תאר לך שאת האנשים היקרים האלה אנחנו - - -

יעקב מרגי: רק ממדינות המערב?

יחיאל חיליק בר: כן, ואתיופיה, אגב.

יחיאל חיליק בר: אמרתי, מדינות המערב ואתיופיה.

יעקב מרגי: - - - אתה יודע למה?

יעקב מרגי: יש החלטת ממשלה על 1% מעולי אתיופיה, הם לא מצליחים ליישם אותו.

יחיאל חיליק בר: אתה יודע מה?

יחיאל חיליק בר: הלוואי.

יחיאל חיליק בר: אבל אנחנו מראים כמה דברים, אחת, שהמדינה מוכנה לחתוך מהבשר החי שלה ולקלוט אותם במקומות הכי חשובים לה, שירות המדינה.

יחיאל חיליק בר: אם אנחנו נקצה 2%-3% לעולים ממדינות המערב שנמצאים פה, ואתיופיה, בהצעת החוק שלי, ואתה יודע מה?

יחיאל חיליק בר: אנשים לא יצטרפו כי יש להם עבודה וכו', אבל תאר לך שאתה קולט אותם אצלך במשרד, בוועדות השונות וברשויות ובמוסדות השונים במדינת ישראל.

יחיאל חיליק בר: אל"ף, אתה מחבר אותם לעורק הראשי של ישראל, בי"ת, הם רוצים להיות חלק מהמערכת הזאת ואתה יודע מה?

יחיאל חיליק בר: גם לא יקרה לנו כלום, אנחנו רק נרוויח כנראה כוח עבודה טוב.

יחיאל חיליק בר: ולכן, אדוני היושב ראש, אני מבקש שהוועדה הזאת בראשותך, ואני בטוח שנעשה את זה, גם תעקוב ותחייב ליישם החלטות ממשלה והחלטות כנסת, וגם תסייע בקידום חקיקה שתעזור - - - לא כל הדברים הנבונים והנכונים צריכים לבוא מעמותות בחוץ, כמו עמותת ידיד.

יחיאל חיליק בר: אנחנו יודעים גם ויכולים, וחייבים אגב, זה תפקידנו, ליזום את ההעדפה המתקנת הזאת.

יחיאל חיליק בר: אם לא נעשה את זה, שתי אופציות, או שהם יחזרו לארצות מוצאם, בלית ברירה ובעצב רב, או שהם ייקלטו פה לשוליים של החברה הישראלית ואנחנו, את כל המטרה הציונית של עלייה וחיזוק החברה נפספס וזה חבל מאוד.

אברהם נגוסה: כמו שאמרתי בהתחלה, קיימנו דיון בעניין בוועדה המשותפת עם העבודה, הרווחה והבריאות, ובעוד חודש אנחנו הולכים גם לקיים - - -

סופה לנדבר: למה עוד חודש?

סופה לנדבר: למה לא מחר, או בשבוע הבא לעשות את זה?

אברהם נגוסה: זה מה שנקבע.

סופה לנדבר: אז צריכים לשנות את התאריך.

סופה לנדבר: אם אנחנו רוצים, התאספנו כאן לא רק סתם לדבר, לעשות ולקדם, אז בוא, כיושב ראש ועדה תקדם את זה.

סופה לנדבר: תהפוך שולחן של הממשלה, אתה קרוב לראש הממשלה, תגיד, הוא קיבל את ההחלטה יחד איתנו, ביוזמה שלנו - - -

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: כשיהיה לך התור תדברי.

אברהם נגוסה: אני אדבר גם עכשיו וגם כאשר יגיע התור שלי.

אברהם נגוסה: הצטרף אלינו חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יעקב מרגי ,אחד היוזמים, בבקשה.

יעקב מרגי: תודה, אדוני היושב ראש.

יעקב מרגי: אני חושב שהדיון חשוב.

יעקב מרגי: תודה לחברת הכנסת קארין אלהרר, שגייסה אותי לסוגיה.

יעקב מרגי: אני רוצה לומר, עוד לא נגענו בקשר של מערכות החינוך בילדי העולים, בקשיי השפה ואי ההתאמות.

יעקב מרגי: יש שם תופעה קשה, זה לא היה קורה להם במדינות מוצאם.

יעקב מרגי: אנחנו לא למדנו, לצערי הרב, אני לא סתם ביקורתי בסוגיה הזו ואין אצלי עניין של קואליציה-אופוזיציה.

יעקב מרגי: לא למדנו משום עלייה, לא מהעלייה שאני עליתי בשנות ה-60, לא מהעלייה גדולה שאחרי זה הייתה, ב-67', ממדינות צפון אפריקה, לא מהעליות של שנות ה-90, אני קופץ על העלייה של שנות ה-70 וה-80, גם ממדינות חבר העמים לשעבר, כמו העלייה מגיאורגיה, לא, מהעלייה האחרונה, הגדולה, המסיבית ממדינות חבר העמים, שהיינו צריכים להפיק את כל הלקחים.

יעקב מרגי: לא הפקנו ולא למדנו.

יעקב מרגי: אנחנו אלופים בהצהרות, באמפתיה, בלחבק כשקורה משהו, כמו שאני אומר בכל הדיונים, אנחנו יודעים לעבוד כשהמציאות טופחת לנו בפרצוף, או בשעת חירום, ברגיעה אנחנו לא יודעים לעבוד כמדינה.

יעקב מרגי: ברגיעה בשוטף אנחנו בתופעת הסמוך.

יעקב מרגי: יהדות צרפת, מדינת רווחה, קחו בחשבון שבצרפת זו הייתה מדינת רווחה, הם עלו מרצון.

יעקב מרגי: נכון שיש שם אווירה של אנטישמיות, אבל הם עלו, הם יכלו לבחור מדינות אחרות, יכלו לעבור לכל מדינה שהם רוצים באירופה, הם בחרו, למרות הכול, הם ידעו שיהיו קשיים, אבל לא האמינו עד כמה המדינה אטומה.

יעקב מרגי: ועכשיו נתמקד במספר משפטים קצרים בסוגיה שאליה התכנסנו, מקצועות הרפואה והפרא רפואיים.

יעקב מרגי: רבותיי, זו לא מדינת עולם שלישי, צרפת, בחירום צריך לעבוד מחוץ לקופסה.

יעקב מרגי: כל ההצלחות שלנו במדינה הזו, מאז שהיא קמה עד היום, עד הלום ומה שיהיה, זה בזכות אנשים שחשבו מחוץ לקופסה.

יעקב מרגי: מספיק עם הקריטריונים ועם הנהלים שיש בשגרה.

יעקב מרגי: כשיש עלייה אין נהלים בשגרה.

יעקב מרגי: אני מכיר את הקנאות והשמרנות, ונדרשנו לזה בוועדה של ידידי חבר הכנסת אלי אלאלוף בקדנציה הקודמת.

יעקב מרגי: אני קורא להר"י, קורא למשרד הבריאות, קחו את זה לידיים, תהיו נדיבים, זו עלייה.

יעקב מרגי: תסגרו את כל הפרצות.

יעקב מרגי: אני לא אומר להתפשט, אבל זו מציאות, הם שירתו במדינות מוצאם במקצועות האלה.

יעקב מרגי: מה, אנחנו רוצים לראות אותם מטאטאי רחובות?

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לראות אותם עובדי תברואה בעירייה, בכל מיני מקצועות משפילים, כמו שחווינו וראינו את העלייה הקודמת?

יעקב מרגי: מספיק.

יעקב מרגי: השמים נפלו כשקלטנו את העלייה הקודמת בסוף למערכות הבריאות והמערכות הטכנולוגיות?

יעקב מרגי: בכל המערכות התברכנו בהם.

יעקב מרגי: השמים נפלו?

יעקב מרגי: המדינה קרסה?

יעקב מרגי: זה רק תרם.

יעקב מרגי: ואנחנו כאילו לא קרה כלום, כאילו פעם ראשונה אנחנו קולטים עלייה, כאילו פעם ראשונה אנחנו מתמודדים עם מה שנקרא עולים חדשים.

יעקב מרגי: ועד מתי?

יעקב מרגי: תודה, אדוני.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת אלי אלאלוף.

אלי אלאלוף: אני לא אלך להגיד דברים נעימים, אבל יש לי הרגשה שאנחנו נשגע את העולים שהעזו לבוא לפה בדיונים בכנסת ובשימוש בעלייה הזאת, ההתנפלות בראייה פוליטית עליהם.

אלי אלאלוף: אז אני מציע, קודם כל בואו נעשה חשבון נפש אישי.

אלי אלאלוף: גב' סופה לנדבר, הישיבה עם שר הבריאות, על פי בקשתו, נדחתה מהשבוע הזה ל-11 בינואר.

סופה לנדבר: זה לא חודש.

סופה לנדבר: הוא אמר חודש.

אלי אלאלוף: אז בבקשה, אבל על זה היה לך נאום מלא אנטי.

אלי אלאלוף: אז כן, אנחנו עושים ישיבה על כל מקצועות הבריאות בבת אחת.

אלי אלאלוף: לא במקרה הוא ביקש לדחות את הישיבה, כי הוא באמריקה, בשליחות המדינה.

אלי אלאלוף: הישיבה ב-11, היא אמורה לטפל בכל המקצועות, כי השר מאמין שבעזרת הוועדה הוא יכול להתנגד ולחייב את מערכת הבריאות לתת תשובה לכל המקצועות.

אלי אלאלוף: תתכוננו במשרד הבריאות.

אלי אלאלוף: פרופ' אפק מכיר טוב את הנושא, הוא ראה אותו בשטח, הוא ראה כמה אנשים מצפים לתשובות מיידיות.

אלי אלאלוף: הרעיונות של עודד ושל אחרים יילקחו בחשבון בדיון הזה.

אלי אלאלוף: אני גם מציע שלא נקיים דיון כל הזמן, הצרפתים מנומסים, אתם יודעים את זה.

אלי אלאלוף: אני, לשמחתי, מרוקאי, אז פחות מנומס.

אלי אלאלוף: אבל מספיק לטרטר אותם על דיון של דיון של דיון.

אלי אלאלוף: המסמך הזה, שנפל בידינו, על ידי עבודה של הממ"מ, הוא בא בנובמבר, הוא כבר נלמד, אנחנו נבוא ב-11 עם דיון מסודר.

אלי אלאלוף: באמת, אני פונה אליך, אברהם, כיושב ראש ועדת הקליטה.

אלי אלאלוף: זה לא במקרה שזה נמצא ובהסכמתך ואני הצעתי שנעשה ועדה משותפת, כדי שזה יהיה ענייני, מקצועי, אתה צריך לבוא עם הראייה של ממונה בכנסת על תיק הקליטה ואנחנו באים עם הראייה של נציג הוועדה שאחראית על נושא הבריאות ותעסוקה.

אלי אלאלוף: זה לא במקרה.

אלי אלאלוף: ואם צריך, אני מקווה פחות, רווחה גם.

אלי אלאלוף: אז לזה יש מערכת, בואו נחיה איתה, בואו לא נשגע את כולם וכל אחד מושך לכיוון - - - בלי לפגוע, אני גם פוליטי, אבל לא להרבה זמן, לשמחתי, מספיק לעשות מנושא כל כך חשוב, כל כך לאומי, כל כך חייב להיות ממלכתי, שאני מציע שנקיים דיונים עם מטרות ברורות להשגה.

אלי אלאלוף: כרגע, תאמינו לי, אף אחד, עם כל הכבוד, בלי לפגוע באף אחד חס ושלום, לא יחדש בדיון הזה, הכול נאמר, הכול ידוע.

יעקב מרגי: אנחנו באנו לסייע לכם לדיון עם השר.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים ב-11, והשר מוכן, תדעו, זה שר, אני בטוח, שמילה אצלו זה מילה, אנחנו נקיים את הדיון וכל החברים שיושבים פה, רובם חברי כנסת של הוועדה, ומי שלא בוועדה, אתם יודעים שזו ועדה שפתוחה לכל חברי הכנסת, בואו ונעמוד ונגמור את הסיפור, יהיו לנו שעתיים של דיון מאוד ממצה, אני מקווה, כדי שנגיע להחלטות אופרטיביות ומחייבות.

אלי אלאלוף: לא יכול להיות שאנחנו חיים הנחיה של פקיד זה או אחר, שלפי המצב רוח שלו אנחנו מחוקקים חוקים.

אלי אלאלוף: לכן השר ביקש מה שביקש ממני ונעניתי, לטובת כל ההערות שנאמרו פה.

אלי אלאלוף: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: לגבי ה-11, לא היינו מעודכנים, אז זו בשורה טובה באמת.

קארין אלהרר: אני יכולה להשיב?

אברהם נגוסה: בקיצור.

קארין אלהרר: ממש בקיצור.

קארין אלהרר: הדיון המהיר הזה הוגש בלי שמישהו ידע על קיומה של הישיבה, לפחות לא המציעים, זה דבר אחד.

קארין אלהרר: דבר שני, אם יש מישהו שאני סומכת עליו בכנסת, זה כמובן אתה, אני רק מפנה את תשומת לבך לעניין שהנושא הזה הוא בידיעת כל הגורמים הממשלתיים, כפי שאתה היטבת לומר, משנת 2010.

קארין אלהרר: משנת 2010 קמות ועדות.

קארין אלהרר: יותר מזה, הייתה החלטת ממשלה שגם היא לא יושמה.

קארין אלהרר: אני מאחלת לך ואני יודעת שלך יש את הכוחות להזיז, אני פשוט מאחלת לך ולעולים שהדבר הזה יבוא על פתרונו.

יעקב מרגי: אם השר מבקש סעד מוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, תבינו כמה הפקידות לא רוצה לזוז מעמדתה.

קארין אלהרר: אני סומכת על אלי, לא על אף אחד אחר.

סופה לנדבר: אולי שאנחנו נשמע מסמנכ"ל משרד הבריאות?

סופה לנדבר: למה עד היום לא היה יישום של המסמך הזה והחלטת הממשלה?

סופה לנדבר: זה מאוד מעניין, למה הם לא קיבלו את אותם רופאים ומה יכול לעשות שר אם ה - - -

אברהם נגוסה: יש לנו בשורות של התקדמות, בואו נברך על זה ונתקדם.

סופה לנדבר: אני שואלת, קריאת ביניים מותר.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת שרן השכל.

אברהם נגוסה: גם אחת מהיוזמים לדיון.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

קסניה סבטלובה: תודה, כבוד היושב ראש.

קסניה סבטלובה: אני אדבר בקצרה מאוד, כי באמת באתי כדי לשמוע את האנשים שיסבירו, אם יש נייר, אז מדוע הוא לא יושם?

קסניה סבטלובה: וגם להביע כעולה, כבר לא חדשה, אבל בהחלט ככזאת שיודעת מה עובר על העולים במדינה הזאת וכמה לא קל להיקלט.

קסניה סבטלובה: קל לעשות עלייה, לא קל להיקלט.

קסניה סבטלובה: אני חושבת שאנחנו כחברי הוועדה וכל מי שבא לפה, אנחנו מאוחדים ברצון הזה, לעזור לעולים שבאו למדינה שלנו, כדי שלא יחזרו, כדי שגם לא תהיה להם הרגשה קשה, כדי שהם יידרדרו פה, לא מבחינת המצב הכלכלי שלהם, כדי שישמרו על המעמד החברתי שהם הגיעו אליו.

קסניה סבטלובה: פה אני מדברת כמובן גם על העלייה הברוכה מצרפת, אבל גם על עליות אחרות ועל כאלה שנמצאים פה כבר הרבה שנים וכאלה שכבר לא מוגדרים כעולים חדשים, ואנחנו מחויבים לפנות גם לבעיות שלהם, לעזור להם להיקלט ולבדוק, אם דברים לא נעשו קודם, כשהם הגיעו, כשאנחנו הגענו, כשהעלייה שלי הגיעה וגם כשהעלייה שלך הגיעה ולא היה טיפול כזה ולא היו ועדות כאלה פרטניות אז בתחילת שנות ה-90 ולא בסוף שנות ה-80.

קסניה סבטלובה: שאנחנו עכשיו נפתור גם את הסוגיה של אלה שמגיעים עכשיו, כי הם ראויים לזה, וגם של אלה שכבר נמצאים בארצנו.

קסניה סבטלובה: כי אנחנו מחויבים גם להם.

אברהם נגוסה: תודה.

אלי אלאלוף: גם תודה בשם חברת הכנסת נורית קורן, היא ביקשה ממני להגיד שהיא עוקבת אחרי הדיון והיא מתנצלת שהיא לא פה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת שרן השכל.

שרן השכל: היה חשוב לי ליזום את הדיון הזה גם מכמה סיבות.

שרן השכל: אחת, קודם כל באמת לעגן פה את כל המשרדים ואת כל הגורמים הרלוונטיים ולהתחיל לקבל תשובות.

שרן השכל: אנחנו דנים בזה, עוד מלפני שאני הגעתי, כבר הרבה מאוד שנים, ועדיין אין פתרונות.

שרן השכל: ואני אומרת עכשיו למשרדים, מדינת ישראל היא מקלט לעם היהודי, הצרפתים שהגיעו לפה הם בורחים מצרפת בגלל שהם נרדפים שם ואנחנו רוצים אותם פה במדינת ישראל.

שרן השכל: אנחנו לא רוצים שהם יחזרו לצרפת, אנחנו לא רוצים שהם יעברו לקנדה, אנחנו רוצים אותם כאן.

שרן השכל: מעבר לזה, התרומה שלהם פה למדינת ישראל היא תרומה של הון אנושי, גם בבריאות, באיכות של רופאים.

שרן השכל: הם אנשים שעבדו שם כבר.

שרן השכל: לי חשוב מאוד לשמוע מה יש למשרדים, איפה זה עומד, איך מקדמים את זה.

שרן השכל: ואם לא, אם אנחנו רואים שזה לא מתקדם אנחנו נעלה את זה בחקיקה פרטית, על המשרד, ואנחנו נפעיל את כל הכוח ואת כל הלחץ שיש לנו כדי לקדם את הנושא הזה.

שרן השכל: אז או שיש לכם כבר כמה שנים לעבוד על הדבר הזה ולהביא לנו את זה לפתרון, או שאנחנו נצטרך להציג פתרונות בעצמנו ולהילחם עליהם בכלים הפוליטיים שלנו.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

סופה לנדבר: אני אחרי משרד הבריאות.

יחיאל חיליק בר: שרן, אני רק מציע שהמדינה לא תאמץ את הגישה של להתייחס לעולי צרפת כאל מי שבורחים מצרפת, כי אז יהיה לנו מאוד קל להגיד - - -

שרן השכל: לא, זה לא רק, אבל זה גם - - -

יחיאל חיליק בר: הרבה מהם אגב לא בורחים, הם עולים מבחינה והם לא בורחים.

שרן השכל: הרבה מהם עולים מבחירה, אבל - - -

סופה לנדבר: אנחנו מדינת עלייה ולא מדינת מקלט.

שרן השכל: אנחנו גם וגם, שלא נשכח את זה.

אברהם נגוסה: חברים, חברי הכנסת - - -

שרן השכל: לא, אני רוצה לענות.

שרן השכל: אני רק רוצה לענות, הוא פנה אליי.

יחיאל חיליק בר: לא, כדי שתביני, אני אומר שחלקם באים לפה באמת מתוך פחד, הרבה מהם באו גם לפני והם באים לפה באמת מתוך ציונות ולא כבריחה מאיזה שהוא - - -

קסניה סבטלובה: אדוני היושב ראש, אנחנו סוטים מהנושא של הדיון.

שרן השכל: לא, אבל קודם כל אני אענה.

קסניה סבטלובה: הנושא הוא - - -

שרן השכל: רגע, קסניה.

קסניה סבטלובה: רק אני אומרת שאנחנו סוטים ומאבדים זמן כשאנחנו מדברים על זה.

שרן השכל: ואת ממשיכה להגיד את זה במקום שאני פשוט אגיב על זה.

קסניה סבטלובה: ואני אמשיך להגיד את זה, כי זה - - - היושב ראש - - -

שרן השכל: לא, פנו אליי ואני רוצה לענות על זה.

שרן השכל: המשפחה שלי, חצי מהמשפחה שלי מתגוררים בצרפת, חלקם עלו לפה.

שרן השכל: אני יודעת שחלקם זה מבחירה, אבל אסור לנו לשכוח שמדינת ישראל הוקמה גם כמקלט לעם היהודי כאשר הוא נרדף.

שרן השכל: זו המחויבות שלנו פה בממשלה ואסור לנו לשכוח שזה גם.

יחיאל חיליק בר: אין על זה ויכוח, רק אני אומר שההתייחסות שלנו כמדינה לא צריכה להיות אליהם כאוכלוסייה שבורחת ומגיעה לפה רק בלית ברירה, כי זה חוטא לאמת.

שרן השכל: בסדר, חלקם, אבל עדיין חלקם גם וזו המחויבות שלנו.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו נשמע ממשרד הבריאות, פרופ' ארנון אפק.

<ארנון אפק: תודה רבה על ההזדמנות לבוא ולדבר על הנושא שבעיניי הוא מאוד חשוב, בעינינו הוא מאוד מאוד חשוב, אני חייב להגיד שזה גם נושא אנושי וגם נושא מאוד ציוני.

<ארנון אפק: גם אני, נפגשתי עם העולים ממקצועות הבריאות, במטרה באמת ללמוד גם את המצוקות ולנסות לתת פתרון.

<ארנון אפק: לצערי הרב לא תמיד הפתרון פשוט, אבל אנחנו כן מחויבים לתת לו מענה ואני רוצה להתמקד בדברים שכן השתנו, כי התקדמנו.

<ארנון אפק: אני מזכיר לחברי הכנסת הנכבדים, שהיינו בתקופה שבה לא הייתה ממשלה ולא ניתן היה לקדם חקיקה, ולכן משהתחדשה והוקמה ממשלה ניסינו לקדם את כל הנושאים שמדובר עליהם ואני אגע בכמה מהם.

<ארנון אפק: כמובן אם תרצו לשאול עוד שאלות אני אשמח לענות.

<ארנון אפק: החוק הראשון שדיברתם עליו, חוק אוחיון.

<ארנון אפק: עזב חבר הכנסת אלאלוף, אבל אני יודע שביום שני עולה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כולל סוגיית שפות הבחינה והרעיון הוא באמת לעזור ולקדם אותו ואני מקווה שבעזרתכם החוק הזה יתקדם כמה שיותר מהר.

<ארנון אפק: פטור מבחינה לרופאי שיניים.

<ארנון אפק: שוב, היה פער מאוד מאוד גדול בין רופאי השיניים לרופאים וגם אנחנו שנכון הוא לאפשר למנכ"ל לתת הנחות ראויות, מקצועית ראויות, לאותם רופאי שיניים שעובדים שנים במקומות ואין טעם לשים את כולם בבחינה גם מעשית וגם עיונית, אחרי 20 ו-30 שנות עבודה.

<ארנון אפק: החוק הזה עבר קריאה - - -

אברהם נגוסה: עבר טרומית.

<ארנון אפק: ראשונה או טרומית?

<ארנון אפק: זה לא משנה, אני בטוח שגם בחקיקת החוק הזה אתם תסייעו לנו על מנת לקדם אותו.

<ארנון אפק: לגבי אוכלוסיית הרופאים ובכלל לגבי האוכלוסייה - - -

<מאיר לופטינסקי: אין חוק.

<מאיר לופטינסקי: יש הצעת חוק - - -

אברהם נגוסה: סליחה, אני אעדכן.

אברהם נגוסה: עבר קריאה ראשונה, לקריאה שנייה ושלישית עבר לוועדה משותפת של ועדת העבודה, הרווחה והבריאות וועדת העלייה ואנחנו נזרז את זה, תוך זמן קצר.

סופה לנדבר: מה החוק הזה אומר?

אברהם נגוסה: החוק אומר לתת פטור לרופאי שיניים.

אברהם נגוסה: רק לרופאי שיניים.

<מאיר לופטינסקי: אני קראתי את ההצעה, אין הצעה - - -

סופה לנדבר: פטור למה?

אברהם נגוסה: פטור מהמבחנים.

<מאיר לופטינסקי: אין הצעה לפטור.

סופה לנדבר: רבותיי, לא כולם ביחד.

סופה לנדבר: תסבירו מה החוק הזה אומר, מה הוא נותן?

<מאיר לופטינסקי: זאת הטעיה.

<ארנון אפק: רבותיי, קודם כל אני מבקש, בכל זאת אנחנו נמצאים במקום מכובד, לא להשתמש במילה הטעיה.

<ארנון אפק: עומדת בפניי הצעת חוק מטעם הממשלה, הצעת חוק לתיקון פקודת רופאי השיניים, פטור מבחינות ומטרתה למעשה להסדיר את העיסוק ברפואת שיניים.

<ארנון אפק: היא לא עוסקת באוכלוסייה זו או אחרת, היא נותנת למעשה למנכ"ל את האפשרות לתת פטור בתנאים שייקבעו והפטור הזה, רבותיי, כמו כל דבר אחר, כמוכם, אני באמת הייתי שמח וכולנו מאוחדים ברצון להקל על העולים, מהצד השני אנחנו צריכים גם לזכור, יש לנו חובה גם לשמור על רמת הרפואה בישראל ובאיזונים - - -

<קריאה: אוה, אנחנו מכירים את המנגינה.

קארין אלהרר: רגע, אבל פרופ' אפק - - -

<ארנון אפק: דקה, זכותי גם לומר כמה מילים.

<ארנון אפק: שמעתי מילים מאוד לא פשוטות.

<ארנון אפק: תראו, אני וכולנו מחויבים לקדם את המענה לאוכלוסיות העולים מכל העולם, כולל מצרפת וממדינות אחרות, אבל יש לנו גם רמת רפואה בישראל ואנחנו צריכים לשמור עליה.

<ארנון אפק: באיזונים שבין שני הדברים האלה אנחנו צריכים לעשות הכול על מנת להקל על האנשים, הכול על מנת להקל עליהם והצעת החוק הזו בדיוק בנויה על מנת לתת למנכ"ל את האפשרות להקל על רופאי השיניים, כמו שהוא מקל על רופאים.

<ארנון אפק: רופאים, למשל, חלקם אחרי איקס שנים, אם אני לא טועה 14 שנה, פטורים מבחינות.

<ארנון אפק: זו בדיוק האפשרות לעשות את זה גם לגבי רופאי שיניים.

<קריאה: לא, לרופאים זה לא 14 שנה.

סופה לנדבר: איך המנכ"ל בוחר למי כן לתת פטור ולמי לא לתת פטור?

קארין אלהרר: פרופ' אפק, אני רוצה לשאול אותך בעניין הזה, ציינתי את זה בתחילת הדיון, הרי בסך הכול מדובר באנשים שהגיעו ממדינות שהרפואה היא מקצוע מכובד שם ומכירים את המקצוע, לא מדובר באנשים שמגיעים ממדינות עולם שלישי שסטנדרט הרפואה הוא לא סטנדרט דומה.

קארין אלהרר: עכשיו אני מנסה להבין מה הם אותם קריטריונים שלפיהם אתם בוחנים מתי לתת את הפטור.

קארין אלהרר: האם זה רק הוותק, האם מדובר באיזה שהיא תעודה או השתלמות?

קארין אלהרר: אני מנסה להבין מה יהיו אותם קריטריונים למתן הפטור.

קארין אלהרר: תתקן אותי אם אני טועה, יכול להיות שאני טועה, אני לא מכירה, למיטב הבנתי וידיעתי מדובר באותו סטנדרט רפואי.

<ארנון אפק: קודם כל, הצעות החוק שלנו אינן נוגעות לאוכלוסייה זו או אחרת, הן נוגעות לכלל העולים למדינת ישראל ובעינינו כל העולים הם שווים ואנחנו חייבים לבדוק באמת בקריטריונים - - - אנחנו מדברים בסוגיה הספציפית הזו, פטור מבחינות עיוניות על פי שנות ותק.

<ארנון אפק: לא קבענו את זה, נתנו את האפשרות, נקיים דיונים במטרה באמת למצוא את שביל הזהב בין הדברים, בין שתי החובות שלנו, הן עדיין קיימות.

<ארנון אפק: נעשה, אני עוד פעם אומר, כל מאמץ להקל, אבל גם לשמור על הרפואה בישראל.

<ארנון אפק: אני אתן לכם דוגמה.

<ארנון אפק: בכנסת הקודמת העברנו, למשל, פטור מבחינת רישוי בישראל למי שעשה את הבחינה האמריקאית.

<ארנון אפק: ארצות הברית לא מקבלת אנשים בלי הבחינה, אנחנו באנו ואמרנו שהבחינה הזו היא באיכות מאוד גבוהה.

<ארנון אפק: מי שעובר אותה לא יצטרך לעשות גם את הבחינה הישראלית.

<ארנון אפק: זה עבר בוועדת הבריאות של הכנסת ואפילו הקלנו ואמרנו שאפילו לא צריך את המעשי, מכיוון שאנשים עושים סטז' בישראל אז נהיה עוד יותר מקלים מהאמריקאים.

<ארנון אפק: ובאמת כל דבר שיכולים לעזור.

<ארנון אפק: אני אספר לכם עוד שני דברים.

<ארנון אפק: המנכ"ל הנוכחי, מר משה ברסימנטוב, ביחד איתי, ישב עם אוניברסיטת בן גוריון, הפקולטה לרפואה, ביחד עם המל"ג, לנסות למצוא מסלול שיאפשר לעולים שמגיעים מצרפת, אני לא יודע, כאן זה משהו מאוד ספציפי, אני לא יודע אם אתם יודעים, רק להראות לכם עם איזה קשיים אנחנו מתמודדים.

<ארנון אפק: הצרפתים לא נותנים תואר MD בסוף הלימודים, הם דורשים כמה שנות התמחות - - -

סופה לנדבר: אחרי שמונה שנים.

<ארנון אפק: נכון, את צודקת, חברת הכנסת לנדבר.

<ארנון אפק: ואז מה שקורה, שלאנשים האלה אין רישיון, אז הם באים ארצה ואין להם רישיון.

<ארנון אפק: ניסיתי בנסיעה לצרפת להיפגש עם משרד הבריאות הצרפתי, אם הם יכירו הדדית בהתמחות בארץ ובחו"ל כדי לתת להם את הרישיון.

<ארנון אפק: הם אמרו כן כן כן, הם אמרו וי וי וי, אבל לא ראינו שינוי.

<ארנון אפק: אז אנחנו מנסים לבנות מסלול ביחד עם המל"ג כדי לאפשר להם להיקלט באוניברסיטת בן גוריון.

<ארנון אפק: גם האוניברסיטאות האחרות מוכנות.

<ארנון אפק: ביחד עם ההסתדרות הרפואית.

<ארנון אפק: אנשים עולים, למשל, עם מקצועות שלא קיימים בישראל.

<ארנון אפק: אני אתן לכם דוגמה, כשהייתי בכנס בפריז ופגשתי, כמו שנאמר כאן, מעל 100 אנשים שבאמת התעניינו, ואתה יודע, אתה רוצה לעזור לאנשים, אז בא מישהו ואומר לי 'ארנון, פרופ' אפק, תגיד לי, יש לי מקצוע שנקרא כלי דם', זה לא הכירורגיה הווסקולרית שיש בישראל, זה מקצוע שעוסק רק בכלי דם, הוא לא קיים בישראל.

<ארנון אפק: אז במקצוע הזה אנחנו מחפשים, יחד עם המועצה המדעית פתרון.

<ארנון אפק: פתחנו מקצוע שסגרנו אותו כי היה עולה אחד מצרפת, המקצוע של מעבדה קלינית, זה מקצוע שבארץ כבר אין אותו, אבל מצאנו שהוא קיים, אמרנו, נפתח אותו מחדש כדי לתת מענה לאנשים.

קארין אלהרר: אבל בוא נדבר על הברור, על רופא משפחה, על רופא שיניים.

<קריאה: בואו נתמקד ברופאי שיניים.

<ארנון אפק: רופא צרפתי שעולה, כמה מדינות שיש בהן פטור, שעולה מצרפת לא צריך בחינה.

<ארנון אפק: רופא שעולה מצרפת לא צריך בחינה, מדובר ב - - - הרגע תיארתי הכרות בהתמחות, גם זו בעיה קשה, הרי הוא לא יחזור ויהיה מתמחה בנובו, יש מקצועות שלא קיימים במדינת ישראל וצריך למצוא את הדרך להסדיר גם אותם ולמצוא להם פתרונות, כי גם הציבור צריך להבין.

<ארנון אפק: למשל, אני אתן לכם דוגמה, אל תראו בזה ביקורת, יש הבדלים במקצועות, הציבור שיודע שהוא בא לקלינאי תקשורת למשל, הוא יודע למה לצפות ממי שבארץ, כי זה הסטנדרט, או ממדינות אחרות, אבל בצרפת יש מקצוע שהוא קצת שונה.

<ארנון אפק: אני לא יכול לקרוא להם קלינאי תקשורת כי יש לי גם אחריות כלפי הציבור, אז צריך למצוא את הדרכים הנכונות, אולי לייצר מקצועות חדשים, להסביר אותם ולמצוא את הפתרונות, אבל הסוגיה הזו הרבה יותר מורכבת.

<ארנון אפק: לי כן חשוב שתדעו שבצד שמירה על רמת הבריאות בישראל אנחנו כן עושים מאמצים ותמיד אפשר לעשות יותר ואנחנו צריכים לעשות יותר כדי לתת מענה לעולים מכל העולם ומצרפת בפרט, כי זה באמת כרגע מה שנמצא על פתחנו.

<ארנון אפק: גם מאוקראינה יש הרבה עולים כרגע.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: בואו נשמע מאחד העולים, ד"ר דוד טיבי.

<דיוויד טיבי: (מדבר בצרפתית).

<מרים: (מתרגמת מצרפתית): הוא בא לכאן כמייצג העולים החדשים הטריים שהגיעו לישראל והוא רוצה להדגיש שהם באים כעושר, עם ע', למדינה ולא כמעמסה ואנחנו צריכים כולנו להסתכל עליהם בזווית הראייה הזו.

<מרים: כולכם מכירים את הקשר החם והאוהב שיש בין הקהילה היהודית מצרפת כלפי מדינת ישראל.

<מרים: היום המצב הופך להיות יותר קשה עבור הקהילה הזאת, המצב של האנטישמיות הולך וגובר.

<מרים: כולנו פה יודעים את רמת הרפואה בצרפת, את רמת ההשכלה הגבוהה, יש חילופין בין האוניברסיטאות בהקשר הזה ואני רוצה להדגיש, אומר ד"ר טיבי, את הנושא של המבחן המעשי שהוא נאלץ לעשות פה בארץ כדי לקבל את הרישיון שלו, הוא נכשל בו פעמיים.

<מרים: ד"ר טיבי הוא 20 שנה רופא כירורג בצרפת והוא נכשל בו פעמיים.

<מרים: הוא אומר שהמבחן הזה לא בא כדי למדוד ממש את היכולות שלו, כי נתנו לו לעסוק ולעשות מבחן על שן מפלסטיק, הוא לא מתעסק עם שן מפלסטיק כבר 20 שנה, הוא היה פרופסור שם בצרפת ופה בארץ לא נתנו לו להיבחן בתחום ההרדמה, בתחום הכירורגיה, נתנו לו לעסוק בשן מפלסטיקה ולא ככה מודדים את היכולות - - -

אברהם נגוסה: תשאלי אותו אם הוא הגיע לפה עם תעודה של MD?

<דיוויד טיבי: (מדבר בצרפתית).

<מרים: (מתרגמת מצרפתית): יש לו התמחות גם בשתלים.

<מרים: הוא אומר, שוב, שהדברים שהוא נבחן בהם במבחן הפרקטי, הוא מלמד אותם והוא עסק בהם 20 שנה, הוא מציין גם שהוא היה מתנדב פה בבסיס של צה"ל.

<מרים: כשהוא התנדב, הוא היה אז תייר, אז כן קיבלו אותו וכן אמרו לו 'תודה על השירותים שאתה נותן למדינת ישראל', אבל ברגע שהוא הפך את התעודה מתייר לישראלי כבר אוסרים עליו לעסוק במקצוע.

<מרים: הוא אומר: אנא מכם, אני רוצה להיות נכס למדינה, אני לא רוצה להיות מעמסה, תנו לי לעסוק במקצוע שלי בכבוד, לילדים שלי טוב במדינה הזאת אני רוצה להישאר פה, תנו לי להישאר.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול את פרופ' ארנון למה צריך לתת להם מבחן שאין להם ניסיון?

אברהם נגוסה: למה לא בתחומים שהם מתמצאים?

שרן השכל: לא שאין לו ניסיון, הבחינה שנתנו לו, הוא עשה את זה 60,000 פעם והוא לימד תלמידים לעשות את הבחינה שנתנו לו, אבל הוא לא יכול לעשות את זה על פלסטיק.

<דיוויד טיבי: (מדבר בצרפתית).

<מרים: (מתרגמת מצרפתית): הוא דווקא דואג לאלה שכן הצליחו במבחן, כי אלה שהצליחו לנתח שם מפלסטיק, לא בטוח שיידעו להתעסק עם שן אמיתית.

<מרים: הוא דואג באמת לציבור.

שרן השכל: והעבודה שהוא עשה בבסיסים בצה"ל, הוא הלך וניתח חיילים בבסיסים בצה"ל, בהתנדבות, אבל כשהוא בא לעבוד לא נותנים לו אישור?

אברהם נגוסה: בואו נשמע מפרופ' ארנון בעניין, כי זו דוגמה של מאות עולים.

<ארנון אפק: בנושא רפואת השיניים באמת קיים פער בין ההתייחסות, כמו שאנחנו עושים לרופאים, ובאמת הצעת החוק נועדה לתת לדברים האלה בדיוק את המענה.

<ארנון אפק: ברופאים מה עושים?

<ארנון אפק: בוחנים כל מומחיות, גם לפי שנות ותק, יש ועדה אישית שיושבת, יעידו אחר כך פרופ' יציב ודנה שנמצאים כאן, כל רופא מוזמן להסתדרות הרפואית ובודקים בדיוק וספציפית את ההתאמה.

<ארנון אפק: כאן, מה שאני שומע, ואני אחר כך אנסה גם לסייע ברמה האישית, כי בכל זאת יש כאן סיפור אישי וצריך אולי לנסות לתת לו מענה - - -

<קריאה: זה לא סיפור אישי, זה סיפור של כל רופאי השיניים מצרפת.

<ארנון אפק: רבותיי, בואו לא נכליל גם את כל הדברים.

<קריאה: בוודאי, זה לא מאבק אישי.

<קריאה: דוד גם אומר את זה רבות, הוא אומר רק עבור כל רופאי השיניים מצרפת.

<ארנון אפק: זה לא מאבק.

<ארנון אפק: רבותיי, תרדו מהמילה מאבק, יש לנו אינטרס משותף, זה לא מלחמות וזה לא מאבקים.

<ארנון אפק: מדינת ישראל רוצה לקלוט עלייה, אבל זכותה גם לשמור על העקרונות הרפואיים שלה ועל הרמה הרפואית ואנחנו צריכים למצוא את שיווי המשקל ביניהם.

<ארנון אפק: אין דין אדם שסיים באוניברסיטאות מכובדות ויש לו הרבה שנות ניסיון למישהו צעיר שרק עכשיו התחיל או מישהו שהוא מומחה בכירורגיה או בהרדמה או בכל הדברים שרופא השיניים הנכבד כרגע תיאר למישהו שזה עתה התחיל.

<ארנון אפק: לכן צריך למצוא את המענה הנכון.

<ארנון אפק: כמו שעשינו ברפואה, נכון יהיה שגם נעשה ברפואת שיניים.

<ארנון אפק: אנחנו נכונים לזה ולכן אנחנו בדיוק עם כל הצעת החוק הזו כדי לנסות למצוא פתרון.

<ארנון אפק: אבל זה לא פשטני, זה לא פשוט, הגישה כאן, אי אפשר להגיד 'כולם ייכנסו'.

סופה לנדבר: אז מה אתה ממליץ?

<ארנון אפק: אני ממליץ, קודם כל נעביר את הצעת החוק, אחר כך אנחנו נקיים התייעצויות - - -

שרן השכל: איפה היא עומדת?

סופה לנדבר: אבל מה החוק אומר?

<ארנון אפק: הוא נותן למנכ"ל את הסמכות לפטור מבחינות, מה שקיים לגבי רופאים.

<ארנון אפק: זה לא קיים היום למנכ"ל בנושא רופאי השיניים, זה אחד הפערים שנתקלנו וזה אחד הדברים שדיברנו עליהם, חברת הכנסת לנדבר, גם בעבר.

<ארנון אפק: נקיים את הדיונים המקצועיים עם המומחים ויש לשמחתנו מספיק רופאי שיניים שעלו מצרפת, עובדים בישראל, נעבוד עם כולם ביחד ועם האנשים כדי למצוא את הפתרון שימצא את שיווי המשקל.

<ארנון אפק: אני מסכים איתך לחלוטין שאין דינו של אדם שעבד הרבה מאוד שנים בצרפת לבין אדם שזה עתה הגיע וגם יש עוד מדינות, אני לא רוצה לפגוע באף מדינה, אבל לא דין רמת הרפואה זהה בכל מקום וצריך למצוא את שביל הזה.

<ארנון אפק: על זה אנחנו בדיוק עובדים.

אברהם נגוסה: אני יודע שיש אנשים שהגיעו לכאן עם מקצועות שונים בתחום הרפואה, אם זה רופאה דחופה, פודיאטריה, אם זה רוקחות.

אברהם נגוסה: אני אשתדל לתת לכולם, אם יוכלו לדבר בקיצור.

אברהם נגוסה: אבל יש פה חברת כנסת שרוצה לדבר ועד עכשיו היא המתינה בסבלנות.

סופה לנדבר: אני רוצה להתחיל מציטוט של ראש הממשלה ביבי נתניהו, שהעלייה של המיליון הצילה את מדינת ישראל ואני רוצה ציטוט נוסף על העלייה מצרפת, ראש הממשלה בהחלטה שהעברנו יחד איתו, ואני הייתי שותפה, בגלל שהעלייה מצרפת, כמו כל עלייה שמגיעה למדינת ישראל חשובה לי, הוא אמר כך: אם רופא היה טוב שם הוא יהיה מצוין גם כאן ואין שום סיבה שלא יקבלו אותו.

סופה לנדבר: אני מבינה שהגילדה של הרופאים היא גילדה גבוהה ביותר, היא גילדה סגורה ביותר, אבל יחד עם זאת אני מאוד מרוצה שלוועדה הזאת הגיעו המון חברי כנסת וליוזמים אני רוצה להגיד, זו יוזמה ברוכה, אבל חשוב לקדם את זה כמה שיותר מהר.

סופה לנדבר: אנחנו לא מנצלים את הפוטנציאל מצרפת.

סופה לנדבר: כאשר אנחנו התחלנו עם העלייה מצרפת, אני זוכרת את הישיבה עם ראש הממשלה והוא אמר השנה הזאת 15,000 ואלוהים גדול, שיהיה גידול בעלייה מצרפת.

סופה לנדבר: אנחנו יכולים להגיד שהשנה הזאת יש 30,000 עולים שהגיעו מכל העולם, גם מצרפת, אבל 7,000 איש שהגיעו מצרפת זה ממש לא מספק, אני חושבת, גם אותך כיושב ראש, גם אותנו, גם את יוצאי צרפת.

סופה לנדבר: אנחנו השקענו כמשרד עלייה וקליטה המון מאמצים שם בצרפת ואני התעקשתי שזה לא יהיה רק בפריז, שלעולה חדש בפריפריה של צרפת יגיעו הדברים שאנחנו עושים למענם ואנחנו התחלנו עם הכנה של קורסים והתמחות, שם, רחוק ממדינת ישראל, בגלל שחשוב שכאשר עולה חדש מגיע הוא כבר מוכנים לחיים כאן.

סופה לנדבר: עכשיו לגופו של עניין, אני חושבת שכולנו נסכים, אני הייתי באירוע, ישבנו יחד איתך באולם בנייני האומה, 25 לעלייה ממדינות חבר העמים, והמון דברים מחמיאים אמר ראש הממשלה, אבל הוא שכח להגיד שכל עולה, ולא משנה מאיזה חלק של העולם הוא מגיע, מאתיופיה, מצרפת, מארצות הברית, ממדינות חבר העמים, מה המסלול שהוא עובר כאן, קשיים אדירים, ועד שהוא נקלט, ועד שהוא הופך להיות אותו רופא, או אותו פרופסור או אותו בן אדם שהיה במעמד כל כך גבוה במדינה שממנה הוא עושה עלייה.

סופה לנדבר: במסלול הזה יש לו קשיים אדירים.

סופה לנדבר: כשרה לשעבר וכחברת כנסת שמשרתת את הנושא של עלייה, ואני חושבת שאני עושה את השירות למען מדינת ישראל, אני חושבת שאנחנו חייבים לעשות הכול כדי שעולים מהר מאוד ירגישו 'ישראלים אנחנו'.

סופה לנדבר: כדי להרגיש 'ישראלים אנחנו' הם צריכים להתחיל לעבוד במקצוע.

סופה לנדבר: אני מבקשת ודורשת שהיישום של המסמכים, הרי אנחנו עבדנו עם משרדים שונים, אנחנו עבדנו עם משרד הבריאות ומשרד החינוך, אנחנו הכנו אישור ממשלה על ואוצ'רים שאנחנו נותנים ליוצאי צרפת וליוצאי אוקראינה ובלגיה, וזה פרויקט שהיה צריך להפוך להיות פרויקט לאומי, אין העדפה לעולה שמגיע למדינת ישראל, לכל העולים מגיע שעות נוספות, וטוב אתה תעשה אם במקצוע, בכל מקצוע, הם יקבלו, בקדנציה שלך, בראשות שלך, יקבלו שעות נוספות ללמוד את השפה העברית.

סופה לנדבר: עם 500 שעות, אף עולה, עד כמה שהוא מוכשר, הוא לא יכול ללמוד את השפה ואז הוא לא יכול להתחיל לעבוד במקצוע.

סופה לנדבר: ואדוני, אני חושבת שאתה יודע, אנחנו העברנו החלטת ממשלה נוספת, שנתנו הטבות ליוצאי צרפת, אנחנו נתנו הטבות לאוקראינה ובלגיה, אני חושבת שמדינת ישראל צריכה לקבל עם שטיח אדום את כל העולים שמגיעים ועל המשרדים השונים לבצע וליישם במהירות, ואני חושבת שכדי שאנחנו, קארין כיוזמת וכולנו, נצא מהישיבה הזאת מרוצים אנחנו צריכים לעשות הגבלה של זמן.

סופה לנדבר: אפשר למשוך את זה, כמו שמשכנו עד כה, אפשר להגיד לרופאים בצרפת ולפרא רפואיים בצרפת ולאלה שמגיעים ממדינות אחרות, 'רבותיי, אנחנו לא סתם במילים רוצים אתכם, אנחנו עושים', בתאריך הזה מסיימים את האישורים ומקבלים החלטות ואז רצים קדימה והממשלה הזאת חייבת לבצע את הדברים שקיבלה ממשלה אחרת.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מיכאל בן סעדון, מנכ"ל קעליטה.

<מיכאל בן סעדון: שלום, אני מדבר בשם ארגוני העולים מצרפת, אנחנו עמותת קעליטה, ארגון גג של עולי צרפת.

<מיכאל בן סעדון: קודם כל אני רוצה לחזק את הדברים של חברת הכנסת סופה לנדבר.

<מיכאל בן סעדון: יש כאן הזדמנות היסטורית, עם 7,000 עולים, אבל עוד עשרות אלפי עולים יהודים מסתכלים על מה קורה כאן עם הקליטה.

<מיכאל בן סעדון: אם נפספס את ההזדמנות הזאת הם פשוט יעברו לקנדה, זה כבר קורה, ולארצות הברית.

<מיכאל בן סעדון: הכנו בקעליטה תכנית לממשלה לקליטת 50,000 עולים מצרפת, אני מסכים עם סופה לנדבר, בהחלט אפשר להגיע ל-50,000 עולים מצרפת, עם מיקוד מאוד חזק בתחום התעסוקתי וזה הדיון היום.

<מיכאל בן סעדון: שני נושאים אני רוצה להעלות.

<מיכאל בן סעדון: בנושא הרישוי, אנחנו דורשים ממשרד הבריאות הרמוניזציה ממה שקורה לרופאים.

<מיכאל בן סעדון: יש תהליך שהוא טוב לגבי רופאים עולים, צריך לעשות בדיוק את אותו דבר לגבי רופאי שיניים, רוקחים, כל מקצועות הבריאות.

<מיכאל בן סעדון: מה זה אומר?

<מיכאל בן סעדון: וכאן אנחנו לא נרפה עד שזה יקרה.

<מיכאל בן סעדון: זה אומר שאנחנו דורשים פטור משני המבחנים, ואני מדגיש, שני המבחנים, העיוני והמעשי.

<מיכאל בן סעדון: להזכירכם, ד"ר טיבי נכשל במבחן המעשי, אז אנחנו דורשים פטור משני המבחנים.

<מיכאל בן סעדון: ולכלל רופאי השיניים, ללא קשר עם מספר שנות הניסיון.

<מיכאל בן סעדון: מה שכן אפשר לעשות?

<מיכאל בן סעדון: כי רמת הבריאות לא פחות חשובה לנו, זה לעשות בדיוק כמו הרופאים, הסתכלות.

<מיכאל בן סעדון: זה עובד, בדקנו עם קופות החולים, הן מוכנות לעשות תכנית של הסתכלות וזה מה שאנחנו מציעים.

<מיכאל בן סעדון: אני רוצה לומר לכם שלא נרפה עד שזה יקרה.

<מיכאל בן סעדון: אם צריך לנהל מאבקים משפטיים, ואני מדבר באישור של היושב ראש, ניאבק גם משפטית.

<מיכאל בן סעדון: אם צריך לרדת לרחובות אני בטוח שדיויד טיבי מוכן גם להפגין.

<מיכאל בן סעדון: אנחנו לא נרפה עד שזה יקרה.

<מיכאל בן סעדון: חשוב לי לומר שיש עוד הרבה מקצועות רישוי, אז הכנו לכם טבלה מאוד מסודרת עם הבעיות וכאן אנחנו צריכים את חברי הכנסת והפתרונות.

<מיכאל בן סעדון: בנושא יותר כללי, אני רוצה לדבר על הקליטה התעסוקתית.

<מיכאל בן סעדון: אני לא אכנס לפרטים של התכנית שתיכף אני אחלק, אבל יש נושא שהוא חשוב לנו, זה הוואוצ'רים.

<מיכאל בן סעדון: אנחנו יודעים שבמשרד הקליטה יש תכנית טובה של הכשרות, הסבה מקצועית.

<מיכאל בן סעדון: ידוע לנו שיש 27% מהעולים מצרפת היום, אנחנו רוצים שלפחות 27% או 27% ייהנו מהוואוצ'רים.

<מיכאל בן סעדון: היום, ואריאל יכול לחזק את דבריי, רק 10% מקבלים ואוצ'רים.

<מיכאל בן סעדון: אז אנחנו לא מבקשים יותר מכל העליות האחרות, מבקשים בדיוק את אותו הדבר, עם התאמות.

<מיכאל בן סעדון: ושוב, אם צריך מאבק כוחני אנחנו נהיה כוחניים, כרגע אנחנו נותנים לכם את האפשרות לעשות את זה בצורה נינוחה, אם לא, אז נהיה מאוד כוחניים, כי אנחנו הבנו שזאת הדרך.

<מיכאל בן סעדון: ושוב, אם צריך מאבקים משפטיים ננהל מאבקים משפטיים.

קארין אלהרר: זו לא הדרך.

<מיכאל בן סעדון: מה שקורה במשרד הבריאות - - -

<ארנון אפק: זה ממש לא הדרך.

<ארנון אפק: זה אפילו - - -

קארין אלהרר: אדוני היושב ראש - - -

<ארנון אפק: אדוני חבר הכנסת, זה אפילו מעט מעליב לשמוע את - - -

<מיכאל בן סעדון: העלבת הרבה עולים.

<מיכאל בן סעדון: העלבתם, לא אתה, משרד הבריאות העליב הרבה מאוד עולים ואני עומד על הדברים.

<ארנון אפק: ממש לא העלבתי בחיים שלי אדם.

אברהם נגוסה: פרופ' ארנון - - -

<ארנון אפק: ואם עשיתי את זה אני מתנצל.

<ארנון אפק: בחיים לא - - -

אברהם נגוסה: אני קורא אותך לסדר.

<ארנון אפק: זה באמת לא בסדר לבוא ולהגיד - - -

אברהם נגוסה: אתה דיברת הרבה, סליחה - - -

<ארנון אפק: קודם כל אני אישית נעלבתי מ - - -

אברהם נגוסה: סליחה, אני אתן לך להגיב, אבל לא עכשיו.

קארין אלהרר: אדוני, אני רק - - -

אברהם נגוסה: אני חושב שבן אדם מקבל את תורו לדבר, הוא צריך לשמוע גם אם זה לא נעים, ואז אני אתן בצורה מסודרת להגיב.

<ארנון אפק: בסדר גמור.

קארין אלהרר: אדוני היושב ראש, אני פשוט חייבת לצאת לפגישה אחרת, אני כבר אומרת, הנושא הזה לא ירד מסדר היום מבחינתי, הגם שהתקיים הדיון.

קארין אלהרר: הדיון הזה הוא יריית פתיחה.

קארין אלהרר: ובאמת, בהכירי את פרופ' אפק ואת המחויבות שלו לנושאים שבסמכותו, אני סמוכה ובטוחה, ואני לא נסמכת רק על זה, אבל אני מכירה את המחויבות שלו ואני יודעת שדברים ייעשו.

קארין אלהרר: עם כל הכבוד, אי אפשר להפיל את זה רק על האנשים במשרד הבריאות, כשאנחנו גם יודעים שבאמת הממשלה חצי תפקדה בשנה וחצי האחרונות.

קארין אלהרר: אבל אני כבר אומרת, כוחנות זו לא הדרך, בשביל זה יש חברי כנסת ויש שרים ואני פותחת את דלתי בפניכם.

קארין אלהרר: אני חושבת שזה מאבק ראוי ונכון, אבל המאבק הזה לא צריך להיות כוחני, הוא מאבק של הידברות.

קארין אלהרר: בסופו של דבר גם אני מבינה את הקשיים ואני באה ואומרת שצריך לעשות את זה בדרך שהיא גם מקובלת, גם במדינת המוצא וגם במדינת ישראל.

קארין אלהרר: אדוני, אני באמת מתנצלת על כך שאני צריכה לצאת, יחד עם זאת דלתי פתוחה, תיעזרו בי.

קארין אלהרר: ארנון, פרופ' אפק, אני יודעת שאתה תעשה את המיטב ושגם דלתך פתוחה בנושא הזה ואני קוראת לכל משרדי הממשלה שמעורבים, כי זה לא רק משרד הבריאות, בואו נודה על האמת, לכל משרדי הממשלה, לשלב ידיים, בסוף אי אפשר שראש הממשלה ידבר בשפה אחת והשטח ידבר בשפה אחרת.

קארין אלהרר: אנחנו צריכים כולנו לא רק לדבר באותה שפה אלא גם לעשות את אותם מעשים עם אותה התכוונות ואני באמת חושבת שזה הדבר הראוי והנכון מוסרית לעשות אותו.

קארין אלהרר: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני חושב שפרופ' ארנון אפק, כדאי לשמוע עוד אחרים ואז אני אתן לך להגיב.

אברהם נגוסה: שזה לא יהיה סתם אחד על אחד.

אברהם נגוסה: תשמע את הטענות ואחר כך תגיב, תרשום את הטענות.

<אריאל פיקאר: גם משרד הקליטה רוצה להגיב על מה שנאמר.

אברהם נגוסה: בסדר, אני רואה שגם הסוכנות נמצאים פה.

אברהם נגוסה: אני אתן.

אברהם נגוסה: בואו נשמע קודם כל את העולים ואני אשמח שגם אתם תתייחסו לדברים האלה.

אברהם נגוסה: רק אני מבקש שתדברו בקיצור.

אברהם נגוסה: גב' רפאל אלרמאיר.

<רפאל אלרמאיר: שלום לכולם.

<רפאל אלרמאיר: שמי רפאל אלרמאיר, אני עולה חדשה מצרפת, עליתי ארצה בשנה שעברה.

<רפאל אלרמאיר: עבדתי כמנהלת תיקים בבנק, יש לי 20 שנות ניסיון בתחום ההשקעות, כמו גם עולים חדשים ואחרים שהם היום גם בכנסת.

<רפאל אלרמאיר: כדי לעבוד כמנהל תיקים או כיועץ השקעות בישראל צריך רישיון מהרשות לניירות ערך עם כמה בחינות לעבור, אפילו בשביל אנשים שיש להם הרבה ניסיון.

<רפאל אלרמאיר: אפשר לקבל פטורים בנושאים מסוימים על סמך תעודות, דיפלומות והניסיון שלנו, אבל אין אפשרות בכלל לקבל פטור מהבחינה באתיקה ודיני ניירות ערך, אפילו בשביל אנשים בעלי ניסיון.

<רפאל אלרמאיר: בבחינת אתיקה, בנובמבר 2015, אף אחד מהעולים החדשים לא הצליח, והסיבה היא השפה העברית, לא ידיעה והבנה של חומר הלימודים.

<רפאל אלרמאיר: כבעלי ניסיון אנחנו כבר יודעים את רוב החומר כי עבדנו הרבה זמן בשוק ההון הבינלאומי, במרכזים פיננסיים גדולים באירופה או באמריקה.

<רפאל אלרמאיר: למה אף אחד לא הצליח?

<רפאל אלרמאיר: אחת, רשות ניירות ערך לא מאפשרת לעשות את הבחינה בשפת האם שלנו, או לפחות באנגלית.

<רפאל אלרמאיר: שתיים, רשות ניירות ערך מפרסמת באתר האינטרנט שלה את חומר הלימודים הנדרש באתיקה באנגלית ובעברית, אבל בפרסום באנגלית חסרים חלק מהחוקים והם נמצאים רק בחומר בעברית.

<רפאל אלרמאיר: בבחינה בנובמבר 2015 היו כמה שאלות על חוקים שהיו רק בחומר בעברית.

<רפאל אלרמאיר: אי אפשר ללמוד אותם בשביל עולים חדשים שלא מדברים ממש עברית טובה.

<רפאל אלרמאיר: רשות ניירות ערך צריכה להשלים את אסופת החוק הרלוונטית באנגלית באתר האינטרנט שלה, זה ממש חשוב.

<רפאל אלרמאיר: היא כבר יודעת את זה, כי כבר ביקשו ממנה, אבל עדיין לא עשתה את זה.

<רפאל אלרמאיר: בנוסף, המבחן באתיקה יותר ויותר קשה משנה לשנה.

<רפאל אלרמאיר: מה אנחנו מבקשים?

<רפאל אלרמאיר: אחת, לעולים חדשים שיש להם ניסיון מוכח של חמש שנים לפחות בתחום ההשקעות, לקבל פטורים על כל הבחינות של הרישיון, כולל הבחינה באתיקה ודיני ניירות ערך.

<רפאל אלרמאיר: אנחנו מוכנים להשתלם בחוקים המקומיים בתפקיד הראשון שנקבל בישראל.

<רפאל אלרמאיר: שתיים, לעולים חדשים חסרי ניסיון שלומדים את החומר של הבחינה בישראל אנחנו מבקשים לקבל תנאים בתחום השפה, זאת אומרת האפשרות לעשות את הבחינה לפחות באנגלית או בשפת האם כמו שזה מתבצע לדוגמה עם הבחינות לרוקחים וגם לרופאי שיניים.

<רפאל אלרמאיר: בגלל הבעיות האלה לא קיבלנו את הרישיון ולכן אי אפשר לעבוד בישראל במקצוע שלנו.

סופה לנדבר: כמה אנשים במקצועות שלך יש כאן?

<רפאל אלרמאיר: פה?

<רפאל אלרמאיר: שניים, אבל יש גם אנשים אחרים שהם היום לא פה.

אברהם נגוסה: אני חושב שהנקודה ברורה.

אברהם נגוסה: בואו נקצר את זה.

סופה לנדבר: למי פניתם במשרד העלייה והקליטה כדי שיעזרו?

<רפאל אלרמאיר: הוא פה - - -

אברהם נגוסה: אני חושב שהנקודה ברורה, אני רוצה לשמוע נציגים של עוד מקצועות ואז אנחנו נקבל את התגובה מהמשרדים הרלוונטיים.

אברהם נגוסה: אני חושב שהנקודה ברורה, אני רוצה שנשמע, יש עוד אנשים שנרשמו במקצועות שונים.

<רפאל אלרמאיר: אוקיי.

אברהם נגוסה: נשמע בעניין הרוקחות, גב' קטרין ברדה

<קטרין ברדה: תודה רבה.

<קטרין ברדה: שמי קטרין ברדה, אני מצרפת, אני שמחה לדבר איתכם.

<קטרין ברדה: תודה רבה לכנסת, לדוד טיבי, לאסתר בלום ולקעליטה ולכל מדינת ישראל.

<קטרין ברדה: אני רוקחת, אני הייתי רוקחת בצרפת 25 שנים.

<קטרין ברדה: אני רוצה לדבר איתכם בשביל כל הרוקחים מצרפת.

<קטרין ברדה: יש דיפלומה, יש תעודות רוקחת מאוניברסיטת פריס משנת 1990.

<קטרין ברדה: אני בת 50, אני רוצה לעבוד בישראל, אני צריכה לעבוד בישראל.

<קטרין ברדה: יש לי שתי בנות, יש בנות 18 ו-15, בשבוע הבא בתי רוצה ללכת לצבא, ללכת ל - - - היא רוצה ללמוד וטרינריה.

<קטרין ברדה: אני ציונית, אני פה לא בשביל שאני פוחדת.

<קטרין ברדה: (ממשיכה לדבר בצרפתית).

<מרים: (מתרגמת מצרפתית): היא אומרת שהיא לא באה מתוך פחד, היא באה מתוך אהבת הארץ, יש לה משפחה פה, יש לה שתי בנות, כמו שהבנתם, היא רוצה להתפרנס.

<מרים: בסך הכול היא באה לפה עם תעודה ויש לה ותק של יותר מ-20 שנה והיא הייתה מועסקת בפרמדום.

<מרים: יותר מזה, התנדבה.

<מרים: יש פה אנשים באמת איכותיים.

<מרים: אני מתרגמת, אבל אני גם נדהמת ממה שאני שומעת פה.

<קטרין ברדה: (מדברת בצרפתית).

<מרים: (מתרגמת מצרפתית): היא בארץ כבר שישה חודשים, היא רצתה באמת להיבחן בדצמבר השנה, בשנה שעברה.

<מרים: היא לא יכלה לגשת לאותו מבחן, כי המבחן של השנה החמישית לא היה לפי הנורמות.

סופה לנדבר: מה זאת אומרת לא לפי הנורמות?

סופה לנדבר: במשרד העלייה והקליטה היה קורס הכנה דווקא לרוקחים, מה קורה עכשיו?

<ברוך שמעון: אני ברוך מאגף התעסוקה במשרד העלייה וקליטה.

<ברוך שמעון: אכן יש קורסים.

<אריאל פיקאר: יש גם קורסים לרופאי שיניים, הכנת המבחן, אפילו הצענו.

<אריאל פיקאר: יש הכנה ובדרך כלל אלה שעוברים את הקורס מצליחים במבחן של משרד הבריאות.

<אריאל פיקאר: צריך להגיד את זה.

אברהם נגוסה: אנחנו ניתן לה לסיים ואז אתם תדברו.

אברהם נגוסה: אבל אני רציתי עוד מקצועות, שניים לפחות, ואחר כך תגיבו ביחד, משרד הקליטה.

<קטרין ברדה: (מדברת בצרפתית).

<מרים: (מתרגמת מצרפתית): היא אומרת שהיא לא יכלה לעבור בגלל שלא היו נורמות ויש לה פה תעודה שמוכיחה שהיא עברה את התעודה כהלכתה.

<קריאה: היא לא יכולה אפילו לגשת למבחן.

<קטרין ברדה: (מדברת בצרפתית).

<מרים: (מתרגמת מצרפתית): היא מציינת שהכי טוב, היא נותנת המלצה שבעצם במקום מבחן תהיה תקופת התמחות בתוך בית המרקחת שיראו, זה הרבה יותר פרודוקטיבי גם לכל המדינה, שיעבדו באמת בסטז' בהתנדבות.

אברהם נגוסה: תודה, הנקודה ברורה.

אברהם נגוסה: גב' אריאלה מילר.

אברהם נגוסה: המקצוע, פודיאטרים?

<אריאלה מילר: כן, שלום.

<אריאלה מילר: אני מייצגת את הפודולוגים.

<אריאלה מילר: יש הבדל סמנטי, אני רואה את פרופ' אפק כבר מרים גבות.

<אריאלה מילר: זה מקצוע בשירותי הרפואה שהוכר בזמנו על ידי משרד הבריאות.

<אריאלה מילר: בחוק אוחיון העלימו אותנו, אנחנו כבר לא מופיעים בחוק אוחיון, לא יודעת למה, זה מקצוע ככל המקצועות.

<אריאלה מילר: זה מקצוע שמטפל בבעיות כף רגל, האנגלים התקבלו, אנחנו עובדים יד ביד עם האנגלים, אני רוצה להגיד שאין פה עניין נגד האנגלים, האנגלים לומדים בדיוק מה שאנחנו לומדים ובסך הכול הם נכנסו בדלת עם השטיח האדום והצרפתים לא.

<אריאלה מילר: אנחנו לא מבינים למה, אני מבקשת ממשרד הבריאות לפתוח סילבוסים, סך הכול אנחנו לומדים 5,400 שעות, אני אמרתי את זה בדיון הקודם, לומדים שלוש שנות לימוד.

<אריאלה מילר: נכון, יש את אותה הבעיה שיש גם עם הפיזיותרפיסטים, גם עם המקצועות האחרים בשירותים הפרא רפואיים, שיש תעודת מקצוע מבית ספר גבוה ולא אוניברסיטה.

<אריאלה מילר: אנחנו נופלים בין הכיסאות.

<אריאלה מילר: אני מדברת מדם לבי, אני ממש מדברת מדם לבי כי זה באמת שנים שאני מייצגת את הפודולוגים ואני לא מקבלת תשובה מספקת.

<אריאלה מילר: משרד הבריאות כותב לי שוב ושוב, 'אתם יכולים להמשיך לעבוד.

<אריאלה מילר: אנחנו לא נכיר בכם, תמשיכו לעבוד'.

<אריאלה מילר: אני לא יכולה לעבוד ככה, אני חושבת שמגיע לנו הכרה.

<אריאלה מילר: אין בעיה לעבור מבחנים, אנחנו רוצים רק שיפתחו סילבוסים ורמת הלימוד כמו שצריך.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מלשכת עורכי הדין, ליאה אלבז.

<ליאה אלבז: כן, שלום.

<ליאה אלבז: אני עולה חדשה מצרפת, שלוש שנים פה בארץ.

<ליאה אלבז: אני מדברת היום מטעם לשכת עורכי הדין, ועדת העולים החדשים.

<ליאה אלבז: יש לי גם קשר אישי עם הנושא של היום, כי אבא שלי רופא שיניים, הוא ניסה שלוש פעמים לעבור את המבחן של רופאי השיניים בישראל והוא נכשל במבחן וכל המשפחה שלנו נשארנו בצרפת.

<ליאה אלבז: אני עליתי רק לפני שלוש שנים, גם הייתי צריכה לעבור תהליך ארוך של הסמכה כעורכת דין.

<ליאה אלבז: היום אני מדברת כעורכת דין ואני רוצה להתייחס במיוחד להצעת החוק, לתיקון פקודת רופאי השיניים.

<ליאה אלבז: ברצוננו בלשכה לוודא שהקריטריונים שיהיו בתקנון יהיה קריטריונים מידתיים, לאור רמת ההשכלה והמומחיות של הרופאים מצרפת.

<ליאה אלבז: לפי הנתונים של ארגון הבריאות העולמי לצרפת יש את מערכת הבריאות הכי איכותית בעולם.

<ליאה אלבז: כשאנחנו שומעים שמדובר על דרישה של 14 שנים של ניסיון כדי לקבל פטור מהבחינה העיונית אנחנו לא מבינים מה ההיגיון ומה המידה בתנאים האלה.

<ליאה אלבז: יש מדינות, כמו קנדה וכל מדינות האיחוד האירופי, שהבינו את התרומה הענקית שהעולים ושהרופאים מצרפת יכולים לתרום למדינות.

<ליאה אלבז: קנדה מתמודדת, כמו ישראל, עם מצב של חוסר אנשי מקצוע בתחום הרפואה והיא הבינה את התרומה של הרופאים מצרפת והחליטה להקל על התהליך של הקליטה של הרופאים בקנדה.

<ליאה אלבז: היום, כדי לעסוק במקצוע של רפואה או רפואת שיניים בקנדה צריך לעבור פשוט שישה חודשים של הסתכלות.

<ליאה אלבז: באירופה יש הכרה בתארים של הרופאים, בין הרופאים שבאים מתוך האיחוד האירופאי וגם מחוץ לאיחוד האירופי, בלי להתייחס לשנות ניסיון.

<ליאה אלבז: ההמלצה שלנו מטעם הלשכה זה שנחיל את הכללים האלה בחקיקה בישראל על הרופאים בדרך כלל, על רופאי שיניים, על כל אנשי המקצוע שבאים מתחום הרפואה.

<ליאה אלבז: שנחיל את הכללים האלה בחקיקה.

<ליאה אלבז: אנו סבורים שנשמור על רמת הבריאות והביטחון הבריאותי בישראל ושזו תהיה פשוט תרומה מדהימה לישראל.

<ליאה אלבז: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע גם בתחום הפיזיותרפיה, יושב ראש איגוד הבריאות והפיזיותרפיה, אלי גבאי, בבקשה.

<אלי גבאי: אני מתנצל, אני גם אצטרך לצאת, יש לי דיון באוצר, אבל תודה רבה שנתת לי את זכות הדיבור.

<אלי גבאי: אני דווקא רוצה בראש ובראשונה להצדיע פה למה שקרה פה לפני 25 שנה.

<אלי גבאי: לפני 25 הגיעו 1,200,000 עולים חדשים מרוסיה, העולים החדשים האלה, היו בהם עשרות אלפי אנשים שעבדו במקצועות הרפואה.

<אלי גבאי: אני ישבתי בוועדה שישבה והסבה מקצועות של רופאים למקצועות פרא רפואיים.

<אלי גבאי: אף עולה, תקשיבו טוב למה שאני אומר, לא ביקש הקלה, כל הרופאים נלחמו בשיניים, כל המקצועות הפרא רפואיים נלחמו בשיניים, עם כל הקשיים שלהם, והיו להם יותר קשיים מהקשיים של היום, הם נלחמו בשיניים כדי להגיע לאן שהם הגיעו היום ואני מצדיע להם, כי הם עמדו בעשרות בחינות.

<אלי גבאי: גם אם נכשלו הם נכשלו פעם ופעם ופעם ועוד פעם ועוד פעם רק כדי לעבור את המבחנים ולא ביקשו שום הקלות לאורך כל הדרך.

<אלי גבאי: זה דבר ראשון.

<אלי גבאי: דבר שני, אנחנו לא נגד שום קליטה, שלא תהיינה פה אי הבנות, אבל יש פה מסננת אחת שהיא מאוד חשובה לנו כמקצועות הרפואה, כמו שאמר פרופ' אפק ואני תומך במה שהוא אמר, יש מסננת אחת וזה המבחן.

<אלי גבאי: יש להקל במבחן, לא אמרתי שלא, מבחינת השפה, מבחינת להתאים את המבחן לאותם אנשים שניגשים לבחינה.

<אלי גבאי: אבל לא יכול להיות שהמסננת היחידה שיש כיום, שזה המבחן, היא תיפול ולא תאפשר לאותם אנשים, כמו כל האנשים האחרים שעומדים במבחן הזה, שימו לב, מהנתונים שהוצגו פה בדף, 30% בכלל מקצועות הרפואה עברו את הבחינה.

<קריאה: של בוגרי חו"ל, לא של עולים.

<קריאה: זה כולל ישראלים.

<אלי גבאי: לכן אני אומר, שאותו דין לאותו פיזיותרפיסט שבא מארצות הברית שצריך לעבור את המבחן, למרות שיש לו תואר של BPT הוא צריך לעבור את המבחן בארץ, הוא צריך לעמוד בתנאים.

<אלי גבאי: המסננת היחידה שיש לנו זו המסננת הזו.

<אלי גבאי: החוק של מקצועות הבריאות עבר ב-2008, רבותיי, מ-2008 החוק הזה הפך להיות למסננת.

<אלי גבאי: כל הזמן רומסים אותו, כל שנה רומסים את החוק הזה, כל פעם יש קבוצה פוליטית אחרת שיושבת ורומסת את החוק הזה.

<אלי גבאי: לפני שנה זה היו בוגרים מירדן שבאו ואמרו 'למדנו ארבע שנים, לא מכירים בנו, אנחנו רוצים הקלה במבחן', לפני שלוש שנים זה היו הבוגרים שהגיעו מאוקראינה וממדינות חבר העמים שלמדו שלוש שנים ורצו הקלה.

<אלי גבאי: לא יכול להיות שהמסננת היחידה שיש לנו, שזה המבחן, לא תהיה שווה לכלל העולים, לכלל העולים שמגיעים בכלל מכל העולם ולכלל הבוגרים שעובדים בארץ.

<אלי גבאי: ונקודה אחרונה שאני רוצה להגיד, אני מצטער שכל חברי הכנסת קמו ועזבו - - -

אברהם נגוסה: זה הסוג של העבודה, יש להם גם ועדות אחרות.

<אלי גבאי: זה בסדר, אבל אני מקווה שמישהו אחר יעביר להם את המסר - - -

אברהם נגוסה: הפרוטוקול יגיע לכולם.

<אלי גבאי: אני אשמח מאוד, מכיוון שמי שהיה מסתכל על הדוח של משרד האוצר מלפני חודש, דוח ההשתכרות במערכת הציבורית והמקצועות הפרא רפואיים, במקום האחרון מדינת ישראל מבחינת ההשתכרות.

<אלי גבאי: לא מגיעים ל-7,000 שקל משכורת, לאותם פיזיותרפיסטים ומרפאים בעיסוק שיושבים למטה, בקצה התחתון.

<אלי גבאי: אם אני לוקח את כל העולים האלה שבאים ומנסה לייצר להם מקומות עבודה, שממקומות העבודה האלה באמת ייזרקו לרחוב.

<אלי גבאי: אם הם חושבים שהם יגיעו ויוכלו לקצור פה אלפי שקלים בחודש, הם טועים.

<אלי גבאי: לא רק זה.

<אלי גבאי: שימו לב, רבותיי, במקצועות הבריאות - - -

<קריאה: אז אתה מחליט מה צריך לעשות עולה בישראל?

<אלי גבאי: לא, אני אומר לך בדיוק מה קרה היום במקצועות הבריאות בישראל, שעל כל מקום מתמודדים 50 אנשים.

<אלי גבאי: זה לא אפליה, זה פשוט להגיד לכם בדיוק מה קורה בארץ.

<אלי גבאי: אתם לא יודעים.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<קריאה: זה לא הנושא - - -

אברהם נגוסה: סליחה, עכשיו זה התור של משרד הקליטה, מר אריאל פיקאר, או ברוך, תחליטו מי ידבר.

<אריאל פיקאר: אני אתן מיד את זכות הדיבור לברוך, אני קודם כל חייב להגיד שהייתי מצד אחד קצת עצבני על מה שאולי שמעתי בעד השינויים, עכשיו אני שומע מה ששמעתי מהבן אדם האחרון, שבאמת חושף את הבעיה של הגילדות.

<אלי גבאי: אל תקרא לנו גילדות, אני מבקש.

<אלי גבאי: לא לקרוא לנו גילדות, אנחנו פשוט באים ומציגים את המצב האמיתי בארץ.

<קריאה: לא אני אמרתי, אבל אני מסכים איתו.

<אריאל פיקאר: מכל מקום האנשים האלה צריכים לבוא לארץ ולעבוד.

<אריאל פיקאר: אבל באופן כללי אני פה דווקא אומר, נעשים הרבה דברים למען העולים במשרד הקליטה, בשיתוף פעולה עם כל משרדי הממשלה.

<אריאל פיקאר: בואו נהיה קצת רגועים יותר, שהמאבק יהיה מאבק, ואני מסכים עם פרופ' אפק, שהמאבק יהיה בטונים נכונים.

<אריאל פיקאר: אני חושב שככה נגיע להישגים.

<אריאל פיקאר: אני רואה את המוסדות הלאומיים, איך שבשנים האחרונות שיתפנו פעולה איתם, גם בזכות השרה לשעבר וגם בזכות השר של היום.

<אריאל פיקאר: זאת אומרת יש היום הרבה דברים שנעשים, גם בתחום עידוד העלייה, גם בתחום קורסים שנעשים בחו"ל, בנושא רופאי השיניים, מה שאנחנו מארגנים, קורסים להכנות לכל המבחנים.

<אריאל פיקאר: נכון, יש תמיד אלה שנכשלים, אבל נעשים הרבה הרבה דברים ואני חושב שכל ארגוני העלייה, ויש כאלה שמבינים את זה, ואפילו ארגוני העלייה החדשים שנכנסו למערכת בתקופה האחרונה, צריכים להבין שהמטרה היא בעצם להצליח למען העולים, אבל לא לשכוח שנעשים דברים.

<אריאל פיקאר: הדברים הם לא תמיד אולי בקצב שרוצים, אבל אני חושב שבסוף לרוב מגיעים לתוצאות די חיוביות.

<ברוך שמעון: לגבי הרוקחות, כפי שחברת הכנסת סופה אמרה, אכן מתקיימים אצלנו קורסי הכנה לרוקחות.

<ברוך שמעון: אני לא מכיר כל כך את התהליך ולכן אני לא רוצה להטעות, אבל אני כן אדאג שמי שמתעסקת בנושא הזה אצלנו באגף תיצור קשר עם הגברת ותיתן לה את המענה שצריך.

<ברוך שמעון: הדבר הנוסף שאני רוצה להתייחס אליו זה נושא הוואוצ'רים שמיכאל ציין.

<ברוך שמעון: אני רוצה להבהיר ממש בקצרה, הנושא של הוואוצ'רים אכן, כמו שמיכאל אמר, הוא נושא מאוד חשוב וזה נותן הזדמנות בין אם זה לרכוש מקצוע ובין אם זה לשפר מקצוע לעולים, הנושא הזה בעבר היה תלוי תקציב ובזכותה של חברת כנסת סופה, בהיותה השרה למשרד העלייה והקליטה זה נעשה בבסיס התקציב, כך שזה נותן איזה שהוא ביטחון שהנושא הזה קיים ללא תלוי זמנית של הימצאות כסף כזה או אחר.

<ברוך שמעון: יחד עם זה אני רוצה לציין שאין אצלנו באגף איזה שהיא מכסה איזה עולים יקבלו כמה, אלא שכל מי שפונה מקבל את הוואוצ'ר.

<ברוך שמעון: אנחנו עושים את זה גם באמצעות פרסומים בכלי התקשורת וגם באמצעות פרסומים באתרי האינטרנט בשפות השונות.

אברהם נגוסה: זה בשפות שלהם?

סופה לנדבר: זה רק לצרפת, בלגיה ואוקראינה.

<אריאל פיקאר: הוא לא מדבר על השפות, הוא מדבר על הקורסים.

אברהם נגוסה: אני שאלתי אותו אם הפרסום זה בשפות של העולים.

<אריאל פיקאר: הפרסום נעשה בעיתונות הצרפתית ויש תקציבים לזה.

<אריאל פיקאר: זו הייתה אחת הבעיות לפני שנכנסנו לעובי הקורה, היום אני חושב שעולים מצרפת יודעים על כל מה שנעשה במשרד.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע מד"ר קרולין אוחיון.

<קרולין אוחיון: אני עולה חדשה מצרפת, אני רופאה ברפואה דחופה וברפואת משפחה.

<קרולין אוחיון: חלק מכם כבר מכירים את הסיפור שלי.

<קרולין אוחיון: אני מצטערת, לכל אחד יש משהו להגיד בתחום שלו, אבל אני רוצה לדבר ממש לתחום של הרפואה הדחופה.

<קרולין אוחיון: לפני שעליתי לארץ עשיתי סטז' פה בארץ, בהדסה, בברזילי וגם באיכילוב והייתי רופאה בכירה בצרפת, בחדר מיון מבוגרים.

<קרולין אוחיון: לפני שהגעתי לארץ התחלתי לבדוק מה יהיה, איך יהיה התהליך וכמה זמן זה ייקח לי עד שאני אגיע לסוף של התהליך הזה.

<קרולין אוחיון: אז הלכתי לדבר עם ראשי מחלקות ומיון בסורוקה וגם בתל השומר, דיברתי איתם, כולם אומרים 'חסרים רופאים' ובתחום של הרפואה הדחופה ממש חסרים רופאים.

<קרולין אוחיון: התחלתי את כל התהליך הזה, לראות כמה זמן זה ייקח וזה.

<קרולין אוחיון: מנהלת בית חולים סורוקה התקשרה למועצה המדעית כדי לראות כמה זמן התהליך הזה ייקח ולראות מה אפשר לעשות לגבי זה.

<קרולין אוחיון: כל זה התחיל בחודש משהו כמו פברואר-מרס, אנחנו עכשיו תחילת ינואר, שזה אומר יותר משמונה חודשים.

<קרולין אוחיון: רק לפני שבוע, אחרי מאבק וממש מאבק יומיומי, אני רואה פה מולי אנשים של הר"י, שהם ממש מכירים אותי, את המייל שלי, את הפלאפון שלי, צריך ממש מאבק, אי אפשר להגיד - - - כשאני מדברת עם החברים שלי, עם עמיתים מצרפת, הם אומרים לי 'מה לעשות?

<קרולין אוחיון: לעלות עכשיו, לא עכשיו?' אני אומרת 'חכו, אני לא יודעת איפה אני הולכת, אז אני לא רוצה וגם לא יכולה להגיד לכם שתבואו והכול יהיה קל ובקלות'.

<קרולין אוחיון: אני ממש מצטערת, אני מנסה לעשות את זה קצר, התהליך יותר ממסובך.

<קרולין אוחיון: אני מדברת כמו מישהי שדוברת עברית, אני מבינה את כל מה שאני אומרת ומה שאנשים אומרים לי, אבל אנשים שעולים מצרפת, אי אפשר, זה ממש בעייתי.

<קרולין אוחיון: אז אולי ההקלות הן לא ממש ב - - - אני לא מדברת לגבי הקלות של הבחינות וזה, אבל של התהליך, איך להגיע לאינפורמציה שאנחנו ממש רוצים.

<קרולין אוחיון: וכן, אנשים ממש מסוגלים לדבר איתנו, אבל עד שאנחנו נקבל את התשובה לגבי רפואה דחופה זה ייקח שישה חודשים, ועדות נדחו, התבטלו וזה, עד שאני אקבל תשובה.

אברהם נגוסה: תודה.

סופה לנדבר: אנחנו נגביל עם הזמן ו - - -

אברהם נגוסה: אנחנו עכשיו נשמע מהסוכנות היהודית, הממונה בעניין התעסוקה, מר מאיר לופטינסקי.

<מאיר לופטינסקי: תודה, כבוד היושב ראש.

<מאיר לופטינסקי: כמאפיין אותי, אני איש מעשי ואני רוצה להתמקד.

<מאיר לופטינסקי: הבעיה והצעה לפתרון לבעיה.

<מאיר לופטינסקי: קודם כל לגבי רפואה כללית, צר לי, אבל יכול להיות שפה התבלבלו היוצרות ויש פה בעיה, כל רופא מצרפת פטור מלעשות מבחן.

<מאיר לופטינסקי: אז אני לא יודע על מה היו כל הדיונים שאנשים העלו, אני לא מבין את הבעיה הזאת.

<מאיר לופטינסקי: הבעיה היא אחרת לחלוטין.

<מאיר לופטינסקי: הבעיה היא לא מבחן, גם לא הבעיה המועצה המדעית.

<מאיר לופטינסקי: להיפך, המועצה המדעית יכולה לתת פטור ולקדם ולהקל את התהליך של ההתמחות בטרם הוא עולה, אז אני לא חושב שזו הבעיה.

<מאיר לופטינסקי: הבעיה היא אחרת.

<מאיר לופטינסקי: אם היושב ראש זוכר, אנחנו היינו פה בדיונים לפני חודשיים ואני העליתי שהנקודה החשובה, העיקרית, הבעייתית ביותר של הרופאים, בעיקר של יוצאי צרפת וגם של המערב, היא שאין תקנים.

<מאיר לופטינסקי: אין תקנים.

<מאיר לופטינסקי: זאת אומרת היום מנהל בית חולים רוצה לקלוט, הוא שמח לקלוט, הוא משווע לקלוט, בעיקר רופאים יוצאי מערב, אבל הוא לא יכול לקלוט - - -

אברהם נגוסה: אבל לא שמענו ממשרד הבריאות.

<מאיר לופטינסקי: אני רוצה להגיד את הדברים.

<מאיר לופטינסקי: מכסת תקנים של רופאי שיניים לא שונתה מזה שנים רבות, היא לא הותאמה לצרכים ולגידול הדמוגרפי.

<מאיר לופטינסקי: פה הבעיה העיקרית.

<מאיר לופטינסקי: אני עובר עכשיו לגבי רפואת שיניים.

<מאיר לופטינסקי: אם התפרצתי, פרופ' ארנון, אני מבקש את סליחתך, כי לא התכוונתי בכלל לפגוע כשאמרתי הטעיה, אבל אני מבקש לציין שהייתה הצעה וכבוד היושב ראש יודע, שההצעה לגבי רופאי שיניים כללה מתן פטור לרופאי שיניים מ-14 שנות ניסיון.

<מאיר לופטינסקי: ההצעה הזאת נמחקה, הועלמה לחלוטין מכל הצעה והיא לא קיימת יותר.

<מאיר לופטינסקי: היום נתונה ההחלטה בידי המנהל, כאשר לא מוגדר מי המנהל וגם לא הוגדרו הקריטריונים.

אברהם נגוסה: אנחנו הולכים לדון בוועדה המשותפת על הקריטריונים, על כל הדברים האלה אנחנו הולכים לדון.

אברהם נגוסה: זה רק עבר בקריאה ראשונה.

<מאיר לופטינסקי: אני רק מבקש לציין עוד דבר.

<מאיר לופטינסקי: אנחנו בקשר הדוק עם הסתדרות רופאי השיניים וגם עם המחלקה לטיפול בשן במשרד הבריאות.

<מאיר לופטינסקי: הם היו בעד לתת פטור ל-14 שנות ניסיון עבור המבחן התיאורטי.

<מאיר לופטינסקי: אנחנו מבינים שנדרשת רמה תואמת לזו שבישראל ומקבלים את זה, אבל למה למחוק את התהליך הזה?

סופה לנדבר: אתה מדבר בשם רופאי השיניים, או בשם הסוכנות?

<מאיר לופטינסקי: בכלל, בסוכנות.

<מאיר לופטינסקי: ודאי.

סופה לנדבר: אבל העולים הרופאים רוצים משהו אחר ואני חושבת שאנחנו צריכים בגשר הצר הזה להיפגש ולדון.

<מאיר לופטינסקי: אוקיי.

<מאיר לופטינסקי: לגבי מקצועות רפואיים, העלו פה את הנושא והעלו נתונים שגם דנו עליהם.

<מאיר לופטינסקי: לגבי המקצועות הרפואיים, צר לי לאכזב אבל יש פה איזה שהיא בעיה שמישהו התבלבל עוד פעם עם היוצרות.

<מאיר לופטינסקי: אלה שבעלי מקצועות מצרפת שיש להם פיזיותרפיסטים, פשוט חבל - - -

<קריאה: אני פה, אני מייצגת אותם.

<מאיר לופטינסקי: אבל הנציג, הוא הלך, הוא אמר המבחן, המבחן שהולך - - - צר לי, יכול להיות שהוא לא יודע, יוצאי צרפת לא יכולים להיבחן בגלל שהם לומדים במוסד שהוא לא מוכר ולכן אין להם אישור לעשות את המבחן.

<מאיר לופטינסקי: אז אני לא יודע בדיוק איזה מבחן מדברים פה.

<מאיר לופטינסקי: אז הפתרון הוא, כפי שדנו - - -

<קריאה: יש פתרון והוא הועלה למשרד הבריאות.

<מאיר לופטינסקי: נכון, גם הסוכנות העלתה, להשוות את הלימודים, שהרי הם מוכרים על ידי האיחוד האירופי.

<מאיר לופטינסקי: אנחנו הבאנו על פי בקשת הכנסת למשרד הבריאות את כל המוסדות שמלמדים את המקצועות הרפואיים השונים כדי לבדוק את תכנית הלימודים ואם הם תואמים או לא.

<מאיר לופטינסקי: אם יש צורך בהשלמה או צורך במשהו, אז לעשות.

<מאיר לופטינסקי: ועוד דבר, הכרת המקצועות בצרפת, שהם לא מוכרים בישראל, כמו אודיולוג או מקצועות אחרים.

<מאיר לופטינסקי: נקודה אחרונה.

<מאיר לופטינסקי: רוקחים, אני חושב שהבעיה היא בכלל של הבנה.

<מאיר לופטינסקי: הבעיה העיקרית של הרוקחים מצרפת היא לא מבחן או לא מבחן, או קורס או לא קורס, המבחן הוא באנגלית או בעברית בלבד, הוא לא בצרפתית.

<קריאה: יהיה דיון.

<מאיר לופטינסקי: פה הבעיה.

אברהם נגוסה: פרופ' שאול יציב.

<שאול יציב: אני מדבר בשם ההסתדרות הרפואית והמועצה המדעית של ההסתדרות הרפואית.

<שאול יציב: אנחנו, כפי שפרופ' ארנון אמר, מכירים בחשיבות העצומה ובתרומה של העולים ומי שמסתכל על העלייה הגדולה מברית המועצות, על התרומה העצומה שהיא נתנה למדינת ישראל, מבין את החשיבות העצומה שיש בקליטת עולים בצורה נכונה.

<שאול יציב: הר"י והמועצה המדעית יוצרים מגע עם העולים החדשים עוד לפני שהם מגיעים לארץ ומוסרים להם מידע לגבי כל האפשרויות לגבי התמחות.

<שאול יציב: צריך לזכור, המועצה המדעית מטפלת רק ברופאים, היא לא מטפלת ברפואת שיניים, אבל לגבי אותם רופאים שהם מועמדים לעלות לארץ הם באמת מקבלים את כל המידע הדרוש כדי שיוכלו להתכונן לקראת בואם לארץ.

<שאול יציב: אנחנו גם פרסמנו, יש אתר מיוחד באינטרנט שמפרסם את כל הנתונים, אנחנו גם הוצאנו חוברת מיוחדת שנקראת 'איך להיות רופא בישראל', שבאמת נותנת את כל האינפורמציה.

<שאול יציב: כאשר הם מגיעים לארץ הר"י דואגת לכך שהם יקבלו תשובות על כל השאלות שהם פונים.

<שאול יציב: ככל שהם יפנו יותר מוקדם, ואני אומר, ככל שיפנו מוקדם יותר למועצה המדעית כך יש סיכוי טוב יותר וגדול יותר שהם יקבלו תשובות מהירות וגם כל התהליך יתקצר.

<שאול יציב: אני אומר את זה בכל האחריות, מתוך זה שאני יושב שם ואני מטפל בכל הדברים האלה.

<שאול יציב: ככל שיפנו יותר מוקדם, ולכן חשובה מאוד הפנייה המוקדמת.

<מאיר לופטינסקי: ניתן לפנות לפני העלייה.

<שאול יציב: צריך לזכור שלגבי רופאים שהם מצרפת שעברו התמחות בצרפת ומגיעים לארץ, על פי הקריטריונים הקיימים לגבי פטור מבחינות, ואני יושב ראש ועדת הפטור של הבחינות האלה, רוב העולים מצרפת שעברו התמחות מסודרת בצרפת על פי מה שמקובל מקבלים פטור מבחינות.

<שאול יציב: אני יכול להגיד לכם, ב-2015 85% מהעולים המומחים שעשו התמחות בצרפת והגיעו לארץ קיבלו פטור מבחינות, גם שלב א' וגם שלב ב' ומכל בחינה אחרת שרלוונטית.

<שאול יציב: לכן באמת מבחינה זו אני חושב שהמועצה המדעית והר"י עושים הכול כדי באמת להקל.

<שאול יציב: כל מי שיש לו איזה שהיא בעיה יכול לבוא ולהתקבל לשיחה ולשפוך את לבו ואת בעיותיו בפני כל הגורמים הרלוונטיים ואנחנו עושים כל מאמץ במועצה המדעית ובהסתדרות הרפואית כדי שאנשים יקבלו את התשובות הנכונות.

<שאול יציב: מבחינתנו לא מדובר פה בגילדות ולא בגורמים לא ענייניים, אלא באמת מה שמעניין אותנו, כפי שאמר פרופ' אפק, שאנשים שבאמת ראויים לקבל את מה שצריך יקבלו.

<שאול יציב: יחד עם זאת, ואני יודע שלא רבים אוהבים כל כך לשמוע את המשפט הזה, אנחנו מחויבים לשמירה על רמת הרפואה במדינת ישראל.

<שאול יציב: עבדתי עם פרופ' ארנון במשך שנה, אני יכול להעיד שאני לא בטוח שיש בחדר הזה הרבה אנשים שתרמו לנושא הזה של הקלה על עולים מבחינת הקלות לבחינות כמו שהוא תרם, וכך גם ההסתדרות הרפואית עושה כל מה שביכולתה באמת כדי להקל על העולים החדשים.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נעמה קשת, יושב ראש העמותה לקידום הפיזיותרפיה.

<נעמה קשת: תודה רבה.

<נעמה קשת: אני רוצה להעלות שתי נקודות בהתייחס למה שאמרת.

<נעמה קשת: בכנס העולמי האחרון שהיה במאי הייתה פגישה של כל הארגון האירופאי לפיזיותרפיה ושם הועלה הנושא של מעבר של פיזיותרפיסטים בין מדינות האיחוד האירופי וגם שם נפסלה האופציה שפיזיותרפיסט יוכל לעבור בתוך אירופה ממקום למקום ללא בחינה.

<נעמה קשת: אז אני אומרת - - -

<קריאה: זה מקובל.

<נעמה קשת: לא, זה מאוד מקובל והעלו פה את הנושא שפיזיותרפיסטים יכולים לעבור בתוך אירופה ממדינה למדינה, אז לא, גם בארגון האירופאי לפיזיותרפיה הועלתה הנקודה הזאת שרמת הלימודים היא שונה ממדינה למדינה, בתוך אירופה, ולכן גם שם יש בחינות בין מדינות באירופה.

<נעמה קשת: זו נקודה מאוד חשובה.

<נעמה קשת: רק לציין נקודה קטנה, שלא העלו פה חברים, גם אני, אם אני פיזיותרפיסטית בעלת ותק של עשר שנים, תואר שני, בדרך לסיום דוקטורט, ורוצה לבוא ולעבוד במדינה באירופה או בארצות הברית, אני צריכה לעבור את כל הבחינה מהתחלה ועד הסוף בכל מדינה שאני צריכה להגיע, ויותר מזה, בתוך ארצות הברית בין מדינה למדינה יש מבחן רישוי שהוא שונה.

<נעמה קשת: אז מדינת ישראל, לדעתי, והמבחנים שלה, לא שונים ב - - -

<מאיר לופטינסקי: אני אמרתי שאין מבחנים, זו הבעיה.

<מאיר לופטינסקי: הם לא יכולים להיבחן.

<נעמה קשת: אני מבינה.

<נעמה קשת: אני אומרת שגם בתוך האיחוד האירופי יש הגבלה בין לימודי תעודה לבין לימודי תואר ראשון וגם שם הם נותנים את הדעת על הנקודה הזאת.

<נעמה קשת: גם שם אי אפשר לעבור בין מדינה למדינה ולקבל רישיון אוטומטי.

<נעמה קשת: אני חושבת שהנושא של הבחינה של רמת הלימודים, או של תואר לעומת תעודה, הועלתה במשרד הבריאות ואני מניחה שהם יתייחסו לזה בהמשך.

<נעמה קשת: זה מנקודת הבחינות והאיחוד האירופי.

<נעמה קשת: אם אני לא טועה, ולפחות לפי מה שאנחנו בדקנו, גם בתוך צרפת יש מקומות שיש בהם לימודי תעודה ויש לימודי תואר - - -

<מאיר לופטינסקי: מ-2015 כולם לומדים באוניברסיטה.

<נעמה קשת: בדיוק.

<נעמה קשת: אני חושבת שגם בצרפת, אם אנחנו מתייחסים רק לצרפת, מבינים את הנושא הזה של רמת הלימודים והשוני בין לימודי תעודה לבין לימודי תואר.

<נעמה קשת: לכן, כמו שידידי אמר קודם, המבחן בארץ כן יהווה מסננת שהיא מאוד חשובה לכניסה לעבודה בארץ.

<נעמה קשת: בכובע אחר שלי, כובע של מנהלת שירות, אני רוצה להגיד שהוא ציין את הנושא של מצוקה במקומות העבודה.

<נעמה קשת: על כל משרה שאנחנו מפרסמים יש בין 40 ל-50 שרוצים לבוא לעבוד - - -

<קריאה: נפנה את העולים לקנדה.

<קריאה: הנקודה היא ברורה.

<נעמה קשת: לא, לא אמרתי שתפני את העולים לקנדה, לא צריך להיות ציניים, אני לא הייתי צינית, אני אומרת את זה וזה גם לא הערה, לא לעולים, זו הערה באופן כללי, לא בשביל שאנשים לא יבואו.

<נעמה קשת: אנחנו עובדים עם עולים חדשים וישנים מצרפת, אנשים טובים, אין לי שום בעיה עם הנושא הזה, אני חושבת שההערה היא לכלל הציבור באמת, כמו שהוא אמר.

<נעמה קשת: נקודה אחרונה, מבחינת העבודה והעולים מחו"ל והמבחן, אנחנו מתמודדים, אם אני לא טועה, בבחינה האחרונה, היו 600 מסיימים חדשים, 600 בוגרים, 350 מחו"ל, רק בתחום שלנו.

<נעמה קשת: 350 נבחנים בוגרים מחו"ל כל שנה - - -

<קריאה: ישראלים.

<נעמה קשת: לא ישראלים.

<קריאה: 350 עולים בשנה ש - - -

<נעמה קשת: בוגרים שנבחנו כל שנה, לא אמרתי עולים מצרפת.

<קריאה: לא, לא, זה לא נכון מה ש - - -

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: סליחה, יערה בצלאל רובין.

<יערה בצלאל רובין: אני יערה מעמותת ידיד, אני מנהלת את המרכז בנתניה.

<יערה בצלאל רובין: בעמותה אנחנו נותנים סיוע לאוכלוסיות מצוקה, אוכלוסיות מוחלשות.

<יערה בצלאל רובין: לאחרונה, אני רוצה לדבר קצת על נתונים מהשטח, הגיעו אליי הרבה פונים בקרב עולי צרפת שמשוועים לעבודה, שהם בעלי מקצועות חופשיים, ואני לא מדברת רק על מקצועות הרפואה, מתווכים, אנשי עסקים שהיו בצרפת והצליחו מאוד.

<יערה בצלאל רובין: הם מגיעים מרמה כלכלית גבוהה, מרמת חיים גבוהה והם מידרדרים כאן לרמת חיים נמוכה, למצוקה, לקושי רגשי מאוד גדול.

<יערה בצלאל רובין: יש כאן בעיה רצינית עם הקליטה שלהם בארץ ועם ההשתלבות שלהם בשוק העבודה וחשוב לי להעיר את תשומת לבכם ואת נקודת המבט הזאת.

<יערה בצלאל רובין: אני רוצה להגיד שההצעה שלי היא הצעה פרקטית, להקצות מקומות עבודה מסודרים לאנשים האלה שמגיעים ורוצים לעבוד ומוכנים לעבוד ויש להם את ההשכלה ואת הכישורים והיכולות לעבוד.

<יערה בצלאל רובין: להנחות אותם ולהדריך אותם בהקמת העסקים, לתת להם שיעורים בהתנהלות כלכלית נכונה, להסביר להם על המוסדות - - -

<אריאל פיקאר: יש דבר כזה, אנחנו עוזרים להם דרך מט"י.

<אריאל פיקאר: זה לא נכון - - -

<יערה בצלאל רובין: הם מגיעים אלינו אחרי שהם לא נחשפו למידע.

<יערה בצלאל רובין: הם אומרים לנו, אלה הנתונים שהם נותנים לנו.

<יערה בצלאל רובין: אני רואה את זה, אני נתקלת בשטח - - -

<אריאל פיקאר: אני רק רוצה להגיד לך משהו, בשבוע שעבר - - -

אברהם נגוסה: רגע, אנחנו בלחץ זמן.

<יערה בצלאל רובין: אני רק אסיים את הדברים שלי.

אברהם נגוסה: סיימי ואז אני אתן לפרופ' אפק לסכם.

<יערה בצלאל רובין: אני מיד אסיים.

<יערה בצלאל רובין: אני רק אומרת, הם לא מכירים את הבירוקרטיה הארץ ישראלית, לא מכירים את רשות המיסים, הם לא יודעים מה החשיבות של תשלום מס, הם לא עושים סקרי שוק לפני זה כשהם מקימים את העסקים האלה ואני חושבת שזה תהליך של חפיפה שצריך לעשות תוך כדי הכשרתם, לשוחח את שפת העבודה בישראל, לרכוש כישורי שפה - - -

<אריאל פיקאר: כבר בירידים בצרפת אומרים להם וגם זה כתוב, יש אתר, מט"י בצרפתית.

<אריאל פיקאר: העובדים שלנו בלשכות השונות של משרד הקליטה מפנים אותם ברגע שהם מבקשים, הייתי נוכח על יד הפקידים.

<יערה בצלאל רובין: כשהם מבקשים, אבל הרעיון כאן הוא לחשוף אותם לזה מבעוד מועד.

אברהם נגוסה: אני מציע שתעבדו בשיתוף פעולה, לטובת העולים.

אברהם נגוסה: זה הפתרון.

<יערה בצלאל רובין: אני אסיים.

<יערה בצלאל רובין: אני רק אגיד שגם במרכזים שלנו באשדוד ובירושלים אנחנו רואים עלייה מאוד גדולה בקרב הפונים האלה, מקרב עולי צרפת, וחשוב לי להסדיר את זה.

<אריאל פיקאר: גם באשדוד - - -

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: עורך דין אריאל ארליך, פורום קהלת.

<אריאל ארליך: כן, שלום, תודה.

<אריאל ארליך: אנחנו בפורום קהלת מתעסקים בתחום הזה כבר בערך שנתיים וחצי, הרבה מול משרד הבריאות ומול גורמים אחרים.

<אריאל ארליך: נאמר פה כבר כמעט הכול על מקצועות שונים וכל הבעיות, אני רוצה טיפה בקצרה להתרומם ולהסתכל ממעוף הציפור.

<אריאל ארליך: אפשר באופן כללי ואולי קצת גס לומר שיש בעולם שני מודלים של איך מדינות מאפשרות לבעלי מקצועות ממדינות אחרות לעבוד אצלם.

<אריאל ארליך: מודל אחד זה מודל של עצמאות, מדינה אומרת לעצמה, אני קובעת את הכללים, זו הסמכות, הפררוגטיבה שלי, מי שעומד בהם אהלן וסהלן, אני אתן לך אם מתאים לי.

<אריאל ארליך: מי שלא עומד לא עומד.

<אריאל ארליך: אגב, יש הרבה יתרונות למודל הזה, במודל הזה כמובן הפיקוח שהרמה היא בדיוק כמו שהיינו רוצים הוא הרבה יותר הדוק, הוא מאפשר גם להגן על גילדות ויש בהחלט מקומות בעולם, שמעתי שאפילו כאן, בישראל, השיקול הזה קיים.

<אריאל ארליך: ויש מודל אחר, מודל של רצון בין מדינות לשיתוף ולהכרה.

<אריאל ארליך: מדינות אומרות, שווה לנו, או משיקולים שלי או משיקולים של שיתוף פעולה, שווה לי שבעלי מקצועות ממקומות אחרים יוכלו לעבוד פה בקלות ולכן למרות שהייתי רוצה לקבוע רף שמאוד מאוד מתאים לי, מסננות מאוד הדוקות, שיהיה בדיוק כמו שאני קבעתי לפי המסורת המקצועית שלי שזה הדבר הראוי אני מוכן להתפשר וללכת על הרף שהוא בדיוק הרף שאני חושב שהוא נכון מבחינה מקצועית, לא מילימטר אחד מעל.

<אריאל ארליך: המודל הזה הוא מודל שקיים, הוא הוזכר קודם, בתוך האיחוד האירופי.

<אריאל ארליך: נכון, לא לגבי כל המקצועות, לגבי שבעה מקצועות, רובם רפואיים, חלקם לא, הוא קיים.

<אריאל ארליך: האירופים אמרו, אנחנו רוצים שתהיה פה תנועה, שאנשים יוכלו לעבור עם המקצועות שלהם ממדינה למדינה ולכן אנחנו קובעים רף מקצועי, לא עושים חפיף, קובעים רף, לא כל אחד עומד בו, אבל הרבה מאוד בעלי מקצועות עומדים בו ויכולים לעבור ממדינה למדינה.

<אריאל ארליך: אני חושב שלמדינת ישראל יש אינטרס, יש חובה למקם את עצמה לפי המודל השני ולא לפי המודל הראשון.

<אריאל ארליך: כמו שאמרת קודם, הפיזיותרפיסטית, סליחה, לא זוכר את שמך, נכון, כשאת תלכי אולי באנגליה או באמריקה, את תצטרכי לעבור את כל המסננת שהם קבעו כי זה מה שהם רוצים, מצוין.

<אריאל ארליך: אני רוצה שיהודי אמריקאי או יהודי אנגלי או יהודי צרפתי שמגיע לישראל, אני רוצה שהוא יעבוד פה ולכן אני רוצה להפחית את הרף ואת המסננת, כמה שאפשר לדלל אותה, כדי שבאמת הרמה המקצועית המינימלית, מינימלית אולי זו מילה לא טובה, הרמה המקצועית הראויה תישמר ולא מילימטר אחד מעבר לכך.

<אריאל ארליך: אז לכן אני פונה למשרד הבריאות, אני יודע שאתם עושים מאמצים, פרופ' אפק הציג פה ומדברים על זה כבר הרבה זמן ובאמת בחלק מהמקרים רואים רצון, לצערי בחלקם קצת יותר קשה לראות אותו, ישנם מקרים שאנחנו רואים שהרמה המקצועית היא טובה, היא עומדת ברף הישראלי ובכל זאת מנסים למצוא כל מיני סיבות למה לא לאפשר.

<אריאל ארליך: הייתה פה את הדוגמה של הפודולוגים.

<אריאל ארליך: בגלל שקוראים להם פודולוגים, בית הספר הוא לא אקדמי אלא זה.

<אריאל ארליך: ברור שהרמה היא טובה, אין על זה ויכוח, אבל בכל אופן נאחזים בקרנות המזבח בשביל לא לאפשר.

<אריאל ארליך: יש עוד לא מעט דוגמאות כאלה, לצערי, גם ניסיונות חקיקה שנעשו ומשרד הבריאות מתנגד.

<אריאל ארליך: אני פונה אליכם, משרד הבריאות, בואו ננסה באמת לראות איפה אפשר להיות במודל השני, איפה אנחנו יכולים ללכת לקראת ואם יש הצעות חקיקה שמאפשרות את זה, לאמץ אותן, לא למצוא את הסיבות למה להתנגד אליהן.

<אריאל ארליך: יש סיבות, אפשר למצוא, חלקן יותר טובות, חלקן פחות טובות, אנא מכם נסו לראות איפה אפשר לעשות את השינויים, תעשו את זה יד ביד עם חברי הכנסת שדיברו פה, יד ביד עם הארגונים, יד ביד עם ארגוני העולים כדי להנמיך את הרף כמה שאפשר.

<אריאל ארליך: רופאי שיניים, אפשר להתעקש על זה שחייבים בחינות וחייבים מסננת וכו' וכו' ואפשר להכיר במציאות שרופאי שיניים מצרפת הם ברמה מספיק טובה כדי לקבל אותם, אולי כמו שנאמר פה, אם זה חצי שנה של ליווי או עבודה בפיקוח ולקבל אותם.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אדוני מארגון CNEF.

<גמליאל גוטשל: כן, שמי גמליאל, מעמותת CNEF, מטפלים בצעירים בלימודים, הכוונה בארץ וגם כל הנושא של הלימודים בצרפת והשוואת תארים.

<גמליאל גוטשל: אנחנו ממש מתייחסים הרבה לזה ואנחנו עוקבים אחרי כמה תיקים אישיים במשרד הכלכלה, משרד הבריאות וגם במשרד החינוך.

<גמליאל גוטשל: רק כדי לתת תגובה לנעמה בכל הנושא של הפיזיותרפיסטים, וגם כל המקצועות הפרא רפואיים וגם רפואיים, יש להם מבחן תחרות בהתחלה והנושא של הסינון שמדינת ישראל עושה אחר כך דרך המבחנים עושים בצרפת אך ורק לפני שנכנסים לשנה ראשונה ללימודים.

<גמליאל גוטשל: כל הקטע הזה, אני יודע שצריך לפתוח את הראש ולהבין שהסינון הזה הוא אחרי הבגרות.

<גמליאל גוטשל: האחוזים, לדוגמה, לפיזיותרפיסטים, יש 57,000 מועמדים ופחות מ-2,000 נכנסים לתוך 18 מוסדות לאומיים ברחבי צרפת.

<גמליאל גוטשל: אז הסינון הוא שם.

<גמליאל גוטשל: זו הנקודה.

<גמליאל גוטשל: כל הריפוי בעיסוק וכל מקצועות הבריאות, אחיות וכו', זה אותו דבר.

<גמליאל גוטשל: צריך לקחת את זה בחשבון.

<גמליאל גוטשל: אחר כך המוסדות, הם לא מוסדות פרטיים, הם מוסדות לאומיים.

<גמליאל גוטשל: זה אומר שכל התוכן, הם לומדים אותו דבר, והמבחן והתעודה שהם מקבלים, כתוב תעודה ממשלתית.

<גמליאל גוטשל: תעודה ממשלתית זה אומר שהממשלה מכירה בזה.

<גמליאל גוטשל: הדיון שיש, בפיזיותרפיסטים במיוחד, השאלה למה יש בעיה בהעברה בין מדינה למדינה באירופה, זה כי הם לומדים ארבע שנים ויש הרבה ויכוחים אם להכיר בזה כתואר ראשון או תואר שני.

<גמליאל גוטשל: זה בדיוק הוויכוח עכשיו, כדי לדעת איזה שווה ערך זה וזה נותן בדיוק את הבעיה החוקית לגבי ההעברה בין מדינות באירופה.

<גמליאל גוטשל: אלה הנתונים שרציתי להעלות כדי לקחת בחשבון.

<גמליאל גוטשל: הסינון, בייחוד של המועמדים והתלמידים ממש גבוה בצרפת, וגם הדיפלומות.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני נותן לפרופ' אפק.

<ארנון אפק: תודה רבה על הזדמנות, תודה רבה גם על הדיון.

<ארנון אפק: צר לי שאותו אדם שבחר לתקוף ברמה האישית, ואני עדיין חושב שזה לא ראוי, לא נשאר אפילו עד סוף הדיון רק לשמוע, כי באמת, אני אגיד מילה אחת אישית, אני, גם אישית וגם המשרד לוקחים מאוד ללב את הנושא הזה.

<ארנון אפק: אני שמעתי כאן סיפורים, אני יכולתי גם להבין אותם, כך שאנחנו ננסה לראות, גם ברמה האישית וגם ברמה המערכתית, מה אפשר לעשות, אבל בואו נשאיר את זה בצד, כי זה באמת לא חשוב.

<ארנון אפק: זה סגנון לא מתאים, אבל הוא לא חשוב, מה שחשוב הוא העיקר.

<ארנון אפק: והעיקר הוא חייבים לעזור לעולים.

<ארנון אפק: נקודה.

<ארנון אפק: צריך לעשות את זה, אני אומר ככה, עם מינימום בירוקרטיה, באמת עם הרף, אני לא רוצה להגיד נמוך, כי זה לא פייר להגיד את זה, בוודאי לא למדינה כמו צרפת, אבל עם הרף בוא נאמר הסביר, באמת הסביר, שיוכל לשמר את איכות הרפואה בישראל כי היא חשובה לכולנו.

<ארנון אפק: מעבר לזה באמת להקל כמה שרק אפשר.

<ארנון אפק: אני חושב שמה שראיתם כאן זו דוגמה.

<ארנון אפק: לא נגעו ברפואת שיניים שנים, אין את המודל שקיים ברפואה והנה אתם רואים את המודל הראשון כבר מתחיל ברפואת שיניים.

<ארנון אפק: יכול להיות שצריך לעשות את זה בעוד מקומות ובעוד מקצועות ואחר כך לקיים הידברות עם כולם יחד, עם רופאים ועם בעלי המקצועות השונים, כדי למצוא את הפתרון המקצועי שייתן מענה, גם לעולים אבל גם לאיכות הרפואה בישראל.

<ארנון אפק: ותודה על הדיון, אדוני.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני רוצה להגיד, אנחנו, כמו שאמרת, כל המטרה זה להקל לקלוט ולשלב את העולים.

אברהם נגוסה: השוואות, כשאומרים שבמדינות אחרות גם עושים והדברים האלה, זה לא במקום, כי האנשים האלה באים לפה לא לחפש עבודה ולא לחפש להרוויח כסף, הם חוזרים הביתה להיות במדינה.

אברהם נגוסה: לכן ההשוואה עם ארצות אחרות פשוט מנוגדת לכל האידיאולוגיה של קליטת עלייה.

אברהם נגוסה: אני אומר שכולנו, כולם, צריכים לעשות מאמץ כדי לעזור ולהקל על העולים החדשים.

אברהם נגוסה: אף אחד לא דורש להקל מבחינת המקצועיות, מה שצריך זה להקל על הבירוקרטיה ולהקל ולהתחשב בעולים חדשים במוגבלות מבחינת השפה.

אברהם נגוסה: כל זה צריך לבוא ולעזור לעולים.

אברהם נגוסה: אנחנו נמשיך לדון בנושא הזה.

אברהם נגוסה: כמו ששמעתם, ביום שני ב-11 בינואר אנחנו הולכים לקיים ועדה בנושא הזה ויש הצעות חוק.

אברהם נגוסה: אנחנו גם נזרז כדי שההצעות האלה יהפכו לחוקים כדי לעזור, אם זה למנכ"ל או למשרדים השונים.

אברהם נגוסה: תודה לכולם שהשתתפתם בדיון.

אברהם נגוסה: תודה.