ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 61, 2015-10-14 09:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: היום ה-14 באוקטובר 2015, א' ראש חודש בחשון התשע"ו, חודש טוב.

<נעה בן שבת: אדוני, אנחנו עדיין בסימן ד' שנוגע ליבואן.

<נעה בן שבת: בדיון הקודם התייחסנו למסמכים שיש בבקשה לקבלת תעודת יבואן ואנחנו עכשיו נכנסים לנושא של שמירת מסמכים בידי יבואן.

<נעה בן שבת: יש כאן שני סעיפים - סעיפים 126 ו-127 - ואני מציעה שנקרא את שניהם ביחד כדי להדגיש באמצעות זה את המהות.

<נעה בן שבת: הנושא הוא שמירת מסמכים בידי יבואן.

<נעה בן שבת: על הפרה של הוראה כזאת ניתן להטיל עיצום כספי.

<נעה בן שבת: 126.

<נעה בן שבת: שמירת מסמכים בידי יבואן יבואן ישמור את המסמכים והפרטים שנקבעו לפי סעיף 148(4) – סעיף 148 הוא סעיף התקנות הנוגע לסימן היבואן וסעיף קטן (4) נוגע לפרטים והמסמכים הנוגעים בדבר - ואת המסמכים והפרטים המפורטים לפי תת סימן זה, הנוגעים - בהמשך לתת הסימן הזה, יש רשימה וכל סעיף נוגע למסמכים נוספים שצריך לשמור.

<נעה בן שבת: לעניין מזון רגיש – לכל אצוות מזון רגיש שייבא.

<נעה בן שבת: לעניין מזון רגיל – לכל משלוח מזון רגיל שניתנה לגביו תעודת שחרור.

<נעה בן שבת: מסמכים כאמור בסעיף קטן (א) יישמרו למשך תקופה שלא תפחת משנה ממועד תום חיי המדף של המזון, או, בהיעדר סימון של מועד כאמור, שנה מהמועד שבו העביר היבואן את המזון לאחר, בהתאם לתאריך תעודת המשלוח של המזון.

<נעה בן שבת: אדוני, רציתי לבקש, אפילו הסבר לפרוטוקול לגבי מהי אצווה, מה המשלוח ומה היחס ביניהם.

<נעה בן שבת: אם אפשר בבקשה, הסבר קצר.

<אלי גורדון: במהלך תהליך הייצור של המוצר יצרן קובע מנה מסוימת של ייצור שבדרך כלל זה מחולק לפי משמרות, לפי חומר גלם, מנה ראשונית, תלוי במוצר ובסוגי מוצר.

<אלי גורדון: במוצר מיובא יש בסעיפים אזכור למשלוח ומשלוח הוא קונטיינר שיכול תיאורטית להכיל מספר מוצרים מאותו יצרן ובתוך כל מוצר יכולים להיות מספר תהליכי ייצור או מנות או אצוות.

<אלי גורדון: זה היחס בין מנת ייצור או אצווה.

<אלי גורדון: הדבר הקטן ביותר בסך הכול של מוצרים שיצרן מייצר ועד למשלוח שיכול להכיל מספר אצוות ומספר מוצרים בתוכו.

<נעה בן שבת: לגבי מזון רגיש, אתם מבקשים שישמרו את אותם מסמכים שנקרא אותם בהמשך – התווית, אריזת המזון, תוצאות בדיקת מעבדה, המסמכים הנוגעים ליצרן, האישור שניתן במדינת חוץ, התרגום של המסמכים וגם פרטי העוסקים אליהם הועבר המזון, מסמכי המשלוח ומסמכים נוספים ככל שייקבעו.

<נעה בן שבת: אתם מבקשים שזה יישמר לגבי כל אצווה ואצווה, ולעומת זאת, לגבי מזון רגיל, לגבי כל משלוח.

<אלי גורדון: כן.

<נעה בן שבת: סליחה אדוני על ההארכה אבל זה נותן תמונה כללית של תת הסימן.

<רז הילמן: אנחנו ישבנו אתמול אחרי הישיבה בוועדה עם הצוות הבין-משרדי וביחס לסעיף הזה אנחנו הסברנו שיש קושי לשמור את כל המסמכים ברמת אצווה באופן שבו זה מוצג כי תאגידי מזון בינלאומיים בעצם מנהלים את האיכות שלהם באופן כזה שלא מבצעים כל בדיקה ובדיקה ביחס לכל אצוות מזון אלא בודקים לפי אותו מודל של ניהול סיכונים ובהתאם לזה מבצעים את הבדיקות.

<רז הילמן: כך שלא ניתן ביחס לכל אצווה שיהיו את כל הבדיקות.

<רז הילמן: לכן גם בהמשך התהליך, אתם תכף תראו, יש הסדרים חלופיים לזה שעדיין מתייחסים ומבטיחים שבכל אצווה יש את כל מה שצריך להיות, אבל זה נעשה בצורה שהיא לא כמו שכתוב כאן, באופן כללי.

<רז הילמן: לכן ההמלצה שלנו היא לתקן את הסעיף שעכשיו אתם מגדירים אותו כ-126(1) ולעניין מזון רגיש פשוט לשמור את כל מסמכי המשלוח.

<רז הילמן: נאמר על ידי משרד הבריאות שהעניין ייבחן.

אלי אלאלוף: מה ההצעה שלך?

<רז הילמן: במקום לעניין מזון רגיש לכל אצוות מזון רגיש שייבא, יהיה לעניין מזון רגיש, לשמור את כל מסמכי המשלוח.

<רז הילמן: בעצם בהמשך ייקבע בדיוק מה זה אומר מסמכי המשלוח.

<נעה בן שבת: אז זה בעצם כמו מזון רגיל.

<רז הילמן: יכול להיות שזה אותו דבר כמו מזון רגיל.

<רז הילמן: אני אגיד לך מה ההבדל.

<רז הילמן: ההבדל הוא שבהמשך תראי שביחס למזון רגיש המסמכים שנדרשים הם הרבה יותר מפורטים.

אלי אלאלוף: משרד הבריאות, מה אתם אומרים?

<אלי גורדון: קודם כל, נכון שאתמול ישבנו ויש כל מיני שינויים והגענו להבנות לגבי כל סעיף וסעיף.

<אלי גורדון: לכן אני מציע שקודם כל נתחיל לקרוא את כל ההסדר ואז נתייחס מהותית כי יש קשר ויחס בין סעיפים לסעיפים.

<אלי גורדון: לנקודה הפרטנית הזאת.

<אלי גורדון: הבקשה אתמול לא נסגרה ואנחנו צריכים לעשות בדיקה.

אלי אלאלוף: האם אתם חושבים שזה נראה חריג או לא מתאים?

<אלי גורדון: לא בקשה חריגה.

<אלי גורדון: הניסוח המוצע קצת מטעה ולכן אנחנו היינו בדעה שרצוי להתחיל מזה שאנחנו רואים מהו ההסדר החלופי ויש התייחסות לכך בהמשך, בסעיפים העתידיים, ובהתאם לזה כבר להגיע להסדר הכולל.

<אלי גורדון: הסעיף הזה הוא סעיף עקרוני וברמת העיקרון לטעמנו כן אנחנו רוצים למסור את המסר שתוצאות בדיקה יהיו לכל אצווה ואצווה.

<אלי גורדון: אחר כך יש הסדר חלופי כפי שרז ציין.

אלי אלאלוף: רז מציין שהיום יש דרישות במזון הרגיל שמתאימות גם למזון הרגיש.

אלי אלאלוף: זאת הכוונה?

<רז הילמן: לא.

<רז הילמן: הכוונה היא שבעצם בכלל, בסעיף 126, מספיק לכתוב שיבואנים צריכים לשמור את מסמכי המשלוח ואחרי כן, בסעיפים המפורטים יותר, כותבים שביחס למזון רגיל צריך לשמור איקס וביחס למזון רגיש צריך לשמור ואי.

<רז הילמן: זה בעצם מה שאני אומר, שצריך לפשט את הכלל.

אלי אלאלוף: לגבי מזון רגיש איקס ולגבי מזון רגיל, ואי.

<רז הילמן: במזון רגיל זה פחות.

<רז הילמן: הדרישות של המסמכים ביחס למזון רגיל הן פחותות.

אלי אלאלוף: תסתפק בהסבר שנעשה את זה תוך כדי קריאה נוספת.

<רז הילמן: כן.

<רז הילמן: בהחלט.

<ענת מימון: 128.

<ענת מימון: שמירת תווית שסומנה על גבי מזון יבואן של מזון ארוז מראש – זה ביטוי שחוזר על עצמו לאורך הפרק כולו וצריך לבדוק אם אנחנו רוצים להגדיר מה זה מזון ארוז מראש על ידי יצרן או ארוז מראש באופן כללי - המיועד לשיווק קמעונאי, ישמור את כל אלה:

<נעה בן שבת: כאן המשמעות היא על ידי היצרן.

<נעה בן שבת: ארוז מראש על ידי היצרן.

<ענת מימון: התווית המקורית של היצרן מחוץ לישראל כפי שסומנה על ידי היצרן על גבי המזון לצורך שיווקו.

<נעה בן שבת: כאן הייתה לנו אי בהירות כי האמירה "שיווקו מחוץ לישראל", לא היה ברור האם התווית היא של היצרן מחוץ לישראל או שהמוצר חייב להיות משווק מחוץ לישראל.

<נעה בן שבת: האם לא יכול להיות שהמוצר לא משווק מחוץ לישראל אלא מגיע רק לשיווק בישראל?

<אלי גורדון: בהמשך יש התייחסות.

<נעה בן שבת: התייחסתם בהמשך.

<ענת מימון: התווית בעברית כפי שסומנה על גבי המזון לצורך שיווקו בישראל, אלא אם כן המזון יובא כאשר הוא מסומן על ידי היצרן בתווית מקורית בשפה העברית.

<ענת מימון: גם כאן השאלה אם התווית בעברית כפי שסומנה, האם היבואן מסמן או מסמן היצרן?

<אלי גורדון: התווית בעברית?

<ענת מימון: כן.

<אלי גורדון: בדרך כלל זאת תווית שהיבואן אחראי עליה.

<ענת מימון: אם כן אולי צריך לציין שזה בידי היבואן.

<קריאה: זה לא תמיד.

<אלי גורדון: אמרתי בדרך כלל.

<ענת מימון: כן, אבל הסיפא אומרת אלא אם כן זה סומן על ידי היצרן.

<ענת מימון: יש את שתי החלופות.

אלי אלאלוף: אם זה יבוא ישר מהיצרן, זה אפשרי?

<אלי גורדון: אנחנו יצרנו בהירות בעניין הזה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להבין.

אלי אלאלוף: אם זה יבוא ישר מהיצרן, זה אפשרי?

<אלי גורדון: כן.

אלי אלאלוף: ואם זה יבוא אחר כך?

<אלי גורדון: היבואן רשאי.

<אלי גורדון: זה אפשרי.

<אלי גורדון: הכול אפשרי.

<אלי גורדון: צריך להסדיר את זה.

<אמיר רשף: יכול להיות שצריך להוסיף משהו בנוסח כדי למנוע חוסר בהירות.

<רז הילמן: גם בעניין הזה היו שתי נקודות.

<רז הילמן: גם על הסעיף הזה דנו אתמול והיה נושא אחד שהסכמנו עליו שהתווית לא צריכה להיות מקורית.

<רז הילמן: זמר אמר שהוא ינסח.

<נעה בן שבת: מה זאת אומרת היא לא מקורית?

<נעה בן שבת: לא היצרן הוא זה ששם אותה?

<רז הילמן: לא צריך את זה, את הקופסה, את כלי הקיבול.

<נעה בן שבת: סריקה או צילום שלה.

<רז הילמן: איזשהו מסמך.

<רז הילמן: בדיוק.

<אלי גורדון: אנחנו נגיע לנוסח שנעביר את המילה "מקורית" לא במובן הזה שצריך לשמור את הקופסה עצמה אלא התוכן של התווית והאריזה בצורה הגיונית סבירה שמאפשרת גם תיעוד מצד אחד.

<נעה בן שבת: לגבי האריזה יש להם צילום או סריקה.

<אלי גורדון: כן.

<רז הילמן: זאת הנקודה הראשונה.

<רז הילמן: הנקודה השנייה היא שיבואן שהמזון שלו בעצם מסומן כבר במקור, יש כאן איזושהי אי בהירות לגבי מה הוא צריך לשמור וגם את זה זמר אמר שהוא יבחן.

<נעה בן שבת: האם את העברית או גם את העברית וגם הלועזית.

<רז הילמן: בדיוק.

<אלי גורדון: תינתן התייחסות נפרדת לשאלה שנשאלה כי כנראה יש כאן אי בהירות למרות שלטעמנו לא.

<אלי גורדון: מקרה שיבואן מייבא מוצר מזון מהיצרן עם ציון בעברית ותהיה התייחסות נפרדת גם לעניין הזה.

<נעה בן שבת: אנחנו נחזור לפרקים.

<נעה בן שבת: אנחנו קוראים כרגע כדי למפות ולראות היכן היו התיקונים ואחרי כן נצטרך לחזור לסעיפים האלה.

<רוית ארבל: לסעיף 128.

<רוית ארבל: הסעיף מעלה את אותה סוגיה שדיברנו עליה גם אתמול בקשר לתווית והנושא של מה זה בדיוק לצורך קמעונאי, לצורך שיווק קמעונאי.

<רוית ארבל: האם הכוונה הייתה רק ליבוא המקביל או מעבר לזה?

<רוית ארבל: אני עוד לא הצלחתי לקבל תשובה לעניין הזה.

<רוית ארבל: גם אתמול הוא נשאר פתוח.

<רוית ארבל: אתמול זה עלה בהקשר של - - -

<נעה בן שבת: בהקשר של הבקשה, מה מצרפים לבקשה.

<רוית ארבל: כן, נכון.

<רוברט סגל: גם הועלה על ידי דוקטור מעוז גרופר הנושא של בטיחות הצרכן שקשור להסתמכות על תווית המוצר בלבד ולא על מפרט כולו, כמו היבואן הרגיל כדוגמה בנושא אלרגנים כאשר רשימת האלרגנים שונה בין מקומות שונים בעולם.

<רוברט סגל: בארצות הברית שמונה אלרגנים, באירופה 14 אלרגנים ובמקומות אחרים אני לא יודע.

<רוברט סגל: בארץ תהיה תקנה אחרת.

<רוברט סגל: נושא נוסף שלא עלה אתמול אבל נדון בינינו היום, זה נושא של ריקול.

<רוברט סגל: יכול יבואן מקביל לייבא ממקום מסוים בעולם בו אין חובת סימון אתר הייצור של המזון אלא רק סימון המשווק.

<רוברט סגל: כך נהוג במקומות שונים בעולם, שמסמן רק את ה-פוד אופרייטור.

אלי אלאלוף: בוקר טוב לחבר הכנסת ישראל אייכלר.

אלי אלאלוף: ברוך הבא.

<רוברט סגל: לכן לצורך הדוגמה, אם מישהו קנה מזון מצד ג' שקנה אותו ממפעל בהודו.

<רוברט סגל: אותו מפעל יכול לעשות ריקול כי מצא בעיה במוצר.

<רוברט סגל: זה יכול לקרות וזה לגיטימי.

<רוברט סגל: אנחנו לא יודעים איך משרד הבריאות בארץ ידע שאותו מפעל בהודו שייצר את המוצר הספציפי עושה ריקול למוצר הזה ואיך הוא ישמור על בריאות הצרכן בישראל, כך שיעשה ריקול גם בארץ.

אלי אלאלוף: יש לי בקשה לטרמינולוגיה.

אלי אלאלוף: קחו את היבואן הרגיל הוותיק והיבואן החדש במקביל.

אלי אלאלוף: אני לא מסכים לזה.

אלי אלאלוף: היבואן הוותיק, בבקשה, אבל היבואן החדש הוא לא יבואן מקביל.

אלי אלאלוף: זה עושה פחיתות בתודעה הציבורית ליבואן החדש.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה לא יבואן מקביל אלא הוא יבואן.

אלי אלאלוף: אתם רוצים לציין שהוא חדש, אז שיהיה חדש, אבל אין שום סיבה לקרוא למישהו יבואן מקביל.

<רוית ארבל: אדוני, זה ניסוח שכבר קיים בחקיקה אחרת.

<רוית ארבל: הכוונה היא לא ליבואן חדש.

<רוית ארבל: יכולים להיות יבואנים רשמיים חדשים שקונים ישירות מהיצרן.

<רוית ארבל: הכוונה היא ליבואן שקונה שלא מהיצרן, לא מהמקור.

אלי אלאלוף: כן, אבל הוא כאילו ספק בדרגה ב'.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אין שום סיבה לזה.

אלי אלאלוף: אתמול כל הדיון היה, וההערות שלי היו לכך, שברגע שיש יבואן חדש בתחום הזה שמייבא מוצר קיים, הוא צריך להיות בתנאים שכולם יודעים שהוא טוב כמו אחר.

אלי אלאלוף: אני מבקש שכך תתייחסו גם בטרמינולוגיה.

אלי אלאלוף: לא לתת איזו דרגת ייחוס לישן ודרגה פחותה לחדש.

אלי אלאלוף: לכן המושג של מקביל, תדעו, זה לא מושג בדרך כלל מכובד.

ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, למה שאתה אומר, יש תופעה כזאת ולא רק לגבי יבואנים.

ישראל אייכלר: כמעט בכל מקום בעבודה היום – אני מדבר על משרדי הממשלה – יש דור א' ודור ב' עם שלילת זכויות נוראיות מהדור החדש לעומת הדור הישן, דור המדבר.

ישראל אייכלר: שמעת על המושג הזה כאשר מחליפים חוקים.

ישראל אייכלר: אני חושב שזה סותר את חוק חופש העיסוק ושוויון בהזדמנויות בעבודה.

ישראל אייכלר: כוועדת העבודה אתה צריך לעשות בזה מהפכה של ממש.

ישראל אייכלר: לא יתכן ששני עובדים שעובדים באותו מקום, באותו שולחן ובאותו משרד.

אלי אלאלוף: אתה רוצה מהפכה ביום?

ישראל אייכלר: לא ביום.

ישראל אייכלר: עם הסבלנות שלך אפשר לעשות אותה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת אייכלר, ההערה נכונה מאוד.

אלי אלאלוף: אני מכבד ומכיר את המצב ואתה מאוד צודק בנושא העובדים.

אלי אלאלוף: כל ההשפלות האלה שבעצם המדינה שהיא המעסיק הגדול בתחום, זה כדי לחסוך את הגרושים על חשבון העתיד ורמת ההכנסה של האזרח הפשוט במיוחד.

אלי אלאלוף: אני חוזר לנושא.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים תחרות חדשה ואפילו הייתי אומר קשה למרות שהייתי רוצה להגיד אבל לא אשתמש בה.

אלי אלאלוף: תחרות.

אלי אלאלוף: תחרות היא בין שווים.

אלי אלאלוף: החדש בעיני הוא שווה לוותיק.

אלי אלאלוף: לכן גם התנאים, לא אכפת לי שתורידו משהו מהוותיק, צריכים להיות שווים.

אלי אלאלוף: זה מה שהסברתי לך אתמול ואני חוזר.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לתת הזדמנות לחדשים להיכנס לענפים שהם היום, לפי ההגדרות שלכם, מונופול ולהפסיק את זה.

אלי אלאלוף: מונופול, זה מתחרים שווים בתנאים.

אלי אלאלוף: עם כל הכבוד לוותיקים, אבל הם קיבלו את שכרם והרוויחו יפה ולפעמים באכזריות על חשבון האזרח, אבל החדשים יהיו בתנאים של הוותיקים.

<אמיר רשף: אני רוצה להתייחס בהקשר לזה ובהקשר להערות שהגיעו מהתאחדות התעשיינים שאני מאוד שמח שפתאום כל מה שמעניין אותם זאת שמירה על בריאות הציבור.

אלי אלאלוף: לא כל.

<אמיר רשף: ההערות האחרונות היו לגבי הצרכן והציבור שחס וחלילה לא ייפגעו מיבוא של יבואן חדש.

אלי אלאלוף: המדינה תרוויח מזה שהם ירוויחו.

<רוית ארבל: אנחנו לא מבינים מה זה המונח שיווק קמעונאי ולמה מתכוונים כאן.

אלי אלאלוף: נגיע לזה.

אלי אלאלוף: אתמול ביקשתם הגדרות.

אלי אלאלוף: נגיע לזה.

<אמיר רשף: לגופו של עניין.

<אמיר רשף: יש כאן הסדר של יבואנים, גם ליבואנים ותיקים כמו שאתה קורא להם וגם ליבואנים חדשים, שמציב דרישות שהן סבירות מצד אחד.

<אמיר רשף: זאת אומרת, הם יוכלו לעמוד בהן ולהביא את המזון לישראל.

<אמיר רשף: מצד שני, שירות המזון עומד מאחורי זה ואני אומר שבאמצעות המסמכים האלה, באמצעות הבדיקות שהוא עושה, אני יכול לשמור על בריאות הציבור.

<אמיר רשף: אני לא מבין את כל הטענות האלה שפתאום איך בכלל יכול להיות שיבואן חדש ייבא לישראל ואיך הוא ידע שהוא לא מטעה את הצרכן וכל מיני אמירות כאלה.

<אמיר רשף: יש כאן סט של מסמכים, יש כאן פרק עקיבות שעוד נגיע אליו ונדבר עליו, יש כאן הסדרים כדי לייצר את ה-ריקול, את האיסוף מהשוק במידה וצריך, ואני חושב שיש כאן לא מעט סעיפים שיוצרים את המעטפת כדי למנוע את כל הטענות שנשמעו על הונאת הצרכן ופגיעה בציבור דרך היבוא החדש.

אלי אלאלוף: זה לא סותר כל מה שאמרתי.

אלי אלאלוף: אני מסכים מילה במילה.

אלי אלאלוף: יש לנו כאן יבואן חדש לפי ההגדרה שלי, אייל רביד מחברת ויקטורי.

אלי אלאלוף: אם תרצה להתייחס, בבקשה.

<רוברט סגל: אנחנו ממש ממש לא באים ממקום של התנגדות ואלה לא הערות חדשות שניתנו עכשיו למעט ריקול שזה באמת משהו שלא חשבנו עליו לפני כן.

<רוברט סגל: אנחנו חוזרים – וסליחה על הטרמינולוגיה אדוני היושב ראש – רק לנושא היבוא המקביל עליו דיברנו בישיבות הקודמות.

<רוברט סגל: לא הייתה לנו שום התנגדות שהתווית, התווית בלבד, תהווה הוכחה או תחליף למפרט ושאר המסמכים.

<רוברט סגל: אנחנו רק רוצים להשאיר את זה במצב עליו סוכם לפני כן.

<רוברט סגל: זה הכול.

<רוברט סגל: אין לנו שום כוונה אחרת.

אלי אלאלוף: לא הבנתי.

<רוית ארבל: אנחנו רוצים להבין את הטרמינולוגיה.

<רוית ארבל: אם אנחנו מחריגים את זה רק ליבואן החדש.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר, תקשיבו לי.

אלי אלאלוף: אני מקשיב לכל מילה וזה לא אומר שבסוף אני מבין את מה שאתם אומרים.

אלי אלאלוף: כשאני אומר, אני גם מתכוון שתקשיבו לכל מילה שאני אומר.

אלי אלאלוף: אני רוצה תנאים שווים לוותיק ולחדש.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה שהחדש ייחשב מאכער בעיני התודעה הציבורית.

אלי אלאלוף: אני יודע שיש תרגילים ובין היתר אנחנו חייבים לראות אם באמת גברת לבנת פורן קיבלה מחמאות בדוח מרכז המחקר והמידע.

אלי אלאלוף: היא משתמשת בזה כדי להמשיך ולהטעות את הציבור ואני באמת מבקש שתעשו איזו בדיקה בעניין זה.

ישראל אייכלר: הם עושים לימונדה מלימון.

ישראל אייכלר: כל הדיון שהיה, הם לוקחים את זה.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: יש אחד שהפך אותו לחיובי והקדים את החוק החדש וזה לטובת הציבור, אבל מה שהיא עושה, זאת פרשנות לא נכונה של הדוח של מרכז המחקר שלנו.

אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר שזה עניין של תודעה ולטווח ארוך כולם ירוויחו מזה.

אלי אלאלוף: כך אני חושב.

ישראל אייכלר: אני רוצה משהו מאוד כללי ומאוד מובן, ואני מצטט את מנחם בגין שהיה אומר שהמובן מאליו צריך שייאמר.

ישראל אייכלר: אני מבקש שיהיה ברור לכל אורך החוק, כמו שאישור תקן של בריאות לא יכול להיות אלא על ידי משרד הבריאות, ולא יעלה על הדעת שמישהו יכתוב משהו בלי שיהיה לו רגולטור, כך בכל מה שקשור לכשרות.

ישראל אייכלר: אני רוצה שיהיה ברור שנושא הכשרות וסמכות הרבנות להגדרת המונח כשר, לא ישתנה לרעה בחוק הזה, לכל אורכו.

<אמיר רשף: לא משתנה ואין נגיעה בנושא הכשרות.

<אמיר רשף: החוק הזה מדבר על הרגולציה הבריאותית לעניין מזון ואין כאן שום השפעה על הרגולציה או על נושא הכשרות וכולי.

אלי אלאלוף: היום זאת מילה גסה להגיד סטטוס קוו אבל זה כך.

אלי אלאלוף: לא נגענו, לא שינינו, לא הקלנו, לא החמרנו בנושא של הכשרות.

אלי אלאלוף: מה שהיה זה מה שיהיה גם אחר כך.

ישראל אייכלר: מי ששם חותמת כשר, צריך על פי החוק להיות באישור הרבנות.

<נעה בן שבת: אפשר גם לעשות שמירת דינים ולהגיד שאין בזה כדי לגרוע מהוראות חוק איסור הונאה בכשרות.

<אמיר רשף: כשרות לא בחקיקה.

אלי אלאלוף: אנחנו חושבים שלא כדאי לגעת בזה אלא כל הדרישות בנושא הכשרות, ימשיכו להיות.

אלי אלאלוף: האם אתה רוצה שיהיה משהו?

ישראל אייכלר: לא.

ישראל אייכלר: אומרת היועצת המשפטית שזה צריך להיות ברור ומובן מאליו.

ישראל אייכלר: בגלל שזה מובן מאליו, זה צריך להיות ברור.

אלי אלאלוף: אני מודיע שאם יהיה ויכוח מסביב למה שהיועצת המשפטית מציעה, אנחנו נמחק את הסעיף.

ישראל אייכלר: אני מקווה שלא יהיה ויכוח.

ישראל אייכלר: אין כאן שום ויכוח.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: נסתפק בהערה הזאת.

אלי אלאלוף: גם אני כיהודי אוכל כשר, רוצה אותו הדבר.

ישראל אייכלר: בדיוק.

ישראל אייכלר: זה אותו אינטרס לכולנו.

אלי אלאלוף: אפשר להמשיך.

<ענת מימון: 129.

<ענת מימון: שמירת תיעוד של אריזת המזון יבואן מזון ישמור צילום או סריקה ממוחשבת לדוגמה של אריזת המזון כפי שהיא משווקת מחוץ לישראל וכן כפי שתשווק בארץ לפי דרישות חקיקת המזון.

<ענת מימון: לעניין מזון ארוז מראש – גם כאן עולה השאלה האם זה רק לשיווק קמעונאי - על ידי היצרן שנקבעה לפי סעיף 27 חובה לסמנו בקוד, ישמור היבואן גם מסמך המפרט את פענוח הקוד.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, דובר כאן על אריזת פח וכנראה שם היא מחויבת ויכול להיות שכך ייקבע לגבי אריזות אחרות.

<נעה בן שבת: אם כל אריזה שנקבע שצריך לסמן אותה בקוד, יהיה פענוח של הקוד.

<רז הילמן: גם הנושא הזה נדון, הנושא הזה של יבואן שצריך לשמור צילום או סריקה של האריזה.

<רז הילמן: הבנתי שגם זה בבחינה.

<רז הילמן: נכון?

אלי אלאלוף: בנושא הזה יש לי אחר כך הצעה.

<נעה בן שבת: מה במקום צילום או סריקה?

<אלי גורדון: צילום או סריקה.

<אלי גורדון: שוב, גם לגבי אריזה וגם לגבי הסימון והתווית, סיכמנו שינוסח נוסח שמפרט בבירור מה הייתה כוונת המשורר כדי לא אחר כך לגרום לפרשנויות רש"י מיותרות.

<ענת מימון: מה באמת הייתה הכוונה?

<אלי גורדון: הכוונה היא שיהיה או צילום או סריקה, משהו שהוא בר בדיקה ובר אכיפה ולא איזושהי פתקית או צילם או הפניה לאתר אינטרנט של חברה בה יש צילום של אריזה וסימון.

אלי אלאלוף: זה תנאי שהיה קיים גם בעבר?

<אלי גורדון: זה קיים היום אבל בצורה אחרת.

<אלי גורדון: מכיוון שאנחנו למעשה כבר לא בודקים משלוחי מזון לפי המודל המוצע.

<אלי גורדון: משלוחי מזון לא ייבדקו בנמל.

<אלי גורדון: היום משלוחי מזון נבדקים בנמל ואז יש גישה למשלוח ויכולת לבדוק את המוצר וגם לאמת את האריזה ופרטי האריזה.

<אלי גורדון: נכון להיום, עם שינוי גישה שמשלוחי מזון רגיל ישוחררו כדיפולט, זאת אומרת, רובם ישוחררו למחסן יבואן, יגיעו למחסנים כמעט במידית אחרי שחרור של מערכת ממוחשבת, אנחנו רוצים שכל מידע לגבי המוצרים שישווקו בסופו של דבר, יהיו נגישים למפקח שיגיע או למחסן או לדרכי השיווק ויוכל אחר כך להשוות את המידע.

אלי אלאלוף: אני מציע, למרות שאני לא מבין כלום במחשוב, שתוותרו על צילומים שהם מתקלקלים ותלכו יותר על מחשוב.

<אלי גורדון: דיגיטלי.

<אלי גורדון: כן, ברור.

אלי אלאלוף: אז זה מאפשר מעבר מכל התחנות השונות.

אלי אלאלוף: בסדר.

<נעה בן שבת: אני רוצה להבהיר.

<נעה בן שבת: כל מה שכתוב כאן, הסעיפים – חוץ מהסעיף הראשון – יוצרים תיק.

<אלי גורדון: חלק מהצ'ג ליסט.

<נעה בן שבת: כולם באים זה בנוסף לזה אלא אם כן נקבע בתוך הסעיף שיש ביניהם חלופה.

<אלי גורדון: נכון.

ישראל אייכלר: אז הכול יהיה ממוחשב.

ישראל אייכלר: לא יצטרכו תיקי מסמכים של ניירות.

ישראל אייכלר: נכון?

<זמר בלונדהיים: סעיף 202 לחוק שעוד לא הגענו אליו אומר שבכל מקום בחוק שלא נכתב אחרת, כאשדר כתוב שמירת מסמכים, אפשר לשמור באופן דיגיטלי.

ישראל אייכלר: זה כולל גם את הסעיף הזה?

<זמר בלונדהיים: בסעיף הזה אנחנו עוד צריכים לבדוק כי היה כתוב כאן תווית מקורית, אבל בגדול כן.

ישראל אייכלר: חשוב להגיד למה, אדוני היושב ראש.

ישראל אייכלר: אני מרגיש שהחוק הזה שכולנו בעד כדי שיסיר חסמים ויבטל בירוקרטיות ויפשט הליכים, כדי להוזיל את מחירי המזון, עלול להיווצר חוק שכל כך ייקר את הבירוקרטיות ואת הרגולציה, כך שמחיר המזון שוב יעלה בגלל ההוצאות האלה.

אלי אלאלוף: לכן שאלתי אם זאת הייתה דרישה קיימת או חדשה.

ישראל אייכלר: בדיוק.

ישראל אייכלר: כי אנחנו רק מכבידים ומכבידים.

אלי אלאלוף: אני בטוח שהחברים היום מודעים לאור כל ההערות שהערנו.

ישראל אייכלר: אם זה יהיה ממוחשב, זה לא מכביד אבל אם הוא יצטרך לסחוב תיקים בכל מחסן עם כל מיני אישורים, זה יכול לייקר.

<אלי גורדון: לאור כל הדרך חשבנו על כך שהדיפולט אמור להיות – מבחינתנו לפחות רצוי מאוד, גם לנו כגוף מפקח הרבה יותר קל לפקח על מסמכים שהם שמורים לאורך כל הדרך מבחינה דיגיטלית – כל עוד מתקיימים תנאים של אמינות ואיכות של שמירת אותם מסמכים.

<אלי גורדון: אבל בכל זאת אם יש תעשייה או נציגים, יבואנים, שירצו לשמור מסמכים בדרך אחרת, אישרנו גם את האופציה הזאת.

ישראל אייכלר: אם כן, זאת אופציה והם לא חייבים.

<זמר בלונדהיים: הם יכולים לבחור איך לשמור.

<זמר בלונדהיים: אנחנו רק מבהירים שלא יהיה ספק שמותר לשמור גם באופן דיגיטלי וזה יהיה קביל.

אלי אלאלוף: הייתי מגביל את זה בזמן.

אלי אלאלוף: זה יותר קשה בדיגיטלי כי בדיגיטלי יש היסטוריה מצטברת אצל כולם.

<זמר בלונדהיים: אתה מגביל את התקופה בה חייבים לשמור את המסמכים.

<זמר בלונדהיים: אם הם רוצים לשמור מעבר, זאת בחירה שלהם.

ישראל אייכלר: שבע שנים.

<נעה בן שבת: לא.

<נעה בן שבת: שנה.

<אלי גורדון: התייחסנו באופן פרטני לכל מסמך ומסמך.

<נעה בן שבת: לא שנה מיום הוצאת המסמך אלא שנה מתום התוקף של מוצר המזון.

אלי אלאלוף: ברשות

אלי אלאלוף: כם, בואו נשתדל להתקדם.

<ענת מימון: 130.

<ענת מימון: שמירת תוצאות של בדיקות מעבדה יבואן מזון ישמור לגבי כל אחת מהאצוות שבמשלוח המזון תוצאות של בדיקה המעידות על עמידת המזון בדרישות החלות עליו לפי חקיקת המזון ולפי הוראות שנתן מנהל שירות המזון לי דין.

<ענת מימון: לעניין סעיף זה, "בדיקה" - בדיקה שנערכה בידי יצרן מזון, מעבדה בישראל או מעבדה שאושרה או הוכרה על ידי אחד הגופים כאמור בסעיפים 68(א) ו-78(ב)(2).

<ענת מימון: על אף האמור בסעיף קטן (א) יבואן שיש לו קשר עם יצרן המזון, בין אם באופן ישיר או דרך ספק אשר יש לו קשר ישיר עם יצרן המזון, רשאי לשמור מסכים לפי פסקאות (1) ו-(2) שלהלן, במקום שמירת תוצאות בדיקה לפי סעיף קטן (א) - מסמך חתום על ידי יצרן המזון המעיד על הרכב המזון.

<ענת מימון: לעניין מזון המיוצר בהרכב ייעודי, המיוחד לצורך מכירה בישראל, יכלול המסמך גם אישור של היצרן שהמזון מיוצר במיוחד לצורך יצוא לישראל.

<ענת מימון: מסמך חתום על ידי יצרן המזון, בו מוצהר כי האצוות שבמשלוח עומדות במפרט של המזון שבמשלוח, כמשמעותו בסעיף קטן (ג), או תוצאות בדיקה כאמור בסעיף קטן (א) לגבי אחת לפחות מן האצוות שבמשלוח.

<ענת מימון: על אף האמור בסעיפים קטנים (א) ו-(ב), רשאי יבואן לשמור לגבי מזון שאינו מיועד לשיווק קמעונאי, ובכלל זה חומרי גלם, מפרט (Specification) מהספק ביחס למזון שבמשלוח, במקום המסמכים הנדרשים בסעיפים הקטנים האמורים.

<ענת מימון: בסעיף קטן זה, "מפרט" – מסמך המתאר את תכונות האיכות והבטיחות של המזון ואת הרכבו בהתאם לדרישות לפי חקיקת המזון החלות על מזון בעניינים אלה או להוראות מנהל שירות המזון לפי סעיף 134.

ישראל אייכלר: שאלה בעברית חדשה.

ישראל אייכלר: מה זה אצוות?

ישראל אייכלר: לא מצאתי את זה בתנ"ך.

<רוית ארבל: מנות ייצור.

<רוית ארבל: אצווה היא מנת ייצור.

<ענת מימון: אולי צריך להגדיר מהי אצווה.

<אלי גורדון: אני אחזור על ההסבר.

אלי אלאלוף: אתמול קיבלנו הסבר אבל זה לא יזיק.

<אלי גורדון: בתהליכי ייצור של מוצר שמייצרים אותו יום יום, יצרן מגדיר את מנת הייצור ומגדיר אותה כמנה המייצגת.

<אלי גורדון: במהלך יום ייצור, אלה יכולות להיות מספר מנות.

ישראל אייכלר: הבנתי.

<אייל רביד: בוקר טוב.

<אייל רביד: יש לי בעיה עם סעיף 130.

<אייל רביד: עם הפתיחה של תת סעיף (1) ו-(2), אתם מעקרים את כל מה שנקרא יבואן חדש.

<זמר בלונדהיים: מה זה (1) ו-(2)?

<ענת מימון: ב-(ב).

<אייל רביד: סעיף קטן (ב) אומר על אף האמור לעיל בסעיף קטן (א), יבואן שיש לו קשר עם יצרן.

<נעה בן שבת: יכול להיות שאין לו קשר.

<זמר בלונדהיים: הוא לא חייב.

<זמר בלונדהיים: זה חלופי ל-(ב).

<אייל רביד: אני הקשבתי ושמעתי איך היא קוראת את זה.

<אייל רביד: אולי לקרוא אני לא יודע, אבל כשאני שומע את זה באוזן, זה אומר לי שמה שקיים היום, יהיה קיים מחר ולכן לא עשינו כלום בכל הרפורמה הזאת.

<אייל רביד: אם אני כיבואן חדש צריך להביא מסמך של היצרן, אני לא הולך להיות יבואן חדש ושום דבר כאן לא יכול להשתנות.

<אייל רביד: חזרתי אתמול מתערוכה שעדיין קיימת בגרמניה והיום זה היום האחרון שלה, עם לפחות חמישים דילרים להביא סחורות לארץ.

<אייל רביד: חמישים אחוזים מהסופר יכול לבוא.

<אייל רביד: אי אפשר להביא שום דבר.

<אייל רביד: לפי מה שאתם כותבים בסעיף (ב)(1) ו-(2), אי אפשר להביא כלום.

<אייל רביד: אני לא רוצה להכיר את היצרנים, לא רוצה לדעת מי הם, אני רוצה לקנות את המותגים ודרך אותם מותגים יהיה אפשר להוריד את המחירים על המדף בארץ, כי אם מביאים את המותגים האלה לארץ דרכם, אפשר להוריד את כל הפירמידה של המחירים.

<אייל רביד: הכול יורד.

<אייל רביד: גם היצרנים המקומיים, לא תהיה להם ברירה והם יצטרכו להוריד מחירים דרך המוצר שמגיע מחוץ לארץ, אותו מותג שמגיע מחוץ לארץ.

<אייל רביד: אתם כותבים כאן שאני צריך להיות בקשר עם היצרן ולהביא מסמכים של היצרן.

<זמר בלונדהיים: אני אשמח לנסות להסביר לך.

אלי אלאלוף: עוד לא קיבלת את רשות הדיבור.

<אייל רביד: אני הבנתי שמטרת הרפורמה הזאת, בין היתר בתחום היבואן החדש, היא מה שאמר קודם חבר הכנסת אייכלר, שהוא מצפה שזה יוריד את המחירים אבל במקרה שלכם זה לא יוריד את המחירים, במקרה של האוכלוסייה ממנה אתה בא בגלל הסעיף שדיברת קודם עם יושב ראש הוועדה בנושא כשרות ואני חייב לגעת בזה כי היום בעולם כאשר אתה נוסע לניו יורק, אתה פוגש חמישים כשרויות שונות שם.

<אייל רביד: חמישים.

<אייל רביד: יש כרטיס כמו כרטיס אשראי שיש עליו חמישים אייקונים של כשרויות.

<אייל רביד: בישראל החמישים האלה, 49 מהן לא מקובלות.

<אייל רביד: כשאתה נוסע ולוקח מטוס לניו יורק והולך לרבי או למישהו אחר שם, או שיש לך שם עבודה, שם אתה כן אוכל מהמוצרים האלה.

<אייל רביד: כשאתה כאן בארץ, אתה לא אוכל אותם.

<אייל רביד: בנושא חוק כשרות, עם כבר עסקינן בו, ונגעת בזה, כדי להוריד את המחירים ואתה אמרת שכל מטרת הרפורמה היא ביטול חסמים כפי שהגדרת את זה והורדת מחירים, בעולם של הציבור שלך, זה שלך זה לא יהיה וחבל שכך כי דווקא הציבור שאתה הגעת דרכו לכנסת, אני חושב שזה הציבור שהכי קשה לו.

<אייל רביד: לא שלאחרים פחות קשה או יותר קשה, אבל זה ציבור מעוט יכולת שעולם הכשרות פוגע בו ובגדול.

ישראל אייכלר: עם החצי הראשון של דבריך מאוד הסכמתי.

ישראל אייכלר: עם החצי השני אני לא מסכים באף מילה.

<אייל רביד: אני אחזור לנושא כי מה שאמרתי, הייתה נקודה אחרת.

<אייל רביד: אני אחזור לנושא שלנו.

<אייל רביד: אם יבואן חדש צריך להיות בקשר עם היצרן, אין יבואן חדש.

אלי אלאלוף: אתמול הצענו משהו.

אלי אלאלוף: תתייחס לזה.

אלי אלאלוף: אני העליתי בין היתר את הרעיון.

אלי אלאלוף: אני חושב שיבואן חדש שמייבא מדילר, כמו שאתה קורא לו - ואני אומר ספק ולא דילר, בוא נשתמש בטרמינולוגיה של חוק למרות שכולם מבינים – אנחנו מבקשים מהספק להעביר את הדרישות שיהיו על המוצר אותו הוא מספק לך, את הדברים שהוא סיפק לקונה ישיר שלו.

<נעה בן שבת: אנחנו גם צריכים להגדיר אותו.

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: דהיינו, שיסביר את איכות המזון שהוא מספק לך.

אלי אלאלוף: אני לא מבקש להיות בקשר אתו אלא ללכת לספק הראשי הזה ושהוא יספק לך את הדרישות.

<אייל רביד: זה לא עובד כך.

אלי אלאלוף: למה?

<אייל רביד: אני אסביר איך זה עובד כדי שכולנו נבין.

<אייל רביד: אתה הזכרת את המילה דילר, דווקא אני חושב שכן צריך להשתמש במילה דילר.

<אייל רביד: אותו דילר שאתה פוגש בסרביה, בפולין, בגרמניה, בהולנד, בספרד, לא משנה היכן, בארצות הברית, לא תמיד הוא קנה את הסחורה מהיצרן.

<אייל רביד: הסחורה הזאת עברה מדילר לדילר ומדילר לדילר.

<אייל רביד: היא יצאה מאותו בית.

<אייל רביד: לצורך העניין, היא יצאה מאותו מפורט אנד גמבל.

<אייל רביד: אם אני עכשיו רוצה להתגלגל ולהגיע מדילר איקס שהסחורה התגלגלה אליו - - -

אלי אלאלוף: אתה מקבל סחורה שאתה רוצה שתהיה באותה איכות של סחורה זאת שהיא קיימת דרך היבואן המסורתי שקונה ישר מהיצרן.

<אייל רביד: לכן יש כאן בדיקות מעבדה.

אלי אלאלוף: רגע.

אלי אלאלוף: אני אומר שגם כדי לחסוך את בדיקות המעבדה הנוספות והמיותרות כי אני חושב שיש כאן הרבה בזבוז בבדיקות בתחנת הסגר ובעוד מקומות.

אלי אלאלוף: אני חושב שהספק שלך שמאפשר לך את היבוא הישיר שלך, הוא יכול לספק לך את הבדיקות שעשה היצרן.

אלי אלאלוף: לא אתה.

אלי אלאלוף: אל תלך ליצרן.

אלי אלאלוף: אני מסכים לכך שליצרן יש איזה הסכם שמגביל אותו והוא חייב לספק רק ליעקב כהן כל החיים ולעוד מאה שנים.

<אייל רביד: אני לא אגיד שזה בלתי אפשרי.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה אפשרי כי גם אותך זה מכסה.

אלי אלאלוף: גם אותך כיבואן זה מכסה.

<אייל רביד: הכול אפשרי אבל אני חושב שאם הייתי יכול לשים ו/או, זה היה קל יותר.

<נעה בן שבת: אבל זה בדיוק מה שיש.

<נעה בן שבת: מה שיש כאן זאת אפשרות להביא בדיקה על עמידת המזון בדרישות חקיקת המזון או מאת יצרן המזון או מאת מעבדה בישראל או מאת מעבדה אחרת שהוכרה על ידי אחד הגופים.

אלי אלאלוף: או מספק.

אלי אלאלוף: לא אכפת לי שהספק יספק לך.

<נעה בן שבת: אם יש לך קשר ישיר עם היצרן, אתה יכול להביא במקום זה את המסמכים האחרים.

אלי אלאלוף: חוץ מזה, עוד נקודה מאוד חשובה ותגובתך כאן היא מרכזית כדי שנבין יותר.

אלי אלאלוף: אנחנו לא רוצים שיהיו יבואנים עם זכויות יתר, עם תדמית שהם טובים, וכל יבואן חדש, הוא מאכער, הוא דילר, כי אז ידביקו לכם את התדמית הלא נכונה.

אלי אלאלוף: אני חושב שהוותיקים צריכים להבין שעולמם אינו מובטח לכל התקופה הבלתי מוגבלת שיש לו בהסכם שלו עם היצרן.

אלי אלאלוף: אנחנו ראינו את זה במכוניות ולכן הלכו ללכלך אנשים, דווקא חברים שלי ואת זה לא אהבתי, אבל היום אתה יכול לייבא מכוניות באופן אישי ולא אישי באמצעות חברות נוספות.

<אייל רביד: אם אפשר, אני לא מבין למה כתוב כאן ב-(ב)(1) גם אישור של היצרן שהמזון מיוצר.

<אייל רביד: נקודה.

<אייל רביד: למה צריך לכתוב במיוחד לצורך יצוא לישראל.

<אייל רביד: למה צריך את ה-במיוחד?

<נעה בן שבת: באותו מקרה שמזון מיוצר במיוחד לצורך מכירה בישראל, צריך לכתוב את זה שזה מיוצר לצורך מכירה בישראל.

<אייל רביד: את משאירה כאן טרמינולוגיה לעורכי דין.

<אייל רביד: ברוך השם יש היום במדינה יותר מדי עורכי דין וכל עורך דין ייקח את הסעיף הזה ויהפוך אותו כך ובכל קומבינציה זה מביא לכישלון.

<אייל רביד: לשם מה להוסיף את המילה "במיוחד בישראל"?

<נעה בן שבת: אני רוצה להראות לך.

<נעה בן שבת: ההתחלה, גם כאן, בתוך (1) יש שתי חלופות.

<נעה בן שבת: אומרים לך מסמך חתום על ידי היצרן וזה אתה נותן רק אם יש לך קשר עם היצרן.

<נעה בן שבת: יש לך אפשרות לא להיות בקשר עם היצרן ואז אתה נותן מסמך בדבר הרכב המזון ואומרים לך שלעניין מוצר שהוא בהרכב ייעודי המיוחד רק למכירה בישראל, רק יציין את זה שזה מיועד למכירה בישראל.

<אייל רביד: אני אשאל שאלה.

<אייל רביד: אתמול ישראל שיחקה נגד בלגיה.

<אייל רביד: אנחנו אתמול היינו במוקדמות היורו.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: היא לא שיחקה.

<אייל רביד: לא שיחקה.

<אייל רביד: הם באו למגרש.

<אייל רביד: למה אני מספר את זה?

<אייל רביד: הגענו והיינו רשומים כחלק מאירופה.

<אייל רביד: אם אנחנו חלק מאירופה, באירופה יש את הדף הזה בכלל?

<אייל רביד: אני עכשיו רוצה להביא סחורה מהולנד לספרד, תגידי, מישהו ביקש ממני מסמך, לעבור לאלי, להתקשר ליוסי, לבוא לדוד ולהביא לו מסמכים?

<אייל רביד: אני לוקח את המשאית, שם עליה את הסחורה, מניע את הרכב, עובר את הגבול מה גם שאין גבול ואומר אהלן לשוטר ורק אם התחלף לי השלט הבנתי שעברתי מהולנד לספרד.

<אייל רביד: כאן בניתם רפורמה שהיא מצוינת, שהיא מנסה לעשות, לעודד ולהוריד, אבל עכשיו לשם מה צריך להוסיף עוד ועוד ועוד?

<אייל רביד: אפשר לעשות את זה קל.

אלי אלאלוף: זה קשור להסכמים של המדינות.

<אייל רביד: אבל אם אנחנו חלק מאירופה, אנחנו חלק מה-OECD, אנחנו תמיד רוצים להיות חלק מהם.

אלי אלאלוף: אירופה זקוקה לקבוצות חלשות.

<זמר בלונדהיים: כשנהיה חלק מה-EU, אני מניח שחלק מה שהועלה כאן ייפתר.

<זמר בלונדהיים: רק להסביר שוב באופן חד משמעי.

<זמר בלונדהיים: הסעיף הזה, הדרישה הבסיסית שלו היא סעיף (א).

<זמר בלונדהיים: תוצאות בדיקות מעבדה, כל אחד אמור להיות מסוגל להביא ואין שום קשר ליצרן ולא צריך להיות קשר ליצרן.

<זמר בלונדהיים: סעיף (ב), כתוב במפורש, ונכון, זאת שפה משפטית כי כך כותבים חקיקה ואין לנו ברירה אלא לכתוב את זה כך, אבל זה קודם כל על אף האמור.

<זמר בלונדהיים: כלומר, מי שיש לו קשר ישיר, וגם אז הוא רשאי.

<זמר בלונדהיים: גם מי שיש לו קשר ישיר, יכול עדיין לעבוד עם תוצאות בדיקת מעבדה אבל מי שיש לו את (א), זהו, הכול בסדר והוא לא צריך בכלל להיכנס ל-(ב).

<זמר בלונדהיים: לכן זה לא מעניין אותך אם זה מיוצר במיוחד לישראל, כן או לא, כל עוד יש לך את תוצאות בדיקת מעבדה שזה מה שיהיה ליבואן חדש, ליבואן מקביל.

<זמר בלונדהיים: לא צריך שום דבר אחר.

<זמר בלונדהיים: אך ורק מי שגם במקרה יש לו קשר ליצרן, יכול להביא משהו אחר.

<אייל רביד: הישיבות האלה מוקלטות?

<זמר בלונדהיים: כן.

<נעה בן שבת: גם בשידור.

<זמר בלונדהיים: זאת הרפורמה.

<אייל רביד: מי כמוך כעורכת דין יודעת שגם מה שכתוב, אתם יודעים להפוך את זה.

אלי אלאלוף: נכון.

אלי אלאלוף: עוד הערות?

אלי אלאלוף: אמיר, רצית לומר משהו?

<אמיר רשף: לא.

<אמיר רשף: ההסבר שזמר נתן, מניח את הדעת.

<אמיר רשף: זה הסיפור, שאפשר להביא בדיקות מעבדה ולא צריך את המסמכים.

אלי אלאלוף: אני חייב לציין שבתודעה שלנו – וציין את זה חבר הכנסת אייכלר - כל מטרת החוק לא הייתה – ואני אומר את זה כמי שבא מבחוץ וחדש במערכת - לשפר את הפיקוח על איכות המזון.

אלי אלאלוף: סליחה, בלי לפגוע, זה לא מעניין.

אלי אלאלוף: מה שרצינו ומה שרוצים ומה שנחפש ונעשה זאת עד הסוף – וביקשנו את זה מהאוצר – להראות לנו שכל המהלך הזה בסוף מוזיל את המחיר, מוזיל למשתמש האחרון, דהיינו האזרח ובמיוחד האזרח החלש.

אלי אלאלוף: את זה נוכיח ואם לא נוכיח, אני מודיע שלא נעביר את החוק.

<אייל רביד: נוכיח.

אלי אלאלוף: אם לא נוכיח, לא נעביר את החוק.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: אני לא באתי וקיבלתי הנחיה, כולל מהבוס הפוליטי שלי שיש לי את כל ההערכה אליו, לעשות את השינוי המהותי ואנשים עבדו לפני שהגעתי במשך שנים רבות על זה כאשר המטרה היא להוזיל את המזון וזה מאוד חשוב.

אלי אלאלוף: זאת מטרת קודש של כל המהלך הזה.

ישראל אייכלר: ליושב ראש הפריעה המילה דילר.

ישראל אייכלר: אייל אמר שצריך לקרוא להם דילרים.

ישראל אייכלר: אני רוצה להסביר לך למה היושב ראש התכוון ואעשה זאת אולי כפרשן.

ישראל אייכלר: היה יהודי שבא לשוק לקנות סחורה, נרות, קרון של נרות.

ישראל אייכלר: אמרו לו שהנרות עולים כאן מאה דולר לקרון – אני נותן סתם מספר – אבל נותנים לו בעשרה דולר קרון שלם של נרות.

ישראל אייכלר: הוא קנה ועכשיו הוא יציף את העיר בנרות, אז לא היה חשמל, ויעשה הרבה כסף.

ישראל אייכלר: הוא קונה את הקרון, נוסע לעיר שלו, מכריז שהוא מוכר רחמנא ליצלן נרות מצוינים ויפים, רק פתילה אין בנרות האלה.

ישראל אייכלר: הוא חוזר ומחפש את הדילר הזה ואומר לו: מה עשית לי?

ישראל אייכלר: אומר הדילר: מה קרה?

ישראל אייכלר: לא מכרת את הקרון?

ישראל אייכלר: נתתי לך בעשרה דולר ויכולת למכור בעשרים ובשלושים דולר.

ישראל אייכלר: אומר לו: לא, לקחתי את זה העירה, מכרתי לאנשים וכולם אומרים שאין פתילה.

ישראל אייכלר: אומר הדילר: אידיוט, הלכת למכור נרות בשביל להאיר את הבית?

ישראל אייכלר: אלה נרות בשביל דילרים, זה בשביל למכור סחורות בבורסה של נרות.

ישראל אייכלר: זאת אומרת, אני מכרתי לך בעשרה דולר ואתה תמכור לשני בעשרים דולר ובשלושים דולר ועד שתגיע למאה דולר כבר כולם הרוויחו וזורקים את הקרון.

ישראל אייכלר: זה נקרא דילר.

<אייל רביד: החלפת את השם מחבר הכנסת אייכלר לאבן שושן?

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיד לך שבגיל 12 כבר ידעתי את אבן שושן.

ישראל אייכלר: זה הסיפור שמפריע לגבי הדילר.

אלי אלאלוף: אני חייב להוסיף נימה אישית.

אלי אלאלוף: זה מה שעשו עם סבא שלי על איזו אנייה בחוף מרוקו.

אלי אלאלוף: אמרו לו שזאת האנייה שלך ויש שם א', ב', ג' ו-ד' וכשהלך לחפש מה יש בפנים, שאלו אותו מי אמר לו ללכת לבדוק.

ישראל אייכלר: בדיוק.

ישראל אייכלר: תמכור הלאה.

ישראל אייכלר: לכן ליושב ראש מפריע המושג דילר.

<אייל רביד: אם מותר לי להזמין את כבוד חברי הכנסת לאחת הנסיעות לחוץ לארץ, לפולין או למקום אחר, כדי שתראו מה זה דילר.

<אייל רביד: על חשבוני.

<אייל רביד: רק כדי שתראו מה נקרא דילר באירופה ואז תבין שהדילר באירופה הוא קצת גדול מכל ישראל ביחד.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיב למשפט האחרון.

אלי אלאלוף: לא הייתה שום כוונה לפגוע במישהו.

אלי אלאלוף: הוא אמר משפט לא מתכוון, על חשבונו.

אלי אלאלוף: אני בטוח.

<אייל רביד: בהתחלה אמרתי אם מותר.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת יעל גרמן, ברוכה הבאה.

<נעה בן שבת: אדוני, לפני שאנחנו עוברים לסעיף הבא, אני רוצה לשאול.

<נעה בן שבת: אנחנו אומרים בדרישות החלות עליו לפי חקיקת המזון או לפי הוראות שנתן מנהל שירות המזון.

<נעה בן שבת: למה הכוונה?

<נעה בן שבת: לאיזה הוראות?

<אלי גורדון: אדוני היושב ראש, אפשר להתייחס?

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אלי גורדון: עוד לפני הסעיף.

<אלי גורדון: יש כאן נקודה אחת שכולם צריכים להבין והתייחסתם אליה.

<אלי גורדון: חוק בצורה חד משמעית כעיקרון מגדיר את האחריות של יצרן ויבואן לגבי סחורה שהוא משווק, אפרופו נרות בלי פתילה.

<אלי גורדון: חד משמעית.

<אלי גורדון: הסעיף שכרגע דנים בו, יוצר את האיזון ומגדיר מה הם התנאים שצריך לוודא לפני שהסחורה הזאת משווקת בארץ כדי לא לגרום למצב בו יש נרות ואי אפשר להאיר אתם.

<נעה בן שבת: מה עם ההוראות שנתן מנהל שירות המזון לפי דין?

<נעה בן שבת: אלה הוראות לגבי מה?

<נעה בן שבת: לאיזה הוראות הכוונה?

<נעה בן שבת: סעיף 130(א).

<אלי גורדון: לפי חקיקת המזון וכל נהלי יבוא.

<ענת מימון: אלה הוראות מכוח סעיף מסוים?

<אלי גורדון: מכל הפרק הזה.

<נעה בן שבת: זה חקיקת המזון.

<נעה בן שבת: אולי זה מיותר.

<נעה בן שבת: תבדקו.

<נעה בן שבת: אני חושבת שאולי המילים האלה מיותרות.

אלי אלאלוף: אני רוצה להזכיר לחברים שהחוק הזה מלווה בתקציב משמעותי לתוספת כוח אדם.

אלי אלאלוף: נכון?

<אמיר רשף: כן.

אלי אלאלוף: אני הייתי מאוד רוצה לדעת, לבדוק אם זה מקל או יכביד על המערכת.

אלי אלאלוף: לפעמים יש פקידים – ואני כל החיים פקיד כך שאני לא מתבייש במילה אלא גאה בה – והייתי מאוד רוצה לדעת שבשלב מסוים אנחנו נראה את הארגון או את הרה-ארגון או השלמת הארגון עם התוספת של כוח אדם שייכנס למערכת.

אלי אלאלוף: יש כאן, אם אני לא טועה, סכום מאוד משמעותי ואולי אמיר יזכיר לנו אותו.

<אמיר רשף: יש כאן מעל חמישים.

אלי אלאלוף: הייתי מאוד רוצה שנקבל את מפת כוח אדם שתצטרף לפחות בקווים כלליים, ודאי לא בשמות.

ישראל אייכלר: זה גם התקציב, אדוני.

אלי אלאלוף: בתקציב זה קיים ומשוריין.

אלי אלאלוף: זה לא חייב להיות ביום אחד.

יעל גרמן: בסביבות 150 אלף שקלים.

אלי אלאלוף: אלי, בכוח האדם הנוסף הזה שיתווסף בעיקרו למערכת שלך, אני חושב שכדאי שנחשוב טוב, תחשוב טוב, לתת לנו תמונה על מנת שנדע לשפוט שלא מכבידים על המערכת אלא היכן שיש היום צווארי בקבוק, נוכל לפתור את הבעיות במקומות האלה.

ישראל אייכלר: איך תוודא את זה?

אלי אלאלוף: אני סומך על העובדים הבכירים של המערכת.

אלי אלאלוף: אני רוצה לדעת כי אמרתי שיש שיקול דעת והמסמך יצא בעקבות עבודה מאוד כבדה.

אלי אלאלוף: זה המסמך השלישי שהיינו רוצים לראות במקביל לכל החוק.

אלי אלאלוף: אמרנו שהראשון הוא לוח הזמנים שיידרש לכל אחד מהמהלכים, בשני ביקשנו לראות את היתרון הכלכלי בחוק הזה, את היתרונות הכלכליים בחוק הזה, ובשלישי, פריסת כוח אדם החדשה שתיכנס לתחום הזה.

ישראל אייכלר: ומה יהיה תפקידה.

ישראל אייכלר: אני מתנצל, יש לי ישיבת ועדה.

אלי אלאלוף: נראה לי חשוב שזה ייאמר ובעיקר ייעשה.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: היה חשוב.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אפשר להמשיך.

<ענת מימון: 131.

<ענת מימון: שמירת מסמכים הנוגעים ליצרן יבואן מזון ישמור אחד לפחות מבין המסמכים שלהלן הנוגע ליצרן המזון: אישור שייצור המזון מפוקח על ידי גורם המוסמך לכך במדינת הייצור, שניתן בידי אותו גורם מוסמך.

<ענת מימון: אישור שמתאפשר סחר חופשי במזון במדינת הייצור (Free sale certificate) שניתן בידי גורם המוסמך לתת אישור כאמור באותה מדינה.

<ענת מימון: תעודת בריאות (Health certificate) מאת גורם המוסמך לתת תעודה כאמור במדינת הייצור.

<ענת מימון: אישור כאמור בפסקאות (2) או (3) אף אם שמו אחר ובלבד שמשמעותו דומה והוא ניתן מאת גורם מוסמך כאמור באותן פסקאות.

<ענת מימון: אישור כאמור בסעיף 78 המעיד כי ייצור המזון נעשה בתנאי ייצור נאותים במדינת הייצור.

<ענת מימון: שמירת תרגום של מסמכים 131א שמירת תרגום של מסמכים אם מסמך כאמור בתת סימן זה אינו כתוב בשפה האנגלית או העברית, ישמור היבואן גם תרגום של המסמך לאחת משפות אלה, ולעניין מסמך שהוא תווית מקורית לפי סעיף 128(1) – תרגום נוטריוני.

<ענת מימון: אולם מפקח רשאי לדרוש תרגום נוטריוני של מסמך לפי תת סימן זה, ככל שראה כי נדרש תרגום כאמור לצורך השלמת ביקורת שערך.

<נעה בן שבת: רצינו לשאול לגבי תעודת בריאות.

<נעה בן שבת: מה התוכן שלה?

<נעה בן שבת: זה הוזכר באחד הדיונים הקודמים.

<אלי גורדון: השאלה לגבי תעודת בריאות בלבד?

<אלי גורדון: סוגי מסמכים שונים שבסופו של דבר מתייחסים למספר נקודות.

<אלי גורדון: האחת, שהיצרן נמצא בפיקוח של מדינת המקור.

<אלי גורדון: שנייה, בהתייחס ל-Free sale certificate, שאותו מוצר באופן חופשי נמכר באותה מדינה, ואם זאת תעודת בריאות, בחלק מהמקרים מתייחס למוצר עצמו באופן פרטני או באופן רוחבי.

<אלי גורדון: כשאני מדבר על פרטני, הכוונה היא בהסתמך על תוצאות בדיקה, קרי, התייחסות למוצר ספציפי שנמצא במשלוח עצמו.

<נעה בן שבת: את זה נותן הגורם המוסמך באותה מדינה?

<אלי גורדון: כן.

<אלי גורדון: הרשויות באותה מדינה.

<רז הילמן: זה גם נושא עליו דיברנו אתמול.

<רז הילמן: ב-131(א) סוכם שצריך להוסיף את המילים, בסיפא, "אלא אם הצהיר שאין בידיו מסמך לפי 119(א)(2)" שזה בעצם אותו יבואן מקביל שאין לו את המסמכים האלה.

אלי אלאלוף: אתה מדבר על יבואן חדש.

<ענת מימון: זאת תוספת שאתם מבקשים?

<רז הילמן: לא.

<רז הילמן: תוספת הצוות הבין-משרדי.

<רז הילמן: זמר יצא אבל אני מניח שאלי יוכל להגיד.

<רז הילמן: אתה זוכר.

<רז הילמן: אלא אם הצהיר שאין בידיו מסמך לפי סעיף 119(א)(2).

<אלי גורדון: 119 הוא סעיף של צ'ק ליסט, מה הוא צריך להצהיר לגביו.

<ענת מימון: הוא יכול להגיד שאין לו את כל המסמכים?

<נעה בן שבת: אז יש בדיקות יותר מחמירות.

<אלי גורדון: נכון.

<נעה בן שבת: הבדיקות בפועל יותר מחמירות.

<רוית ארבל: לא הבנו.

<נעה בן שבת: אנחנו אומרים שהיבואן חייב לשמור את המסמכים האלה.

<נעה בן שבת: אומר רז שיש אפשרות שאין לו את המסמכים האלה.

<נעה בן שבת: יהיו לזה תוצאות מבחינה זו שבתחנת ההסגר, יכול להיות שהמוצר שלו ייבדק בגלל שאין לו את המסמכים האלה.

<ענת מימון: הוא יצהיר על כך שאין לו את המסמכים האלה.

<רוברט סגל: אנחנו מדברים על יבואן חדש שאין לו קשר ישיר.

<רוברט סגל: זה הרעיון?

<ענת מימון: הסייג לכאורה חל על כולם, אם כותבים אלא אם הצהיר.

<רז הילמן: בגלל שהמשמעות של ההצהרה הזאת היא שתיבדק בתחנת ההסגר ולא באופן אקראי, מובן שמי שיש לו את המסמכים האלה, יעדיף להגיש אותם.

<רוברט סגל: ולכן מדובר על יבואן חדש?

<רז הילמן: בנוסח של ההגדרה החדשה.

<רז הילמן: עוד הערה.

<רז הילמן: בסעיף (ב) יש טעות בניסוח.

<רז הילמן: אלי, אולי תסביר אתה מה אתם התכוונתם וזמר אמור לנסח את זה מחדש.

<ענת מימון: הקראנו את זה.

<ענת מימון: אנחנו מציעים לעשות כאן סעיף נפרד ולקרוא לו שמירת תרגום של מסמכים.

<נעה בן שבת: הוא חל על כל תת הסעיף.

<נעה בן שבת: הוא חל על כל המסמכים שבסעיף הזה.

<ענת מימון: זה סעיף 131א.

<אלי גורדון: זאת הייתה גם הכוונה שלנו שלמעשה כל המסמכים שנשמרים על ידי היבואן, הם צריכים להיות או באנגלית או בעברית או מתורגמים ותווית היא דבר הנדרש שיהיה במידית כבר בתרגום נוטריוני.

<אלי גורדון: כל השאר בהתאם לדרישה.

<רז הילמן: אמרנו גם תווית, שזה לא בהכרח, שזה שיקול דעת.

<רז הילמן: אמרנו שיש חובת תרגום אם זה לא באנגלית, אבל חובת תרגום נוטריוני היא לבקשת המפקח.

<רז הילמן: זאת אומרת, אין הכרח.

<נעה בן שבת: גם התווית?

<נעה בן שבת: כתוב כאן תרגום נוטריוני.

<אלי גורדון: אני אבדוק את עצמי אבל למיטב זיכרוני, רז, בסופו של דבר השארנו תווית שהיא לא באנגלית, תהיה בתרגום נוטריוני כבר מלכתחילה כי למעשה היא מהווה - - -

אלי אלאלוף: באנגלית זה מספיק.

<אלי גורדון: באנגלית זה מספיק אבל לא תמיד זה באנגלית.

<אלי גורדון: זה יכול להיות גם בשפה שאנחנו לא מכירים אותה ואין יכולת לבדוק אותה.

אלי אלאלוף: ואז זה נוטריוני.

<אלי גורדון: כן.

<אלי גורדון: רצוי, כי זה הדבר היחידי שיוצר קלירנס ההתחלתי.

אלי אלאלוף: כאשר השפה לא ידועה, רצוי שתתורגם לעברית?

<אלי גורדון: או לאנגלית או לעברית.

<אלי גורדון: אין מגבלות.

<רז הילמן: אלי, בגלל היקף המוצרים המדוברים, אני חושב שכן כדאי שהכלל יהיה שאין חובת תרגום נוטריוני ומפקח כמובן יוכל לדרוש את זה כי פשוט מדובר על היקפים עצומים ויבוא ממדינות בהן אין שפה אנגלית, זה לא כזה יבוא שכיח.

<רז הילמן: אם ירצה מפקח, הוא יבקש.

<רז הילמן: אם היבואן יחשוב שהוא לא רוצה להתעכב כי מה שאלי בעצם מציין זה שהיבואן התעכב כאשר מפקח יבקש ממנו תרגום נוטריוני, ואז הוא יצטרך ללכת ולהשיג תרגום נוטריוני וזה יעכב אותו.

<רז הילמן: אני אומר, תנו ליבואן להחליט מה עדיף לו, אם עדיף לו להתעכב כאשר מפקח מבקש ממנו תרגום נוטריוני, או שעדיף לו מראש לעשות את זה.

<רז הילמן: זאת בעצם האמירה.

<נעה בן שבת: אני מבינה שיש מחלוקת בעניין הזה.

<אלי גורדון: מבחינתנו, כדי שלא להכביד על היבואן אחר כך.

<אלי גורדון: אנחנו צריכים להבין שבדיקת מסמכים צריכה להיות חלק מפיקוח.

<אלי גורדון: ברגע שאנחנו רואים שיש תווית שזה הדבר היחידי בחלק מהמקרים, שהופך להיות המסמך הראשוני אותו בודקים ועליו מסתמכים והוא יהיה בתרגום שהוא לא תרגום מתוקף נוטריונית – משמעות הדבר מסמך שבדקתי אותו - - -

אלי אלאלוף: אני הבנתי כאן מרז שלפני שהמשלוח יגיע.

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: לא. לא.

<אלי גורדון: אדוני היושב ראש, אני אסביר.

<אלי גורדון: אנחנו מדברים על מצב שבו משלוח מזון שוחרר כבר מהנמל כי שם לא עצרנו אותו, יבואן מתחיל לשווק את המוצר ומגיע מפקח לבדיקה ובין היתר רוצה לבדוק את התיעוד ואת המסמכים של המוצרים שנמצאים כבר בדרכי השיווק.

<אלי גורדון: מה שהוא צריך לעשות זה לבדוק תיק של המוצר, מידע לגבי מוצר.

<אלי גורדון: בחלק מהמקרים מידע לגבי מוצר, ההתחלתי שלו לפחות, הוא תווית.

<אלי גורדון: אנחנו מסתמכים על בדיקת תווית.

<אלי גורדון: כאשר תווית מתורגמת ולא מתוקפת על ידי נוטריון שהתרגום הוא נכון, למעשה - - -

אלי אלאלוף: אני ממש מבולבל.

אלי אלאלוף: אתה יכול לשחרר סחורה עם תווית לא מובנת, או באנגלית או בעברית, לשווק אותה ורק אז בפיקוח אתה תבוא ותדרוש לתרגם אותה?

יעל גרמן: אין חובה שעל כל סחורה תהיה עליה תווית?

אלי אלאלוף: לפני שהיא תשווק.

<אמיר רשף: יש סעיף של חובות סימון, איך אתה מוכר מזון בישראל, חובה על היבואן שכאשר מוכרים את זה לציבור, יש את כל מה שצריך בעברית לפי התקינה.

<אמיר רשף: הסעיף הזה ספציפית הוא על חלק מהמסמכים שאנחנו רוצים שהיבואן ישמור ומה שזה אומר.

<אמיר רשף: אם מכל סט המסמכים עליהם דיברנו קודם אין בעברית או באנגלית, מצפים שלפחות את התווית היבואן יחזיק לגביה תרגום.

<אמיר רשף: כמו שאלי אומר, זה המעט שהוא יכול לדרוש כדי להבין מה יש במוצר הזה.

<נעה בן שבת: אבל אדוני, אני חושבת שצריך להבהיר.

<נעה בן שבת: השאלה שלך באמת משקפת את המצב.

<נעה בן שבת: המשמעות של ההקלה בבדיקת מזון רגיל היא שהמזון מגיע ומשוחרר על סמך זה שניתנה הצהרה על יבוא מזון רגיל.

<נעה בן שבת: הוא משוחרר והוא לא ייבדק.

<נעה בן שבת: לא כל משלוח ייבדק.

<נעה בן שבת: זאת המשמעות.

<אמיר רשף: כן.

אלי אלאלוף: זה דווקא לא מפריע לי.

<אלי גורדון: זה כל הרעיון.

אלי אלאלוף: אני חושב שבמקביל יעשו את התרגום שלו.

אלי אלאלוף: חבל שפתאום יבוא המפקח ויגיד שזה לא מתורגם, תקפיאו את המכירה.

<רונית דוידוביץ: מנהלת המותג הפרטי במגע.

<רונית דוידוביץ: שאלה עקרונית.

<רונית דוידוביץ: התווית מהווה שלב ראשוני באישור ראשוני של מוצר.

<רונית דוידוביץ: מה לגבי ההיסטוריה, לגבי העבר?

<רונית דוידוביץ: יש לנו אלף מוצרים, רובם עם תוויות לא באנגלית שאושרו.

<רונית דוידוביץ: יש מפרטים באנגלית וכל התכתובת היא באנגלית אבל התווית המקורית עד היום לא נדרשנו לתרגום נוטריוני.

<נעה בן שבת: כיבואנים?

<רונית דוידוביץ: כיבואנים.

<רונית דוידוביץ: יבוא של מותג.

<אלי גורדון: צריך להפריד.

<אלי גורדון: במקרה בו מדובר בתווית שמכילה טקסט ומידע בשפה האנגלית, את לא צריכה לתרגם את זה.

<רונית דוידוביץ: הרוב הם מפולין או מאיטליה.

<אלי גורדון: למיטב ידיעתי לפחות באיחוד האירופי, לפי רגולציה 1169, יש חובה של איקס שפות.

<אלי גורדון: זאת אומרת, בהתאם לאזור שיווק.

<אלי גורדון: בדרך כלל יש אנגלית בין היתר.

<אלי גורדון: במידה ואין, בהסדר העתידי.

<רונית דוידוביץ: העתידי.

<אלי גורדון: כן.

<אלי גורדון: העתידי.

<אלי גורדון: מאז שהחוק יחול.

<אלי גורדון: אנחנו לא הולכים אחורה.

<אלי גורדון: לעניין של היסטוריה, בתקופת המעבר יש התייחסות פרטנית.

<אלי גורדון: אני כרגע מתייחס להסדר העתידי.

<אלי גורדון: בהסדר העתידי, ברגע שיבואן למעשה מייבא ללא חסם בדרך מבחינת תחנת הסגר, מזון ושם אותו אצלו במחסן, תנאי ראשון הוא שהוא צריך לוודא שמתקיימים, והוא מצהיר על כך שהוא יודע ומכיר את החקיקה בתחום המזון שחלה על המוצר הספציפי.

<אלי גורדון: הוא בודק שיש לו את כל מה שנדרש לצורך השמירה של תיעוד ומסמכים אצלו ואז מתחיל לשווק.

<אלי גורדון: ביום שבו מפקח מגיע לביקורת במחסן ורוצה לקבל מידע לגבי מוצר כזה או אחר מפול המוצרים שייבאתם, נרצה לראות תווית או באנגלית מקורית כהגדרתה או תרגום נוטריוני במידה והמותג לא בשפה האנגלית.

<רונית דוידוביץ: אז זה כן מתייחס לעבר.

<אלי גורדון: לא.

<נעה בן שבת: אם יש מוצרים שכבר נמכרים עכשיו?

<נעה בן שבת: אתה מדבר רק על שלב ההגעה לישראל?

<רונית דוידוביץ: הוא דיבר על המחסנים, על סחורה שלי שכבר נמצאת בהם.

אלי אלאלוף: אני רוצה לנסות להבין.

<רונית דוידוביץ: אלי, היא נכנסה לפי החוק הקודם.

<נעה בן שבת: נכון.

<נעה בן שבת: לפי המצב הקיים.

<אלי גורדון: אבל יש שנה וחצי ויש הוראות מעבר.

<נעה בן שבת: אבל נשארו לה מלאים.

אלי אלאלוף: אני רוצה לנסות להבין כדי להיות שותף לדיון.

אלי אלאלוף: אתם רגילים לייבא מוצר כבר שנה ושנתיים ועוד לפני כן.

אלי אלאלוף: עכשיו יש משלוח חדש של אותו מוצר.

אלי אלאלוף: האם התקנות האלה מחייבות את המשלוח החדש?

<רונית דוידוביץ: כי אישור התווית, אישרת אותו, אתה ממשיך להביא.

<רונית דוידוביץ: הוא לא כל משלוח.

אלי אלאלוף: השאלה היא מה קורה מעכשיו.

אלי אלאלוף: מה זה עושה?

אלי אלאלוף: השאלה היא פשוטה.

<אלי גורדון: יש הוראות מעבר.

<אלי גורדון: עניתי.

אלי אלאלוף: כנראה בהוראות המעבר כן יידרשו.

<זמר בלונדהיים: לא.

<זמר בלונדהיים: להפך.

אלי אלאלוף: מה שיגיע חדש, יום אחרי כניסת החוק.

<זמר בלונדהיים: מה שהגיע לפני, כאשר משטר הפיקוח היה אחר, אין הגיון - --

אלי אלאלוף: אם אני מבין, במשלוח הבא יום אחרי כניסת החוק לתוקף, כן יהיו דרישות שאתם חייבים למלא.

<אמיר רשף: צריך לזכור שלעניין מזון רגיל, אנחנו מורידים את הדרישה לאישור מקדים.

<אמיר רשף: היא רק צריכה למסור הצהרה על סוג המזון וכל מה שדיברנו עליו אתמול ומאז יש לה מסלול ירוק.

<אמיר רשף: זה נכון שמצפים ממנה שעכשיו היא תתרגם אבל הפרוצדורה משתנה מהותית.

<זמר בלונדהיים: יש גם שנה תחילה עד יום החוק.

<זמר בלונדהיים: יש מלאים שלא תספיקו לרוקן בשנה?

<רונית דוידוביץ: כן.

<רונית דוידוביץ: יש מוצרים שהם בתוקף גם לארבע שנים.

<זמר בלונדהיים: שנמצאים בחוץ לארץ?

<רונית דוידוביץ: לא.

<זמר בלונדהיים: מוצרים בחוץ לארץ שלא תספיקו לייבא לאורך השנה הזאת?

<זמר בלונדהיים: על זה אנחנו מדברים.

<רונית דוידוביץ: בוודאי אבל זה גם לא קשור.

<זמר בלונדהיים: מה זה לא קשור?

<זמר בלונדהיים: אתם אומרים כאן דברים שונים.

<זמר בלונדהיים: יש לנו מוצרים בחוץ לארץ שתהיה לכם בעיה לייבא במהלך השנה הזאת לפני יום התחילה?

<רונית דוידוביץ: כן.

<קריאה: אבל יש הוראה מפורטת לגבי אישורים והחלטות.

<קריאה: ימשיכו לחול ההוראות למתן החלטה.

<רונית דוידוביץ: למה להיצמד דווקא לתווית?

<רונית דוידוביץ: אנחנו הרי מעבירים את הדוקומנטים באנגלית.

<רונית דוידוביץ: מפרט המוצר, הפרודוקטים, מגיעים מהיצרן חתום באנגלית.

<רונית דוידוביץ: למה אני עכשיו צריכה ללכת לנוטריון?

<אמיר רשף: יש לך מסמך באנגלית?

<רונית דוידוביץ: ודאי.

<רונית דוידוביץ: תמיד יש לי.

<רונית דוידוביץ: אני צריכה עכשיו לקחת מזכירה במשרה מלאה ומגה פיטרה עכשיו מאות עובדים במשרדים.

<רונית דוידוביץ: אנחנו צריכים לקלוט עכשיו בן אדם שיתעסק רק עם התרגומים האלה.

אלי אלאלוף: אנחנו נשמור על מגה שלא תתפרק.

<אלי גורדון: אדוני היושב ראש, אני אתייחס.

<אלי גורדון: אני חושב שלא הסברתי את עצמי מספיק טוב ואני לכן אלך נקודה נקודה.

<אלי גורדון: לעניין סחורות שנמצאות בצנרת, עד לכניסת החוק – יש הוראת מעבר פרטנית.

<אלי גורדון: אני חושב שהנקודה ברורה.

אלי אלאלוף: פרטנית, זה אומר יותר משנה?

<אלי גורדון: נותנת דעת לאותם מלאים שנמצאים.

<אלי גורדון: אם היא לא מספיק טובה, לכשנגיע להוראות המעבר, ניתן מענה.

<אלי גורדון: אני שוב רוצה להיות ברור ולבקש לקרוא.

<אלי גורדון: אמרתי, כל הנושא של חובת תרגום נוטריוני מתייחס לכל שפה שהיא איננה השפה העברית או האנגלית.

<רונית דוידוביץ: אלה רוב המוצרים.

<אלי גורדון: את כרגע שואלת למה את צריכה לתרגם מסמך שהוא באנגלית.

<קריאה: כאשר המפרט באנגלית, למה צריך לתרגם אותו?

<רונית דוידוביץ: יש לי מפרט באנגלית.

<רונית דוידוביץ: התווית נמכרת בלטביה אבל היצרן מעביר לי מסמכים באנגלית ורשימת פרודוקטים באנגלית.

<רונית דוידוביץ: הכול באנגלית.

<אלי גורדון: אני אסביר.

<אלי גורדון: את צוללת לנקודה מאוד מאוד פרטנית.

<אלי גורדון: מקרה מתואר הוא כזה: יש מסמכים באנגלית כי היצרן חייב להעביר והתווית היא בפולנית.

<רונית דוידוביץ: נכון.

<אלי גורדון: הנקודה שנשאלת כאן היא איך את יודעת לתקף – את, לא אני כגורם מפקח – ואיך את יודעת לזהות שמה שכתבו לך באנגלית תואם למה שמופיע על גבי התווית בפולנית או בלטבית או בכל שפה אחרת?

<אלי גורדון: אם זה בסינית, עוד יותר קל?

<רונית דוידוביץ: לצורך העניין אתה יכול להגיד את זה גם על מפרט המוצר.

<רונית דוידוביץ: הוא הרי מעביר לי מפרט באנגלית כי יש לו בלטביה את המפרט שלו, אבל הוא מתרגם אותו ומעביר לי אותו.

<רונית דוידוביץ: איך אני יכולה לדעת שהאנגלית שהוא העביר לי זה נכון?

<רונית דוידוביץ: יש גבול מסוים.

אלי אלאלוף: אבל יש כאן איזו סתירה שחייבים בשלב מסוים לאמת ולהפסיק אותה.

אלי אלאלוף: אפשר לקבל מסמך על כל דבר אבל אף אחד לא אימת בין המסמך לבין הסחורה עצמה שתעודת הזהות שלה היא התווית.

אלי אלאלוף: חייבים בשלב מסוים לעשות את התאמה בין זה לבין זה.

<רונית דוידוביץ: מפרט מוצר הוא לא פחות.

אלי אלאלוף: אבל מה ששמים אחר כך בבקבוק, מי יודע?

אלי אלאלוף: כאן את מוכרת בקבוק ולא מסמך.

<רונית דוידוביץ: התווית היא מה שלוקחים למעצב.

אלי אלאלוף: אני חושב שיש כאן היגיון שצריך לשמור עליו.

<נעה בן שבת: אולי אפשר להציע משהו.

<נעה בן שבת: יש לכם את הוראת המעבר שנוגעת לאישורים ולהחלטות שניתנו.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, להכנסה, לזה שניתנה תעודת שחרור למזון הזה.

<רונית דוידוביץ: נכון.

<נעה בן שבת: היא בעצם אומרת שהיא ייבאה את המזון במצב הקודם ולמה היא צריכה לשמור מסמכים לגביו.

<נעה בן שבת: אולי צריך להרחיב ולהסביר שמסמכים שהוכנסו על סמך אישור כזה שהיה לפני כן, גם החובות האלה לא יחולו לגביהם בתקופת המעבר.

אלי אלאלוף: אם הייעוץ המשפטי נכנס לתמונה, אני מציע שתדונו בכך בצוות ותנסו למצוא נוסחה.

<רז הילמן: לגבי הנושא הנוטריוני.

<רז הילמן: אני רוצה להסביר שבאמת החידוש כאן הוא בעובדה שהסחורה נכנסת בצורה שוטפת.

<רז הילמן: 95 אחוזים מהסחורה כלל לא תיבדק עת היא מגיעה לישראל, לפי החוק הזה.

<רז הילמן: בעצם זה אומר שרוב המוצרים ייכנסו בצורה חופשית.

<רז הילמן: זאת אומרת, הפעמים בהם מפקח יבוא ויגיד שהוא רוצה את התווית הזאת שתרגמתם, הוא לא מסתפק בכך שהם תרגמו לאנגלית, מה שהוא יכול לעשות אין האוס יכול להיות גם בלי כסף בכלל, אלא הוא רוצה שאת זה הוא גם ייקח לנוטריון וזה עולה הרבה כסף.

אלי אלאלוף: לפי הניסיון שלכם, כמה זה עולה?

<רז הילמן: אין לי מושג.

אלי אלאלוף: אני יודע.

<אייל רביד: היום אפשר לתרגם ב-גוגל.

<נעה בן שבת: אבל זה לא נוטריון.

<רז הילמן: אני בא להגיד שהכלל יהיה לעשות את מה שאתה עשית וללכת לנוטריון, זה אומר להשית כספים.

<רז הילמן: תחשבו כמה מוצרים מגיעים לישראל והם לא באנגלית.

אלי אלאלוף: יש לכם עורכי דין פנימיים.

<רז הילמן: לא לכל יבואן קטן יש עורך דין פנימי.

<רז הילמן: אני חושב שכדאי לקבוע שהיבואן ינהל את הסיכונים שלו, שהיבואן יוכל לתרגם לאנגלית עם מישהו שהוא סומך עליו ואם מפקח משרד הבריאות מרגיש שהתרגום הזה לא נאמן למקור ולא מספיק טוב, הוא יכול לדרוש תרגום נוטריוני.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אל תהפכו את נציג משרד הבריאות לגאון בשפות, בניחוש בשפות.

אלי אלאלוף: אני מציע שאם לא נוטריוני, שתמצאו את הנוסחה דרך עורך דין.

<נעה בן שבת: יש משמעות לתרגום נוטריוני כי הוא תרגום שיש לו משקל והוא אמין.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה שיאמרו שאני רוצה לפגוע בעיסוק מסוים.

אלי אלאלוף: חבר'ה, עורך דין או נוטריון, בעיני זאת אותה רמה.

<זמר בלונדהיים: יש פעולות שמיוחדות לנוטריון.

<זמר בלונדהיים: זה לא תחום המומחיות שלי, אבל אם תרצה אני אביא מישהו שמומחה, אבל להבנתי הלא רבה בתחם הזה, הפעולות שיוחדו לנוטריון מצריכות הכשרה נוספת ועורך דין לא יכול לעשות אותן.

<זמר בלונדהיים: כעורך דין הייתי שמח לעשות את זה, אבל אני לא יכול.

<זמר בלונדהיים: מי שיכול לתת תרגום נוטריוני – שאגב, מגן על שני הצדדים – הוא מגן גם עליהם.

אלי אלאלוף: רק השבוע התנסיתי.

אלי אלאלוף: הנוטריון שאישר את התרגום לא יודע את השפה שהוא אישר.

<קריאה: זאת אחריות שהוא לוקח.

<זמר בלונדהיים: זה נכון, אבל זאת האחריות שהוא לוקח.

אלי אלאלוף: גם עורך דין, גם ממנו אתה יכול לשלול ממנו את הרישיון.

<נעה בן שבת: 208 שקלים למאה המילים הראשונות.

אלי אלאלוף: אני מציע שתבדקו את האפשרות לצרף גם עורך דין.

אלי אלאלוף: אישור של עורך דין.

<גיל נדל: אני יועץ חיצוני לאיגוד לשכות המסחר.

<גיל נדל: אני רוצה להתייחס לנקודה הזאת.

<גיל נדל: מדובר בעלות משמעותית.

<גיל נדל: זאת אומרת, בסופו של דבר התהליך הזה של התיקוף יעלה מאות שקלים.

אלי אלאלוף: ניסינו להקל.

<נעה בן שבת: 202 שקלים למאה המילים הראשונות.

<גיל נדל: גברתי, אלה שני דברים.

<גיל נדל: האחד הוא עלות התרגום עצמו שתלוי במלל, והשני הוא עלות התיקוף הנוטריוני או עורך דיני וזה לא משנה.

<גיל נדל: בשני המקרים זה יהיה.

<נעה בן שבת: התיקוף הנוטריוני הוא 208 שקלים למאה מילים?

<גיל נדל: אני מעריך שכן.

<גיל נדל: זה נשמע לי הגיוני.

<גיל נדל: ניקח את עלות התרגום שלהערכתי בוודאי לא תהיה פחות מ-100-150 שקלים לתווית.

<גיל נדל: אנחנו מדברים על מוצר, על ייקור, על עלות נוספת של פרוצדורה בסך 400 שקלים.

<רונית דוידוביץ: יש עוד דבר וזה שעות העבודה.

<נעה בן שבת: התשלום הוא חד פעמי.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני חושב שמיצינו את הנושא.

אלי אלאלוף: תשאירו לצוות המקצועי לבדוק את זה.

אלי אלאלוף: תרשמו ותבדקו את הנושא הזה.

<רונית דוידוביץ: אלה גם עלויות של שעות עבודה.

אלי אלאלוף: זה גם הקפה והתה.

אלי אלאלוף: אני מתנצל על כך שאין לנו היום הפסקה כי אנחנו מסיימים בשעה 11:00, אז מתקיימת המליאה.

<רונית דוידוביץ: עוד נקודה אחרונה שרציתי שתהיה ברורה.

אלי אלאלוף: רק מפני שאת חדשה, את יכולה.

<רונית דוידוביץ: תודה רבה.

<רונית דוידוביץ: התוויות האלה שאנחנו כל כך מתעקשים עליהן, אלה תוויות שבארץ המקור יש שונות גדולה ברגולציה ולכן מפרט המוצר מבחינתי הוא המסמך הקובע והוא תמיד באנגלית והוא תמיד התחייבות של היצרן.

<רונית דוידוביץ: התווית משתנה.

<רונית דוידוביץ: כשאני מביאה מוצר מארצות הברית, יש תצרוכת קלוריות ליום שאנחנו כישראלים לא יודעים להבין אותה כך שאין לה משמעות אחר כך לתווית שתהיה על המוצר שלי הישראלי.

<רונית דוידוביץ: לכן התווית הזאת היא לא מסמך הכי חשוב.

<רונית דוידוביץ: זה לסרבל את המערכת עם נוטריונים, עם עורכי דין, עם משרדי מתורגמנים.

<רונית דוידוביץ: יש לי את כל המסמכים.

<רונית דוידוביץ: אני טכנולוגית מזון במקצועי, לי יש את כל המסמכים באנגלית ואני לא מבינה.

<רונית דוידוביץ: אני צריכה לקחת מזכירה שתנהל לי את כל העסק הזה כי יש לי אלף מוצרים כאלה וזה חוק.

<רונית דוידוביץ: יוצר שסיבכנו.

אלי אלאלוף: אני מציע שתבדקו את זה.

אלי אלאלוף: ההערות מספיק ברורות.

אלי אלאלוף: אתם יכולים לשבת היום משעה 11:00.

אלי אלאלוף: אם את רוצה להצטרף לצוות המקצועי, בדרך כלל זה פתוח בתיאום עם הייעוץ המשפטי שלנו.

<ענת מימון: 132.

<ענת מימון: שמירת רשימת העוסקים במזון שאליהם הועבר המזון ישירות יבואן מזון ישמור את רשימת העוסקים במזון שאליהם העביר את המזון ישירות.

<ענת מימון: 133.

<ענת מימון: שמירת מסמכי משלוח יבואן מזון ישמור את המסמכים שלהלן: חשבון ספק.

<ענת מימון: רשומון כמשמעותו בפקודת המכס.

<ענת מימון: שטר מסירה כמשמעותו בסעיף 18 לפקודת המכס.

<ענת מימון: אישור קבלת הצהרה של מזון רגיל או אישור מוקדם של מזון רגיש, לפי העניין.

<ענת מימון: תעודת שחרור.

<ענת מימון: יש כאן בעיה במספור.

<זמר בלונדהיים: כן.

<זמר בלונדהיים: סעיפים קטנים (א) ו-(ב) הם חשאיים ואנחנו לא יודעים מה הם.

<זמר בלונדהיים: יושלמו בהמשך.

אלי אלאלוף: נציין לפרוטוקול שזאת הייתה בדיחה.

<זמר בלונדהיים: חוק חשאי לא יהיה לו תוקף.

<נעה בן שבת: המסמכים כאן מצטברים אלא אם כן נאמר שהם יכולים להיות חלופיים.

<נעה בן שבת: לכן הרישא הייתה מיותרת.

אלי אלאלוף: אפשר להמשיך.

<ענת מימון: 134.

<ענת מימון: שמירת מסמכים נוספים מנהל שירות המזון רשאי להורות ליבואן של סוג מזון מסוים לשמור מסמכים נוספים הנדרשים לצורך הוכחת עמידת המזון ואריזתו בדרישות חקיקת המזון, ובלבד שלא נקבעו לעניין סוג מזון זה דרישות לשמירת מסמכים נוספים לפי סעיף 148(4).

<ענת מימון: השאלה אם הנוסח הזה בסדר ואם הבנו נכון את הסעיף.

<נעה בן שבת: נכון.

<נעה בן שבת: זה היה קצת לא ברור.

<זמר בלונדהיים: אני מסתכל על התיקון ורוצה לראות את סעיף 148(4).

<זמר בלונדהיים: על פניו נראה לי בסדר, אבל אני רוצה לבדוק.

<ענת מימון: זה הסעיף של התקנות.

<זמר בלונדהיים: כן.

<זמר בלונדהיים: מבחינתי זה בסדר.

<רז הילמן: כאן שוב ההערה של סעיף 203.

<רז הילמן: חשוב לנו שההשגה תהיה גם על ההחלטות האלה.

<רז הילמן: צריך להרחיב את סעיף 203 שיחול גם על ההחלטה הזאת.

<ענת מימון: איזו החלטה?

<רז הילמן: הוראה של המנהל ליבואן.

<ענת מימון: אבל זאת הוראה כללית, נכון?

<זמר בלונדהיים: לא.

<זמר בלונדהיים: להפך.

<ענת מימון: ספציפית?

<ענת מימון: אי אפשר להגיד כל מי שמייבא סוג איקס יהיה חייב?

<זמר בלונדהיים: לא.

<זמר בלונדהיים: ההסדרים הכלליים, אלה התקנות.

<זמר בלונדהיים: הוא יכול לתת הוראה קונקרטית בנושא שהשר לא קבע.

<ענת מימון: תת סימן ז': רישום יבואנים 135.

<ענת מימון: רישום יבואנים מנהל שירות המזון ימנה, מבין עובדי שירות המזון, רשם של יבואני מזון (להלן – הרשם).

<ענת מימון: הרשם ינהל מרשם, שבו ירשום יבואני מזון (להלן – מרשם היבואנים).

<ענת מימון: 136.

<ענת מימון: עמידה בהוראות אחסון מזון כתנאי סף לרישום במרשם היבואנים תנאי לרישום מבקש במרשם היבואנים הוא שמתקיים בו אחד מאלה לעניין אחסון המזון שאותו הוא מבקש לייבא: המבקש הוא בעל אחד מרישיונות אלה, לפחות: רישיון עסק לאחסנת מזון לפי חוק רישוי עסקים וברשותו מחסן המתאים לסוג המזון שהוא מבקש לייבא (להלן – מחסן מורשה) ואם הוא מבקש לאחסן מזון בקירור או בהקפאה – הוא גם בעל רישיון אחסנה לפי פרק זה.

<ענת מימון: רישיון ייצור לפי פרק זה שבו היתר לאחסנה לפי פסקה (6) להגדרת "ייצור", וברשותו מחסן המתאים לסוג המזון שהוא מבקש לייבא.

<ענת מימון: המבקש הציג התקשרות עם בעל מחסן מורשה לאחסון מוצרי המזון שאותם הוא מבקש לייבא, שבידיו לפחות אחד מהרישיונות הנדרשים כאמור בפסקה (1).

<ענת מימון: המבקש קיבל אישור של לשכת הבריאות המחוזית שבתחומה נמצא המחסן, על היעדר התנגדותה לאחסון מוצרי המזון שאותם הוא מבקש לייבא, במחסן שלבעליו אין רישיון אחסנה או רישיון ייצור שבו היתר לאחסנה לפי פסקה (6) להגדרת "ייצור".

<ענת מימון: את סעיף 136א העברנו מסעיף 140.

<נעה בן שבת: כדי שההוראות לגבי מה התנאים לקבל רישיון, להירשם כיבואן, יהיו ברורות.

<רוברט סגל: שאלה לגבי סעיף 136(3).

<רוברט סגל: האם אפשר לקבל הבהרה.

<רוברט סגל: אם הבנו את (1) ו-(2), בעצם אומרים שהוא נדרש לעמוד בחוק, שיש לו רישיון כזה או רישיון אחר.

<רוברט סגל: סעיף (3) בעצם נותן סמכות ללשכת הבריאות המחוזית לוותר - - -

<קריאה: איזה שחרור של רישיון?

<רוברט סגל: כלומר, יבואן יוכל לאחסן במחסן שאין לו לא רישיון עסק ולא רישיון ייצור.

<רוברט סגל: זאת המשמעות?

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: לא זאת המשמעות.

<רוברט סגל: זה מה שכתוב.

<רוברט סגל: "המבקש קיבל אישור של לשכת הבריאות המחוזית שבתחומה נמצא המחסן על היעדר התנגדותה לאחסון מוצרי המזון שאותם הוא מבקש לייבא, במחסן שלבעליו אין רישיון אחסנה או רישיון ייצור".

<זמר בלונדהיים: לא רישיון עסק.

<זמר בלונדהיים: רישיון אחסנה.

<זמר בלונדהיים: רישיון אחסנה נדרש לאחסנה בטמפרטורה מבוקרת.

<אלי גורדון: לא בית קירור.

<רוברט סגל: רישיון עסק הוא חייב.

<רוברט סגל: השאלה היא רק לגבי אחסנה או ייצור.

<זמר בלונדהיים: כן.

<נעה בן שבת: אולי באמת צריך להבהיר את זה בנוסח.

<זמר בלונדהיים: להבהיר את מה?

<נעה בן שבת: זה לא כל כך ברור שרישיון עסק הוא חייב בכל מקרה.

<זמר בלונדהיים: אלה תנאים מצטברים, (1), (2) ו-(3).

<זמר בלונדהיים: הרי (1) חל.

<ענת מימון: לא, אחד מאלה.

<רונית דוידוביץ: ב-(3) לא כתוב על רישיון עסק.

<זמר בלונדהיים: הבנתי למה אתם מתכוונים.

<רוברט סגל: אולי לומר ובלבד שיש לו רישיון עסק.

<זמר בלונדהיים: צריך להבהיר את זה בנוסח.

<רוברט סגל: צריך להוסיף "ובלבד שיש לו רישיון עסק".

<רוברט סגל: תודה.

<זמר בלונדהיים: סעיף (3) הוא פשוט לא חלופי.

<זמר בלונדהיים: זאת הטעות.

<ענת מימון: 136א.

<ענת מימון: סייג לרישום יבואן הרשם לא ירשום במרשם היבואנים מבקש שהוא או, אם הוא תאגיד – נושא משרה בתאגיד, הורשע בעבירה או הוגש נגדו כתב אישום בעבירה, שלדעת הרשם, מפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה, אין הוא ראוי להירשם במרשם מטעמים של שמירה על בריאות הציבור.

<ענת מימון: 137.

<ענת מימון: בקשה לרישום יבואן המבקש להירשם במרשם היבואנים יגיש לרשם בקשה כאמור בסעיף קטן (ב), בצירוף המסמכים והפרטים המפורטים בסעיף זה, ובצירוף הצהרה בנוסח שבתוספת הרביעית (להלן – הצהרת יבואן).

אלי אלאלוף: סליחה על הבורות האישית, אבל בקשה לאישור יבואן היא במשרד הכלכלה?

<נעה בן שבת: לא.

<ענת מימון: במשרד הבריאות.

אלי אלאלוף: כדאי לציין את זה.

<ענת מימון: כתוב: מנהל שירות המזון ימנה מבין עובדי השירות רשם יבואנים.

<נעה בן שבת: למה אין נוסח בתוספת הרביעית?

<נעה בן שבת: קבענו שזה משהו שיגיע.

<נעה בן שבת: יגיע.

<ענת מימון: הבקשה תכלול את כל אלה: שמו המלא של המבקש, כתובתו, דרכי ההתקשרות עמו, ובכלל זה כתובת הדואר האלקטרוני שלו.

<ענת מימון: העתק תעודת הזיהוי שלו ותעודת עוסק מורשה שלו, אם הוא יחיד או – העתק תעודת ההתאגדות שלו לפי הדין בישראל, אם הוא תאגיד.

<ענת מימון: כתובת ופרטי המחסן שבו יאוחסן המזון לפי סעיף 136, בצירוף העתק רישיון העסק של המחסן או העתק רישיון האחסנה של בעל המחסן או העתק רישיון ייצור שבו היתר לאחסנה או העתק של התקשרות עם בעל מחסן או עם בעל רישיון כאמור, והכול לפי הוראות סעיף 136.

<נעה בן שבת: אלה אותן שלוש אפשרויות עליהן דיברנו.

<ענת מימון: 138.

<ענת מימון: הוראות מיוחדות לעניין בקשה לרישום יבואן המייבא לשטחי האזור יבואן שביקש לייבא מזון לשטחי האזור בלבד, פטור מהוראת סעיף 136(3) ויצרף לבקשתו התחייבות על יבוא לשטחי האזור בלבד.

<ענת מימון: בתעודת היבואן הרשום של יבואן כאמור בסעיף קטן (א) ייקבע איסור על שיווק מזון בישראל, והוא יידרש, כתנאי למתן תעודת שחרור, להציג אישור כי משלוח מזון קודם שייבא, אם היה כזה, הועבר לאזור.

<ענת מימון: יבואן רשום לפי סעיף זה לא יוכל להירשם כיבואן רשום בשטח שאינו האזור.

<רוית ארבל: לא כל כך הבנתי את הסיפא.

<נעה בן שבת: הם בעצם דורשים להגיד שיש לך משלוח שני ואילך, אנחנו מתחילים מהשלוח השני, אתה צריך להראות שבאמת לא הפצת את המזון בישראל אלא הוא משווק לאזור.

<נעה בן שבת: השאלה מי נותן אותו.

<נעה בן שבת: כתבנו אישור של אבל של מי?

<נעה בן שבת: מי נותן את האישור?

<זמר בלונדהיים: אנחנו לא רוצים יותר מדי להיכנס לזה מכיוון שמדובר בעצם באישורים של המינהל האזרחי ובחקיקה שלנו אנחנו לא מתייחסים.

<זמר בלונדהיים: הכוונה היא שהוא יציג אישור שהעביר את זה.

<זמר בלונדהיים: שוב, אולי נכתוב אישור של הרשות המוסמכת.

<נעה בן שבת: רשות מוסמכת, בסדר.

<זמר בלונדהיים: אפשר לכתוב רשות מוסמכת, משהו כזה, משהו בסגנון.

אלי אלאלוף: בדרך כלל כשיש אישור להכניס סחורה לישראל, צריך אישור מיוחד להעביר לאזור השני?

אלי אלאלוף: למה?

<זמר בלונדהיים: סליחה, אני מתנצל, לא שמעתי את השאלה.

<זמר בלונדהיים: בדיוק קראתי עוד פעם את הסעיף.

אלי אלאלוף: אתה אומר שאתה לא רוצה לציין במיוחד אישור.

<זמר בלונדהיים: לא שאני לא רוצה לציין אלא שבחקיקה הישראלית אנחנו בדרך כלל לא נכנסים לרזולוציה של ההסדרים בתוך איו"ש בגלל ההפרדה.

<זמר בלונדהיים: לכן לא כתבנו אישור שניתן על ידי קמ"ט חקלאות של המינהל האזרחי.

<זמר בלונדהיים: אנחנו פשוט לא מזכירים את המונחים האלה בגלל ההפרדה.

אלי אלאלוף: אבל זה כן דרוש?

<זמר בלונדהיים: בוודאי.

<זמר בלונדהיים: מי שרוצה לעבור, צריך לעבור באחד המעברים ולקבל את האישור ושם יש יחידות שעושות בדיקות וכולי.

אלי אלאלוף: אם זה הגיע לישראל וקיבל אישור בישראל ובחלקן הועבר לשם או לא בחלקו?

<אלי גורדון: אם הבנתי נכון שאלתך היא אם יצרן ישראלי יכול להעביר סחורה לאזור.

<אלי גורדון: זאת הייתה השאלה.

אלי אלאלוף: כן.

<אלי גורדון: זמר עונה למצב הפוך כאשר מהאזור רוצים להעביר מזון לגבולות מדינת ישראל.

אלי אלאלוף: מחיפה לבאר שבע אתה צריך אישור?

<אלי גורדון: לא.

<נעה בן שבת: האזור כאן הוא שטחי הרשות הפלשתינית?

<זמר בלונדהיים: כן.

אלי אלאלוף: מאזור יהודה ושומרון להעביר לחיפה, אתה צריך אישור.

<אלי גורדון: כן.

אלי אלאלוף: זה לפי החוק.

אלי אלאלוף: אני רוצה להבין וזאת לא הבעת דעה אישית.

אלי אלאלוף: זה מאוד מהותי.

אלי אלאלוף: אם אני מוציא סחורה שיוצרה בחיפה ומעביר אותה לבאר שבע, אני צריך אישור?

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: אתה צריך להיות בעל רישיון יצרן.

אלי אלאלוף: ברגע שאני מביא סחורה או איש מיהודה ושומרון מביא סחורה לחיפה, הוא צריך אישור מיוחד?

<זמר בלונדהיים: מי שמביא מיהודה ושומרון לחיפה, יש הסדר שלם שנגיע אליו שנקרא שיווק מן האזור.

<זמר בלונדהיים: נגיע אליו.

<זמר בלונדהיים: הוא הסדר ייחודי והוא סימן שלם.

<זמר בלונדהיים: עוד לא הגענו אליו.

אלי אלאלוף: אבל בעיקרון, כן.

<אלי גורדון: בוודאי.

אלי אלאלוף: יש הבדל?

<אלי גורדון: זה תלוי כי אנחנו מדברים על מספר אזורים.

<אלי גורדון: אם יש רישיון יצרן – לא צריך.

<אלי גורדון: אם אין רישיון יצרן ופיקוח על אותו מפעל מבוצע על ידי רשות באזור – אז יש הסדר שלם שזמר מדבר עליו.

אלי אלאלוף: מצב דומה למה שיש בישראל המקומית.

אלי אלאלוף: יכולה להיות התייחסות מיוחדת לאזור יהודה ושומרון.

<זמר בלונדהיים: בעצם היבוא מהאזור יותר דומה ליבוא מחוץ לארץ מאשר בישראל.

<זמר בלונדהיים: ההבדל המרכזי בין ייצור לבין יבוא הוא שמבחינתנו אין אפשרות לפקח על אתר הייצור.

<זמר בלונדהיים: זה קורה באתר הייצור בצרפת כאשר אני לא יכול לנסוע לשם והמפקחים של אלי לא יכולים להיות שם ולכן אני צריך להתייחס לזה אחרת.

אלי אלאלוף: אתם מופתעים שרוצים להטיל חרם על אזורים אלה?

<זמר בלונדהיים: ההסדר שאנחנו עושים מאפשר את זה.

<זמר בלונדהיים: המפקחים של אלי לא יכולים להיכנס לשם.

<אלי גורדון: לכן אמרתי שהיכן שמשרד הבריאות מנפיק רישיון יצרן, הסחורה משם יוצאת בדיוק כמו מחיפה לבאר שבע.

<אלי גורדון: היכן שלא נמצאים, אנחנו לא מפקחים על המפעל, שם אין לו קודם כל רישיון יצרן, ומכאן – שוב אני מחזיר אותנו לשיחה שלנו אתמול לגבי ההבדל בין פיקוח על מזון מיובא לבין יצרן מקומי – שם אנחנו רוצים לבנות הסדר שיהיה דומה ליבוא, שמתייחס לזה שיש משווק במדינת ישראל שלוקח אחריות על אותה סחורה.

אלי אלאלוף: תעשה השוואה.

אלי אלאלוף: יצרן בתל אביב שאין לו רישיון, הוא מייצא?

<זמר בלונדהיים: לא.

<זמר בלונדהיים: זאת עבירה פלילית.

<אלי גורדון: זאת עבירה.

אלי אלאלוף: יצרן ביהודה ושומרון מייצר, יכול לייצא?

<אלי גורדון: אם יש לו רישיון יצרן.

אלי אלאלוף: לא, אין לו.

אלי אלאלוף: אני רוצה להשוות תנאים.

אלי אלאלוף: 1

<אלי גורדון: זאת לא עבירה פלילית.

<זמר בלונדהיים: החוק לא חל בשטח איו"ש.

אלי אלאלוף: עכשיו הבנתי.

<קריאה: זה המינהל האזרחי.

אלי אלאלוף: המינהל האזרחי לא מאשר.

<זמר בלונדהיים: אפילו לא המינהל האזרחי.

<זמר בלונדהיים: ההסדר של השיווק מהאזור מתייחס לכל המקרים, כמו שאלי אמר.

<זמר בלונדהיים: לפעמים אלה שטחים שבאחריות המינהל ויש רישיונות יצרן וזה יותר קל אבל לפעמים מדובר במפעל חומוס ברמאללה, גם המינהל האזרחי לא מפקח שם ולכן, בגלל מגבלות פיקוח, יש הסדר קצת אחר והוא זהה בדיוק אם זה היה מישהו ישראלי שהיה מקים את המפעל שלו ברמאללה, פשוט כי אני לא יכול לפקח ואני חייב שיהיה לי הסדר שמוודא שהמזון שמגיע משם בסוף לא פוגע בבריאות של הישראלים שיאכלו אותו.

אלי אלאלוף: הרשות הפלשתינאית מנפיקה אישורים?

<זמר בלונדהיים: יש להם אישורים כל שנה.

<זמר בלונדהיים: להבנתנו בהסדר אנחנו עושים את זה.

אלי אלאלוף: לוקחים אותם בחשבון?

<זמר בלונדהיים: כן, בהסדר שנגיע אליו אנחנו נראה כאשר אנחנו אומרים שיש לו אישור מאת הרשות המוסמכת באזור.

<זמר בלונדהיים: רק הערה אחת לסעיף הזה.

<זמר בלונדהיים: בסעיף 138(א) אנחנו נצטרך עוד לעשות איזושהי בדיקה.

<זמר בלונדהיים: יכול להיות שהפטור צריך להיות לא רק מ-136(3) כי גם 136(א)(1) הוא לגבי רישיון עסק ולא יהיה רישיון עסק שם.

<זמר בלונדהיים: אנחנו עוד נבדוק ממה אנחנו פוטרים שם.

<זמר בלונדהיים: נעדכן בעניין הזה.

<נעה בן שבת: אני רוצה לשאול למה ההגבלה בסעיף קטן (ג).

<נעה בן שבת: הוא ביקש לייבא מזון לשטחי האזור בלבד.

<נעה בן שבת: זאת בקשה אחת שלו ועל זה הוא נרשם.

<נעה בן שבת: למה הוא לא יכול להירשם להיות יבואן?

<זמר בלונדהיים: הוא יכול.

<זמר בלונדהיים: הכוונה היא שהוא צריך להירשם בנפרד.

<נעה בן שבת: זה מה שצריך לכתוב.

<נעה בן שבת: צריך לתקן את האמירה כאן.

<שרון גוטמן טרודלר: הסיבה היא בגלל הפטור הספציפי שכנראה הוא לגבי המחסן ולכן לא רוצים שאותו יבואן - - -

<זמר בלונדהיים: בדיוק.

<זמר בלונדהיים: כדי לשמור על ההפרדה.

<נעה בן שבת: יירשם בנפרד לעניין.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, זה לא פרסונלי שהבן אדם הזה מוגבל בעיסוקו.

<זמר בלונדהיים: לא.

<זמר בלונדהיים: אין כאן הגבלת עיסוק.

<זמר בלונדהיים: יש פה פרוצדורה.

<נעה בן שבת: 139.

<נעה בן שבת: דרישת מידע נוסף לבחינת בקשת הרישום הרשם רשאי לדרוש מסמכים או פרטים נוספים לצורך בחינת עמידתה של בקשה לרישום יבואן בתנאים שנקבעו לפי תת סימן זה.

<נעה בן שבת: 140.

<נעה בן שבת: מתן תעודת יבואן רשום הרשם ייתן למי שנרשם במרשם היבואנים תעודת יבואן רשום – אני חושבת שצריך להוסיף כאן, זה מופיע גם המשך, איזושהי אמירה כזאת אבל אני חושבת שצריך גם להבהיר - ורשאי הוא לקבוע בתעודה כאמור תנאים והגבלות בהתאם להוראות תת סימן זה.

<נעה בן שבת: התעודה מעידה על הרישום אבל גם אפשר לקבוע בה תנאים והגבלות.

<נעה בן שבת: 141.

<נעה בן שבת: היתר להדבקת תווית במחסן בתעודת היבואן הרשום על אף הוראת סעיף 46, רשאי הרשם לקבוע בתעודת יבואן רשום היתר להדביק במחסן תווית על גבי מזון מיובא ארוז מראש, אם ליבואן יש מחסן העומד בתנאים הנדרשים לביצוע הדבקה כאמור או שהיבואן התקשר עם בעל רישיון אחסנה שרישיונו כולל היתר לסימון בהתאם לסעיף 181.

<נעה בן שבת: נקבע בתעודת היבואן היתר לסימון כאמור בסעיף קטן (א), לא יידרש בעל התעודה לרישיון ייצור לביצוע פעולת הסימון האמורה.

<נעה בן שבת: 142.

<נעה בן שבת: היתר להובלה ולאחסנה בטמפרטורה מבוקרת בתעודת היבואן הרשום על אף הוראות סעיפים 175 ו-178- שהם שניהם מחייבים רישיונות אחסנה ורישיונות הובלה - רשאי הרשם לקבוע בתעודת יבואן רשום, היתר להובלה או לאחסנה בטמפרטורה מבוקרת של מזון הטעון הובלה או אחסנה בטמפרטורה מבוקרת.

<נעה בן שבת: נקבע בתעודת היבואן היתר כאמור סעיף קטן (א), לא יידרש בעל התעודה לרישיון הובלה או רישיון אחסנה, לפי העניין.

<נעה בן שבת: בעצם אותו רישיון נמצא בתוך התעודה שלו.

<נעה בן שבת: 143.

<נעה בן שבת: קביעת תנאים בתעודת היבואן הרשום הרשם רשאי לקבוע בתעודת היבואן הרשום תנאים, לשנותם, להוסיף עליהם או לגרוע מהם, והכול לאחר שנתן לבעל התעודה הזדמנות להשמיע את טענותיו.

<נעה בן שבת: הרשם רשאי להורות כי הוראות מקצועיות הנדרשות לסוג מזון מסוים, שהורה עליהן מנהל שירות המזון, בין השאר בשים לב להסדרים המקובלים במדינות מפותחות בתחום המזון, ייראו כתנאים בתעודת היבואן הרשום של היבואן המייבא את אותו סוג מזון מסוים.

<זמר בלונדהיים: יש לנו כאן סעיף על התנאים ברישיון, את עדיין רוצה להוסיף את זה גם ב-140?

<נעה בן שבת: אמרתי אז שיכול להיות שלא צריך את זה ב-140.

<נעה בן שבת: 144.

<נעה בן שבת: חובת דיווח על שינוי במסמכים חל שינוי בפרט מן המסמכים, הטפסים, ההצהרות – אני חושבת שגם הפרטים, כך זה מופיע ב-137 ולכן אולי לא צריך מידע אלא פרטים - או המידע שמסר היבואן לפי סעיף 137, ידווח היבואן לרשם על השינוי בכתב, בהקדם האפשרי ולא יאוחר מ-14 ימי עבודה.

<נעה בן שבת: 145.

<נעה בן שבת: תוקפה של תעודת יבואן רשום תוקפה של תעודת יבואן רשום יהיה שנתיים, ורשאי הרשם להאריך את תוקפה לתקופה שבין שלוש לחמש שנים בסך הכול, בשים לב, בין השאר, לסוג המזון המיובא, להיקף היבוא, לשאלה אם היבואן מייבא מזון שנדרש לגביו אישור ייצור נאות, למערכות בקרת האיכות שהוא מפעיל, לתקופה שבה התעודה נמצאת בידיו ולהקפדתו על מילוי הוראות לפי חקיקת המזון במהלך תקופה זו.

<נעה בן שבת: השאלה אם יבואן מפעיל גם מערכות בקרת איכות.

<זמר בלונדהיים: לא חובה.

<זמר בלונדהיים: הכוונה היא ככל שניתן.

<נעה בן שבת: הוא יכול להפעיל?

<נעה בן שבת: יש דבר כזה?

<אלי גורדון: כן, ודאי.

<אלי גורדון: זה נקרא GIP.

<אלי גורדון: גוד אימפורטינג פרקטיסט.

<רונית דוידוביץ: לאף אחד בארץ אין את זה.

<אלי גורדון: כן, אבל זה קיים.

<אלי גורדון: השאלה הייתה אם באופן כללי זה קיים.

אלי אלאלוף: אפשר להמשיך.

<נעה בן שבת: 146.

<נעה בן שבת: סירוב לרשום במרשם היבואנים החלטת הרשם לסרב לרשום אדם במרשם היבואנים תהיה מנומקת.

<נעה בן שבת: 147.

<נעה בן שבת: הגבלת רישום במרשם היבואנים, התלייתו או ביטולו מנהל שירות המזון רשאי להגביל רישום במרשם היבואנים ולהתלותו עד לקיום תנאים שיורה עליהם או לתקופה שלא תעלה על שנה, לפי המוקדם מביניהם, או לבטלו, אם מצא כי התקיים אחד מאלה: התקיימו אחת או יותר מהנסיבות בסעיף 96, בשינויים המחויבים.

<נעה בן שבת: זה לגבי אישור מוקדם ליבוא מזון רגיש שם הייתה רשימה של נסיבות בהן אפשר יהיה לבטל את אותו אישור ואותן נסיבות יחולו כאן בשינויים המחויבים.

<נעה בן שבת: הופר אחד מאלה: התחייבות שנתן היבואן לפי סעיף 107(א), אישור לפי סעיף 115(א)(4) או הצהרת יבואן לפי סעיף 137(א).

<נעה בן שבת: הכוונה להפרת אחד מהפרטים עליהם הצהירו.

<נעה בן שבת: נשקפת סכנה חמורה לבריאות הציבור.

<נעה בן שבת: אני מבינה שהסכנה נשקפת מפעולת היבוא על ידי היבואן.

<נעה בן שבת: צריך להיות איזשהו קשר בין הדברים.

<נעה בן שבת: על החלטת מנהל שירות המזון לפי סעיף זה יחולו הוראות סעיפים 99, 100 ו-101 בשינויים המחויבים.

<נעה בן שבת: זה הנושא של תקופת צינון, התליה לאלתר והשימוע של ההנמקה.

<נעה בן שבת: עוד דבר, אדוני.

<נעה בן שבת: רציתי לשאול כאן מדוע ההגבלה או ההחלטה על ביטול ההתליה היא החלטה של מנהל שירות המזון ולא של הרשם.

<נעה בן שבת: הרשם הוא זה שיפעיל שיקול דעת ברישום ויפעיל שיקול דעת גם בהגבלות שניתנות בתעודת היבואן הרשום.

<נעה בן שבת: אגב, שאלה, אם מותר לי להגביל בתעודת היבואן הרשום, מדוע אני צריכה גם את ההגבלה כאן במרשם היבואנים?

<נעה בן שבת: הרי התעודה מעידה על כך שאני רשומה במרשם.

<נעה בן שבת: בנוסף לכך יכולה להגביל הגבלות.

<נעה בן שבת: מדוע צריך כאן הגבלה?

<נעה בן שבת: סמכות הגבלה נפרדת ומדוע ההחלטה היא של מנהל שירות המזון ולא של הרשם?

אלי אלאלוף: מי אמור לענות?

<זמר בלונדהיים: אני אענה לגבי הצד הטכני משפטי ואחרי כן המהות.

<זמר בלונדהיים: קודם כל, נדמה לי שחסר כאן גם את הסירוב לחדש, נושא שנשכח ולא הוכנס.

<זמר בלונדהיים: לגבי השאלה.

<זמר בלונדהיים: אנחנו צריכים לתקן את הנוסח.

<זמר בלונדהיים: אין הבדל מהותי בין הגבלת הרישום עצמו לבין הגבלת התעודה וזה צריך להיות אחיד.

<זמר בלונדהיים: זה לא כל כך משנה איפה אתה מגביל אותה אבל שיהיה אחיד.

<זמר בלונדהיים: לגבי השאלה למה זה מנהל שירות המזון ולא הרשם שהוא הגורם שנותן את התעודה ובדרך כלל באמת זה נשאר אצל הגורם הרלוונטי ואז ההשגה לפי סעיף 203 תהיה אליך, אני מחזיר אליך.

<זמר בלונדהיים: אני לא זוכר למה עשינו את זה והאם זה היה בכוונה תחילה.

<אלי גורדון: כך זכור גם לי.

<אלי גורדון: הקו המנחה שלנו היה שדיפולט הוא כפי שצוין בסעיף ולמעשה הבקשה לקיצורים צריכה לעבור דרך מסלול של ההשגה.

<אלי גורדון: אם חושבים שרצוי לעשות את זה ברמה של הרשם, אפשר לעשות זאת.

<נעה בן שבת: אני חושבת שזה נכון יותר שמי שהפעיל את שיקול הדעת, הוא גם זה שיוכל לבטל.

<אלי גורדון: אין לנו התנגדות.

<אלי גורדון: אני לא חושב שתהיה לנו בעיה עם זה.

<נעה בן שבת: ברור שאלו אותן החלטות.

<אלי גורדון: כמו שזמר ציין, יש לנו בכל זאת השגה למנהל.

<אלי גורדון: גם אם הרשם סירב, בסוף זה יגיע למנהל השירות.

<נעה בן שבת: אדוני, אני מציעה שהסמכויות גם לתת את התעודות וגם לבטל אותן ולא לחדש אותן כמובן, יהיו אצל אותו אדם.

אלי אלאלוף: בסדר.

<נעה בן שבת: העילה היא שנשקפת סכנה חמורה לבריאות הציבור מפעולת היבוא.

<ענת מימון: זאת אותה עילה.

<ענת מימון: השאלה אם זה מפעיל את ההתליה הרגילה או התליה לאלתר מבחינתכם.

<ענת מימון: בסעיף 99 לא הייתה סכנה חמורה.

<זמר בלונדהיים: לדעתי מה שצריך לעשות כאן זה להוריד את המילה "חמורה" ואז החמורה תהיה לאלתר והלא חמורה תהיה כרגיל.

<ענת מימון: בסדר.

<רוית ארבל: אבל זה לא כלול בסעיף 96, בעילות?

<רוית ארבל: למה צריך את זה?

אלי אלאלוף: בואו נראה.

אלי אלאלוף: יש לנו אתגר, לנסות לסיים את כל המסמך בשמונה דקות.

אלי אלאלוף: תעזרו לנו.

<נעה בן שבת: רק את פרק היבואן, את סימן היבואן.

<נעה בן שבת: ננסה להגיע לזה.

<נעה בן שבת: אולי לשאלה הזאת שענת הציגה, נתייחס אליה אחר כך.

<ענת מימון: פתרנו אותה.

<זמר בלונדהיים: הורדנו את המילה "חמורה" ואז החמורה יצדיק את הדילוג על השימוע.

<רוית ארבל: זה לא כלול בסעיף 96?

<זמר בלונדהיים: מה לא כלול?

<רוית ארבל: הסכנה לבריאות הציבור.

<זמר בלונדהיים: לא.

<זמר בלונדהיים: זה לא קשור.

<זמר בלונדהיים: אולי זה היה צריך להיות כלול שם.

<רוית ארבל: נראה לי שזה צריך להיות או כאן או כאן, אבל זה לא יכול להיות שזה כלול.

<זמר בלונדהיים: בסדר.

<זמר בלונדהיים: אנחנו נבדוק את זה.

<זמר בלונדהיים: בכל מקרה, נראה לי שאין מחלוקת שזה צריך להיות.

<זמר בלונדהיים: השאלה רק אם נוסיף את זה לשם.

<נעה בן שבת: לסעיף 148, אליו היפנו הרבה במהלך הסימן הזה.

<נעה בן שבת: 148.

<נעה בן שבת: הסמכה להתקין תקנות בעניין יבוא מזון השר, לאחר התייעצות עם שר הכלכלה, רשאי להתקין תקנות בנושאים אלה הנוגעים ליבוא מזון: תנאים נוספים לרישום במרשם היבואנים, נסיבות ותנאים שבהם ניתן יהיה לרשום יבואנים במרשם היבואנים, אף אם אינם עומדים בתנאי הרישום לפי סעיף 136, והכול לשם שמירה על בריאות הציבור ובטיחות המזון.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, אנחנו כאן מאפשרים לשר להגיד שלמרות שדרשנו מחסן שעומד בתנאים כאלה וכאלה, בין אם בהתקשרות ישירה, בין אם בהתקשרות של היבואן וכולי, אנחנו נאפשר לשר לקבוע תקנות שחורגות מכך.

<נעה בן שבת: זאת המשמעות של פסקה (1).

<נעה בן שבת: אלי גורדון, רציתי לשאול אם זאת המשמעות הנכונה, שהתקנות יוכלו לאפשר לחרוג גם מהדרישה למחסן.

<נעה בן שבת: המסמכים והתנאים הנדרשים לשם קבלת תעודות או אישורים לפי סימן זה, ובכלל זה - המסמכים, הטפסים, ההצהרות והפרטים אשר נדרש לצרף לבקשה לרישום במרשם היבואנים להצהרה בדבר יבוא מזון רגיל או לקבלת תעודות או אישורים לפי סימן זה לרבות מהרשויות המוסמכות במדינה שממנה יובא המזון.

<נעה בן שבת: התנאים למתן התעודות או האישורים, וכן התנאים לביטולם או לסירוב לתתם, נוסחם או דרכי נתינתם.

<נעה בן שבת: תקנות לפי פסקה זו יכול שיקבעו דרישות לגבי סוגי מזון מסוימים ומקומות ייצורם, לרבות לעניין ייצורם בתנאי ייצור נאותים, תנאי הובלתם ואחסונם, ובלבד שכל הבחנה בין מדינות תיעשה מטעמים של שמירה על בריאות הציבור.

<נעה בן שבת: אני לא מבינה למה פסקה (ג) נמצאת כאן בנושא של התעודות ולא אולי בתנאים הכלליים.

<נעה בן שבת: אני לא יודעת אם זה קשור.

<נעה בן שבת: התנאים למתן תעודות ואישורים יכולים להיות לסוגי מזון שונים?

<נעה בן שבת: יכול להיות שתדרשו תעודות שונות?

<נעה בן שבת: תעדכנו.

<אייל רביד: אפשר לעצור ב-(3)?

אלי אלאלוף: כן.

<אייל רביד: אני יודע שאני אתקל כאן בסירוב טוטלי, אבל בכל זאת אני מרגיש חובה להעלות את הנושא.

<אייל רביד: אלי, אני מצטער מראש.

<אייל רביד: היום יבוא רגיש, אני לא מצליח להבין אם יבואן חדש רוצה לעשות יבוא רגיש, אין בעיה שהוא מביא את כל הדוקומנטים, הכול מכל דבר אפשר, שצריך, שמנהל רשות המזון קבע ויקבע.

<אייל רביד: אין שום בעיה עם זה.

<אייל רביד: יש בעיה רק עם דבר אחד.

<אייל רביד: בחוק היום עומד משפט אחד שאומר שהיצרן באותה מדינה צריך לשלוח את הדוקומנטים עם שם של היבואן בארץ.

<אייל רביד: אתם מבינים שזה לא יכול לקרות.

אלי אלאלוף: למה?

<אייל רביד: לצורך העניין, אני אקח עכשיו מוצר - - -

יעל גרמן: מה שאתה אומר עכשיו זאת בלעדיות ואנחנו רוצים לפרק את הבלעדיות.

<אייל רביד: אני אתן לכם דוגמה.

<אייל רביד: היום החוק אומר שהמכתב צריך להיות מופנה ישירות לשם היבואן.

<אייל רביד: בואו ניקח סתם פריט קטן שאני לא מבין אפילו למה הוא יושב על מזון רגיש, כמו חלב סויה אלפרו.

<אייל רביד: סתם מוצר.

<אייל רביד: אם אני רוצה עכשיו לעשות יבוא מקביל לחלב סויה אלפרו - - -

<רונית דוידוביץ: שזה לא חלב.

<אייל רביד: צודקת, משקה סויה אלפרו, בגלל שהוא ללא חלב, הוא נופל בעולם הרגיש ואני חייב מכתב מהיצרן של אלפרו שמאשר ל-ויקטורי.

<אייל רביד: הוא בכלל לא מכיר אותי.

<אייל רביד: אני אצליח להביא את כל האישורים ממנו ואיך אני אביא, זאת הבעיה שלי.

<אייל רביד: אני אביא את כל האישורים כדי שרשות המזון תהיה סגורה ולא תחשוב כל היום על רמדיה.

<אייל רביד: אני אביא את כל האישורים אבל ברגע שמבקשים שהיצרן ירשום את שם היבואן שהוא ויקטורי, שם היבואן הוא שסטוביץ', בלעדי בארץ, ולכן למה שהוא ירשום גם ויקטורי?

<אייל רביד: איזה אינסנטיב יש לו לעשות זאת?

אלי אלאלוף: גם אם אתה קונה את זה מהיצרן, הוא לא ייתן לך?

<אייל רביד: ראשית, היצרן לא ימכור לי.

<אייל רביד: בוא נתחיל בזה.

<אייל רביד: אני אסביר.

<אייל רביד: אני רוצה להסביר איך זה יכול לקרות.

<אייל רביד: אני בחרתי את אלפרו, היבואן הרשמי בארץ הוא שסטוביץ'.

<אייל רביד: אתם מבינים שאותו שסטוביץ' – יש שסטוביץ' אחר בספרד, יש אחד גם בהולנד, יש כמה כאלה עם שמות אחרים.

<אייל רביד: אני רוצה לקנות מאותו אחד שקנה מיצרן האלפרו, הוא ידאג לי לכל ההיתרים ולכל האישורים שרשות המזון ביקשה ותבקש.

<אייל רביד: הוא ידאג לכל, למעט דבר אחד – אני לא יכול שהמכתב יהיה רשום על השם שלי, ויקטורי.

<אייל רביד: ברגע יש רישום, אין מכתב כזה.

<אייל רביד: בעצם כל עולם המזון הרגיש, אני מציע שתוציאו אותו מהרפורמה כי הוא בעצם נשאר בפרה היסטוריה.

<אייל רביד: כל עולם המזון הרגיש הוא בפרה היסטוריה.

יעל גרמן: אני מאוד הייתי שמחה אם היו מוציאים את המוצרים הרגישים אבל אני מבינה שיש כאן גם איזושהי הסכמה ואנחנו לא נפתח את הכול ואנחנו רוצים למהר ולחוקק.

יעל גרמן: אין ספק שאם זה נכון, זה מיותר לחלוטין.

יעל גרמן: הרי המטרה היא לעודד יבוא מקביל.

אלי אלאלוף: אנחנו קראנו לזה יבואנים חדשים.

יעל גרמן: יבואנים חדשים.

יעל גרמן: בסדר.

יעל גרמן: אני מקבלת את השינוי הסמנטי והמשמעותי.

יעל גרמן: יבואנים חדשים צריכים לדעת שהם עומדים בכל התנאים המחמירים כדי שאכן המזון הרגיש יעמוד בכל התנאים שאנחנו רוצים שהוא יעמוד בהם לבריאות הציבור.

יעל גרמן: אבל מה פתאום שהוא יבקש אישור מהיבואן הבלעדי?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: הוא יבקש מספק שאינו יצרן.

יעל גרמן: שלמעשה הוא הבלעדי.

<אייל רביד: הרי אותו יצרן הגדיר את שסטוביץ' בארץ כיבואן בלעדי.

אלי אלאלוף: ברשותך, בלי שמות.

יעל גרמן: זה לא עניינו של משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: יש לנו דקה לתשובה ולסיים את הישיבה.

<אלי גורדון: עובדתית מה שצוין כרגע, זה אחד המקרים?

<אלי גורדון: מי שמכיר את הנהלים ויש כאן לא מעט יבואנים שיכולים לתקן אותי, מה שכן אנחנו כנהלי שירות המזון ודרישות של שירות המזון מתייחסות כדרישה במזון רגיש לקשר בין יצרן ויבואן.

<אלי גורדון: האם על גבי תוצאות בדיקה יהיה כתוב מופנה לחברת ויקטורי או זה יהיה במסמך נלווה כזה או אחר, אפילו אם זה באמצעות ספק, ומה אנחנו כן רוצים לדאוג שזה יהיה.

<אלי גורדון: שרשרת.

<אלי גורדון: שתתקיים שרשרת שיצרן בחוץ לארץ יודע שחברה בארץ קיבלה את המזון הזה.

<אייל רביד: אין לו אינטרס כזה.

<אלי גורדון: זאת החשיבות.

<אלי גורדון: מה שאייל רוצה לציין, הוא רוצה להסביר שבמזון רגיש לא ניתן לעשות יבוא מקביל.

<אלי גורדון: זאת כוונתו של אייל.

<אלי גורדון: את זה אנחנו יודעים, מודעים לכך וגם מודעים בחלק מהמקרים לרמות סיכון גבוהות יותר - - -

יעל גרמן: למה אי אפשר לעשות יבוא מקביל?

אלי אלאלוף: ברשותך, יעל, אני חייב לסיים את הישיבה.

אלי אלאלוף: אני מציע שהנקודה הזאת היא ברורה, היא מאוד מרכזית והנטייה – אני יכול לדבר גם בשם חברת הכנסת יעל גרמן ובשמי – היא שאנחנו רוצים למחוק את ההתניה הזאת.

אלי אלאלוף: תעשו שיעורי בית ואנחנו נחזור לזה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.

אלי אלאלוף: ניפגש ביום ראשון בשעה 10:00.