ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 60, 2015-10-13 09:06

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: היום ה-13 באוקטובר 2015, ל' בתשרי התשע"ו, והשעה 09:06.

אלי אלאלוף: תשימו לב, אנחנו נאלצים לעשות שינויים לעומת התכנון המקורי וזאת מכל מיני נסיבות אבל נעשה הכול כדי לקדם את החוק וביחד החלטנו לקדם אותו.

אלי אלאלוף: לכן השינויים הם אילוצים ולא רצון חס וחלילה לטרטר מישהו, מה גם שבימי רביעי אנחנו חייבים להפסיק את הדיונים בשעה 11:00 כי המליאה יושבת ואסור לנו לקיים ישיבות ועדה במקביל למליאה.

אלי אלאלוף: ביום חמישי יש לנו תחרות של נוכחות חברי הכנסת והייעוץ המשפטי עם ועדת הכספים ולכן שחררנו אתכם מיום חמישי ושימו לב לשאר השינויים לגבי השבוע הבא.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אנחנו נמשיך.

אלי אלאלוף: הייעוץ המשפטי, קודם כל, בירכנו אתכם על העבודה על חוק הסיעוד שעבר אתמול פה אחד במליאה.

אלי אלאלוף: אני מודה לכם על העבודה האדירה.

<נעה בן שבת: אנחנו הגענו לסעיף 86.

אלי אלאלוף: חילקנו לכם את הדף עם התיקונים שנעשו על בסיס ההערות שנאמרו אתמול.

<נעה בן שבת: אדוני, רציתי בבקשה להגיד לגבי סעיף 85.

<נעה בן שבת: תוכלו לראות את השינויים בנוסח שבפניכם.

<נעה בן שבת: יש דברים שעוד נחזור עליהם אבל בסעיף 85 מבחינתנו אלה יותר שינויי ניסוח ואני רוצה שתעברו ותראו אותם.

<נעה בן שבת: דבר נוסף, לגבי סעיף 85(ד).

<נעה בן שבת: בישיבה הקודמת דיברנו על הנושא של אישור הוועדה לגבי הוראות לעניין דרישת ערובה ממפר אמון.

<נעה בן שבת: אנחנו רצינו לבקש, אדוני, שאולי תשקלו שוב את העמדה בגלל שאנחנו מדברים כאן על דרישות שיקבעו את הגובה המקסימלי של הערובה, באיזה תנאים מחלטים אותה – כמובן לא כל מקרה של חילוט ערובה אלא את התנאים לחילוט ערובה – ואולי באמת לנושא כזה, שהוא לא נושא מקצועי אלא הוא נושא שבאמת קשור למדיניות ואיך מפעילים את מסגרת הערובה, רצינו שבכל זאת זה יהיה באישור הוועדה.

אלי אלאלוף: בסדר.

<נעה בן שבת: בדברים שהם מקצועיים, אין טעם שהוועדה תיכנס אליהם אבל בנושאים כאלה, יש כאן שיקול דעת לגבי גובה הערובה, מה סביר ומה לא סביר להטיל ואיך לחלט.

<רז הילמן: את מדברת על סעיף 850ד).

<ענת מימון: כן.

<ענת מימון: סעיף 85(ד).

<רז הילמן: אפשר להתייחס לתיקון?

<נעה בן שבת: לנושא כולו?

<רז הילמן: לנוסח המתוקן ששלחתם.

<רז הילמן: ראיתי שהעברתם את סעיף 84 לסעיף 80.

<נעה בן שבת: נכון.

<נעה בן שבת: בדיון אתמול דיברנו על זה.

<רז הילמן: כן.

<רז הילמן: אני חושב שכדאי להוסיף כאן, בסיפא, "והכל בהתאם לנדרש לצורך הבטחת בטיחות, תקינות ואיכות המזון ולשם שמירה על בריאות הציבור" והייתי מוסיף גם כאן כי לפעמים ההקלות, יכול שהן יהיו, אם ניקח לדוגמה מזון רגיש של מישהו שמביא הרבה זמן ולאורך זמן הכול בסדר עם המזון הזה, יכול להיות שמתוך שיקולים של יוקר המחיה יחליטו לתת לו הקלות.

<רז הילמן: כאן אין בכלל את השיקול הזה אלא יש רק שיקולים של בטיחות, תקינות ואיכות.

<רז הילמן: אין כאן את השיקול שיכול שייתנו הקלות בהקשר של יוקר המחיה.

<רז הילמן: אני חושב שחשוב להוסיף כאן בהתייחס לזה.

<אמיר רשף: אני חושב שהשרים צריכים לפעול בהתאם למטרות החוק ומטרות החוק, הוספנו את אותו משפט שמדבר על כך.

<נעה בן שבת: לא.

<נעה בן שבת: בגדול המטרות הן להסדיר את העיסוק.

<נעה בן שבת: אני חושבת שכאן, במיוחד ככל שאנחנו עוסקים במזון רגיש, ואני יודעת שיש לכם עמדה אחרת, אבל מזון רגיש הוא רגיש כי הסיכון הבטיחותי בשימוש בו הוא גבוה מאוד.

<רז הילמן: אני רק אומר שגם זה יהיה שיקול.

אלי אלאלוף: הוא מיועד לאוכלוסיות מיוחדות.

<רז הילמן: לא בהכרח.

<נעה בן שבת: מזון לתינוקות, מזון רגיש, ביצים.

<רז הילמן: מזון רגיש הוא גם סוכריות שבמקום סוכר יש משהו אחר שממתיק אותן.

<רז הילמן: זה מזון רגיש.

<נעה בן שבת: גם, אבל גם דברים מאוד רגישים.

<רז הילמן: יכול להיות שבבחינה של מזון רגיש צריך לעשות דיפרנציאציה יותר חזקה מכפי שקיים היום, אבל בעיקר חשוב שכאן כאשר השר נותן הקלות, למה הוא ייתן הקלות?

<רז הילמן: לא בגלל שהוא דואג לבטיחות הציבור אלא בגלל שהוא מכניס שיקולים אחרים, שיקולים של הקלת רגולציה ויוקר המחיה.

<רז הילמן: זה לא מגונה שזה ייכתב כאן.

<רז הילמן: זה לא אומר שזה יבטל את האינטרסים האחרים.

<נעה בן שבת: זה לא מגונה ולכן זה נכתב ביוקר החוק.

<נעה בן שבת: זה דבר דווקא מאוד חשוב ובאמת אחת המטרות.

<רז הילמן: אבל בסעיף הזה זה לא נכתב.

<נעה בן שבת: זה לא נכתב למטרה הזאת כי המטרה של ההקלות צריכה להיות בהתחשב בבריאות הציבור.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, אנחנו גם מקלים.

<נעה בן שבת: הנה, הגיע משרד הבריאות ואולי הוא יוכל להתייחס לכך.

<אמיר רשף: הרציונל הוא להכניס הקלות ולאפשר פעילות עסקית שוטפת יותר קלה.

<רז הילמן: זה באמת מהותי שזה ייכתב כאן.

<נעה בן שבת: מסביר לך אמיר שעצם ההקלות שאתה יכול לתת, למה אתה נותן הקלות?

<נעה בן שבת: כדי לאפשר יותר מסחר.

<נעה בן שבת: זה כשלעצמו פעולה.

<רז הילמן: נכון, אבל אסור.

<רז הילמן: לפי הסעיף המסמיך, זה לא שיקול שצריך להיבחן, הנושא של לאפשר יותר מסחר וזה מה שאני מבקש, שגם זה יהיה שיקול שייבחן.

<ענת מימון: אם זאת עסקה לבריאות הציבור, לכשעצמו זה לא יהיה שיקול לתת את ההקלה.

אלי אלאלוף: אולי נעשה הפסקה לרגע ונבקש מרז להסביר עוד פעם.

<רז הילמן: כן.

<רז הילמן: אלי, אנחנו מתייחסים לסעיף שמסמיך את השר לקבוע בהתייעצות עם שר הכלכלה חובות, הקלות, הגבלות ותנאים נוספים שיחולו על יבואנו מזון רגיש.

<רז הילמן: הסיפא כרגע אומרת "והכול בהתאם לנדרש לצורך הבטחת בטיחות, תקינות ואיכות המזון ולשם שמירה על בריאות הציבור.

<רז הילמן: אני רוצה להגיד שההקלות ככל שתחליטו לתת הקלות, בנוסף על השיקולים האלה יהיו שיקולים נוספים, שיקולים של הקלת רגולציה, שיקולים של יוקר מחיה וכולי.

<רז הילמן: אני לא אומר שהם יבטלו את השיקולים האחרים אלא אני אומר שגם אותם צריך לשקול.

<רז הילמן: זה כל מה שאני מבקש.

<זאב שמואל פרידמן: באותה מידה מדובר כאן גם על ההקלות ואז צריך להתחיל להוסיף גם טעמי הגנת הצרכן כיוון שזאת סיבה להגבלה.

<רז הילמן: אין שום בעיה שיוסיפו גם את טעמי הגנת הצרכן.

<נעה בן שבת: לא.

<זאב שמואל פרידמן: מדובר כאן גם על הגבלות וגם על הקלות.

<זאב שמואל פרידמן: לכן לבוא ולמנות את הנימוקים למה לעשות הקלות, זה מעוות את כל התמונה.

<זאב שמואל פרידמן: אם הבקשה היא בעצם להרחיב את המקום בו אנחנו מגבירים את ההקלות, צריך לתת גם התייחסות לאותם מקומות בהם צריכים להגביר את ההגבלות.

<זאב שמואל פרידמן: לכן זה לא נכון.

<רז הילמן: זאב, לזה יש כאן התייחסות מפורטת, להגבלות.

<רז הילמן: כתוב כאן בטיחות, תקינות, איכות, שמירה על בריאות הציבור.

<זאב שמואל פרידמן: זאת לא הגבלה.

<זאב שמואל פרידמן: זה לא הפירוש של נימוקי ההגבלה.

<אמיר רשף: רז, ההגבלה של ההקלות - - -

<רז הילמן: לפי הנוסח הנוכחי לשר אין שיקול דעת כאן לקחת בכלל שיקולים של יוקר מחיה.

<רז הילמן: אין לו סמכות כזאת.

<נעה בן שבת: זה חלק ממטרות החוק.

<רז הילמן: אבל זה לא חלק מהסעיף הזה.

<רז הילמן: זה סעיף מצומצם יותר.

<נעה בן שבת: הוא אומר בהתאם לנדרש.

<נעה בן שבת: אם אני רוצה.

<נעה בן שבת: אולי בחובות הוא יביא בחשבון איזה שיקולים אחרים.

<נעה בן שבת: הוא צריך לשקול את השיקולים האלה.

<נעה בן שבת: בחובות הוא צריך לשקול את השיקולים מבחינת בריאות הציבור וכולי.

<רז הילמן: אני מציע, אולי זה יכול להיות מתאים יותר, שבמקום "והכול בהתאם לנדרש" יהיה "הכול תוך בחינת שיקולים גם של" ואת כל מה שכתבתם ואז זאת לא רשימה סגורה.

<רז הילמן: כרגע זאת כאילו רשימה סגורה.

<רז הילמן: אסור לו לבחון דברים אחרים והוא כאילו אמור להתייחס רק למה שכתוב.

<נעה בן שבת: אתה מוכן שהוא יקבע חובות נוספים בהתחשב בשיקולים אחרים?

<רז הילמן: בוודאי.

<נעה בן שבת: אתה מוכן שהוא יקבע לך חובות?

<נעה בן שבת: להגיד לך שאתה לא תייבא - - -

<רז הילמן: זה מה שכתוב כאן.

<נעה בן שבת: אלא אם כן הוא יוסיף תנאים.

<רז הילמן: זה מה שכתוב כאן.

<נעה בן שבת: אם אתה רוצה לקבוע עוד חובה או תנאים נוספים - - -

<רז הילמן: אין לי שום בעיה.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שאני איבדתי את הקשר בדיון הזה.

אלי אלאלוף: נעשה הפסקה לרגע ונירגע.

אלי אלאלוף: תחזור על הנימוק שלך.

אלי אלאלוף: אלי, אתה מוכן?

<אלי גורדון: כן.

אלי אלאלוף: תחזור על הנימוק כי גם אני רוצה להיכנס לתמונה.

<רז הילמן: אני אומר שכרגע האופן שבו הסעיף מנוסח הוא מהווה רשימה סגורה של שיקולים שהשר צריך לשקול ואני רוצה או שהרשימה הזאת תהיה רשימה פתוחה או שיתווספו אליה גם שיקולים של יוקר המחיה, סחר חופשי.

<רז הילמן: אלה דברים שממילא שוקלים.

<רז הילמן: ברור לי שאני לא אומר כאן משהו שהם לא מתכוונים לשקול אלא הם מתכוונים לשקול את השיקולים האלה אבל שגם ירשמו את זה כאן.

<אלי גורדון: קודם כל, אני מצטרף למה שנאמר על ידי נועה.

<אלי גורדון: במטרות החוק הדבר הזה מופיע.

<אלי גורדון: מה שאתה אומר, לא ברור מה זה נותן לך ומה זה מוסיף לך.

<אלי גורדון: מדובר כאן לא רק על ההקלות אלא גם הסדרה של החובות.

<אלי גורדון: לכן בעיני אין מקום להוסיף את השיקולים שאתה רוצה להוסיף כשיקול עיקרי.

<רז הילמן: על בסיס איזה שיקול אתה תיתן הקלות?

<רז הילמן: כרגע אתה צריך לשקול רק את בריאות הציבור.

<רז הילמן: בבריאות הציבור תהיה הכי מחמיר שיכול להיות.

<רז הילמן: אתה לא שוקל שיקולים אחרים.

<רז הילמן: אז למה בכלל שתיתן הקלות?

<רז הילמן: תלך לחומרה.

<רז הילמן: תשקול גם שיקולים אחרים.

אלי אלאלוף: רז, אני יכול להגיד שגם אני התחלתי להבין.

אלי אלאלוף: בינתיים אנחנו לא נעשה שינויים אלא נמשיך הלאה ונשקול בהמשך.

<נעה בן שבת: אתה רוצה שנשקול וננסה לראות אולי אפשר להציע נוסח אחר כמו הכול בהתאם.

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: הבסיס ברור והשינוי המהותי שאתה מבקש, תן לצוות המקצועי לשקול ולחזור לזה.

<רז הילמן: בסדר גמור.

<רז הילמן: תודה רבה.

<זאב שמואל פרידמן: אדוני היושב ראש, לעניין התיקון בסעיף 85 רישא, סעיף (א), למעשה מה שנקבע, אנחנו אומרים: אדוני המנהל, יש לך ארסנל של סנקציה כנגד מפר אמון אבל המקסימום שאתה יכול הוא שנה.

<זאב שמואל פרידמן: אני חושב שברירת המחדל צריכה להיות הפוכה, שיהיה לשנה ויש לו זכות להקל, ואני אסביר למה.

<זאב שמואל פרידמן: יש נטייה של כל הרגולטורים לאורך כל ההיסטוריה בכל הסנקציות להתרחק מעונשי המקסימום משום שהם תמיד שומרים את זה לאותו מקרה תיאורטי של משהו שהוא קטסטרופלי.

<זאב שמואל פרידמן: לכן אני חושב שצריך לשים לב על מה אנחנו מדברים, על בן אדם – ואני בכוונה קורא את זה כך סלקטיבית – שהגיש מסמכים כוזבים, מישהו שמסר מידע כוזב, זאת אומרת, זה מישהו שניסה לעבוד על המערכת.

<זאב שמואל פרידמן: אני חושב ששנה לקרוא לו מפר אמון עם ההגבלה שהיא הגבלה בסמכותו של המנהל לקבוע כמה היא ההגבלה, ואני חושב שברירת המחדל צריכה להיות שנה עם סמכויות להקל.

אלי אלאלוף: חברים, מה דעתכם?

<אלי גורדון: זאב, חשוב לציין שללכת על שנה גורף זה לא דבר נכון.

<זאב שמואל פרידמן: שנה ואפשר להוריד.

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: בפרקטיקה ובמציאות, הרי אנחנו גם היום מיישמים את מפר האמון ויבואן בלתי אמין ונתנו כאן תמונת מצב כזאת שעד שנה, כי יתכן מאוד שאלה יהיו שלושה חודשים, בהתאם למהות החומרה.

<אלי גורדון: יש כאן מספר מדרגים.

<אלי גורדון: אתה מסכים אתי שמסר מידע כוזב ועוד מספר סעיפים, הם לא באותה רמת חומרה.

<אלי גורדון: לכן בהתאם לאירוע עצמו, בנסיבות האירוע, אנחנו חושבים שלפי הצורך נגיע לשנה ויכולים להגיע גם לשלושה חודשים, לצורך הדוגמה בעבירה ראשונה שהיא בתום לב וכולי.

<אלי גורדון: אנחנו יכולים להטיל סנקציה שהיא תהיה שלושה חודשים או עשרה משלוחים, לצורך הדוגמה.

<זאב שמואל פרידמן: אדוני היושב ראש, הנימוק שנתן כאן אלי, זה בדיוק הנימוק למה אני חושב שזה צריך להיות הפוך.

<זאב שמואל פרידמן: משום שלא לקחתי ממנו שום סמכות.

<זאב שמואל פרידמן: הוא תמיד יכול לקבוע לחודש אחד, לחודשיים, לשלושה חודשים, ככל שיבחר אבל אני אומר שכאשר באים וקובעים את עונש המקסימום כשנה, הנטייה היא מאוד מאוד ללכת ולהתרחק משם.

<זאב שמואל פרידמן: אני חושב שבמקרה של מישהו שהוא מפר אמון, הוא הגיש מסמך כוזב, הוא שיקר את המערכת, המשמעות היא שהוא ניסה לפגוע בבריאות הציבור – כאן צריך להגן על הציבור.

<זאב שמואל פרידמן: זאת נקודה שאני חושב שהיא שינוי מינורי וסמנטי בלבד ועצם ההתעקשות של אלי, אני חושב שהיא מנמקת את הצורך במה שהצעתי.

<נעה בן שבת: אתה אומר שהשאלה אם ברירת המחדל תהיה שנה ואפשר יהיה לקצר ממנה או שאפשר יהיה להטיל עד שנה.

<זאב שמואל פרידמן: אני אפילו לא אומר שצריך ברירת מחדל.

<זאב שמואל פרידמן: אני אומר שלא להפוך אותו למקסימום.

<זאב שמואל פרידמן: המפר, יש לו עונש.

אלי אלאלוף: אני תולה את התקוות שלך בנציג משרד המשפטים.

אלי אלאלוף: תרשמו את זה לדיון בצוות המקצועי.

<יובל אביעד: משרד הכלכלה.

<יובל אביעד: אני רוצה להגיד שהסעיף הזה הוא לא סעיף חדש בחקיקה אלא הוא סעיף שנמצא כסעיף 2(א) לפקודת יבוא ויצוא בתיקון מספר 2 לפקודת יבוא ויצוא שנעשה בעקבות הרפורמה בחוק התקנים.

<יובל אביעד: גם שם הסעיף הזה הועתק ברובו מהסעיף שבפקודת היבוא שיוצר הסדר לעניין יבוא של טובין שחל עליהם תקן רשמי, בין היתר חקיקת המזון מתייחסת לתקנים רשמיים ולכן האחידות בחקיקה היא חלק מהדבר שצריך לחשוב עליו עת באים לבטל.

<יובל אביעד: גם הממונה על התקינה מפעיל את הסעיף הזה.

<יובל אביעד: גם הוא קובע מדרג שבין שלושה חודשים לשנה כאשר הוא מבדיל בין ההפרות עצמן.

<יובל אביעד: כאן אני מצטרף למה שאמר אלי לגבי הצורך לאפשר את שיקול הדעת וקביעה של עד שנה.

<יובל אביעד: צריך להבין שמפר אמון, פגיעה של מפר אמון היא פגיעה מאוד מאוד קשה.

<יובל אביעד: בסופו של דבר זאת פגיעה כלכלית מאוד קשה ולפעמים היא אפילו יותר קשה מעיצום כספי.

<יובל אביעד: לכן כן צריך לקבוע רף של עד שנה ולאפשר את הגמישות לממונה להחליט איזה נסיבות כן מתאימות.

<יובל אביעד: כך לפחות אנחנו נוהגים במשרד הכלכלה אצל הממונה על התקינה.

אלי אלאלוף: תודה על ההערה.

אלי אלאלוף: אפשר להמשיך.

אלי אלאלוף: הצוות המקצועי יבדוק את זה וישקול אחרי הנימוקים של נציג משרד הכלכלה.

<ענת מימון: אנחנו בתת סימן ב', הכרזה בדבר מזון רגיש, סעיף 86.

<ענת מימון: 86.

<ענת מימון: הכרזה בדבר מזון רגיש או ביטולה השר רשאי, לפי המלצת מנהל שירות המזון, בהתבסס על ניהול סיכונים, להכריז על מזון מסוים או על סוג מזון, לרבות על מזון שיובא מאזור מסוים או שיוצר בו, או על מזון המכיל רכיב או חומר מסוים, שהוא מזון רגיש (בפרק זה – הכרזה בדבר מזון רגיש).

<ענת מימון: סעיף קטן (ב) למעשה הועבר מסעיף 88.

<ענת מימון: הכרזה בדבר מזון רגיש תפורסם ברשומות ובאתר האינטרנט של שירות המזון, ותימסר בדואר האלקטרוני לבעלי תעודות יבואן רשום אשר כתובתם מצויה במרשם היבואנים, או למי מהציבור אשר נרשם לקבלת עדכונים על הכרזות בדבר מזון רגיש באמצעות כתובת דואר אלקטרוני (בתת סימן זה – מסירה אלקטרונית לבעלי עניין).

<ענת מימון: 87.

<ענת מימון: הודעה על כוונה להכריז שישים ימים לפחות טרם הכרזה בדבר מזון רגיש תפורסם הודעה על כוונה להכריז על המזון כמזון רגיש לפי סעיף קטן (א).

<ענת מימון: הודעה כאמור בסעיף קטן (א) תכלול את עיקרי ההנמקה להכרזה ואת הדרך להעברת הערות ביחס להכרזה האמורה לרבות כתובת דואר אלקטרוני להעברת הערות.

<נעה בן שבת: ההודעה המקדימה היא על ידי השר.

<נעה בן שבת: הוא זה שאחר כך מכריז.

<ענת מימון: צריך לומר יפרסם השר.

<ענת מימון: הודעה כאמור בסעיף קטן (א) תפורסם באתר האינטרנט של שירות המזון ותימסר במסירה אלקטרונית לבעלי עניין.

<ענת מימון: את זה הגדרנו בסעיף 86.

<ענת מימון: את סעיף 88 העברנו לסעיף 86(ב) והקראנו אותו.

<ענת מימון: 89.

<ענת מימון: מועד כניסתה לתוקף של ההכרזה הכרזה בדבר מזון רגיש תיכנס לתוקף שלושים ימים מיום פרסומה ברשומות, למעט אם התקיים אחד מאלה: כאשר נקבע בהכרזה תוקף מוקדם יותר, בנסיבות חריגות שיירשמו, ובלבד שאינו קודם למועד פרסום ההכרזה ברשומות.

<ענת מימון: ניתנה לגבי המזון הכרזה זמנית בדבר מזון רגיש לפי סעיף 90, סמוך לפני ההכרזה לפי סעיף 89, תיכנס לתוקף ברציפות מיד בתום ההכרזה הזמנית, אלא אם כן נקבע אחרת בהכרזה כאמור.

<נעה בן שבת: אני רוצה לשאול לגבי הסעיף הזה.

<נעה בן שבת: אולי נגיע עוד מעט להכרזה הזמנית ואפשר יהיה לדון בזה יחד אבל האם הכוונה הייתה שכאשר יש הכרזה זמנית ואחר כך הכרזה קבועה, זה נכנס לתוקף ברציפות?

<נעה בן שבת: זאת הייתה המטרה?

<אלי גורדון: כן.

<קריאה: כלומר, ההכרזה הזמנית תהפוך להיות קבועה?

<אלי גורדון: במידה ויוחלט.

<נעה בן שבת: בעצם נוצרת רציפות.

<אלי גורדון: המנגנון הוא כזה שיש אפשרות להכריז על מזון רגיש מסוים בהכרזה זמנית ויש תקופה מסוימת.

<אלי גורדון: אחר כך יש אפשרות להאריך את אותה תקופה.

<אלי גורדון: אם עד אז מנהל שירות המזון החליט שכן הוא רוצה להמליץ בפני השר להכריז על המזון הזה כעל מזון רגיש וזה מתפרסם, יש רציפות.

<נעה בן שבת: עוד דבר שרציתי לציין.

<נעה בן שבת: בסעיף 87(א) הייתה סיפא של שישים ימים.

<נעה בן שבת: בעיקרון תהיה הודעה מוקדמת על כוונה להכריז על מזון כעל מזון רגיש למעט במקרים חריגים בהם יש דחיפות בהכרזה.

<נעה בן שבת: למעשה ההכרזה הזמנית מאפשרת הימנעות מאותה דחיפות.

<נעה בן שבת: אם יש דחיפות, תכריזו הכרזה זמנית.

<נעה בן שבת: אם אין דחיפות, תפעילו את ההכרזה בצורה מסודרת, שישים ימים מראש.

<רוברט סגל: שאלה.

<רוברט סגל: אם אני יבואן שקשור בקשר מסחרי, יש לי חוזה עם יצואן מסוים במדינה אחרת ותוך זמן מאוד קצר יחסית המזון – היה לא רגיש – עובר מסטטוס לא רגיש למזון רגיש.

<רוברט סגל: יש לי את אישורי היבוא, התקשרתי בחוזה מסחרי ופתאום, תוך זמן קצר, המזון הופך להיות מזון רגיש.

<רוברט סגל: מה המשמעות מבחינתי?

<רוברט סגל: יכול להיות שאותו אחד שאני קונה ממנו ואני מודע לסטטוס של המזון שהוא לא רגיש, לא יוכל לספק לי את אותו מזון ולעמוד בתנאים של מזון רגיש.

<רוברט סגל: מה אני עושה?

<רוית ארבל הוסמן: הצעה קונקרטית, מבחינה משפטית.

<רוית ארבל הוסמן: מהו המועד הקובע במקרה של הכרזה?

<רוית ארבל הוסמן: זאת אומרת, הכרזת על מזון כעל מזון רגיש, נפל דבר, השתנה הסטטוס שלו, מהו המועד הקובע?

<רוית ארבל הוסמן: האם המועד בו המזון עובר את הגבול ואז בעצם כשהתחייבתי חוזית-קניינית ולא הכרתי את המגבלות, אני נפגעתי?

<רוית ארבל הוסמן: או המועד הקובע הוא מועד ההתחייבות שלי?

אלי אלאלוף: זה כבר ברור מההערה הקודמת.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין את כניסתה של חברת הכנסת יעל גרמן.

<רז הילמן: נראה לי שחשוב לקבל תשובה לשאלתה של רוית.

<רז הילמן: זה ישפיע על ההתייחסות.

אלי אלאלוף: תהיה תשובה ותהיה התייחסות.

<רז הילמן: תחת ההנחה שהתשובה היא שהמועד הקובע הוא מועד כניסת הסחורה לארץ, אני רוצה לומר שני דברים.

אלי אלאלוף: חכה לתשובה ואחר כך תמשיך.

<אלי גורדון: זאת התשובה.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: תן אתה את התשובה.

<אלי גורדון: לשאלתך רוברט.

<אלי גורדון: במידה ומזון בן יום - בנסיבות מאוד מאוד מחמירות – הופך להיות מזון רגיל למזון רגיש, ההכרזה תחול על המוצר או על המשלוחים שנמצאים בצנרת אספקה, קרי, עד להגעה לנמל ואילך.

<רז הילמן: אבל רוברט שאל משהו יותר מורחב.

אלי אלאלוף: אני חושב, ברשותך, שזה לא יכול להיות.

אלי אלאלוף: לדעתי מה שכבר על האנייה או על המטוס, הוא כבר שם.

אלי אלאלוף: כדאי לעשות מראש הודעה שזה יהיה בתוקף החל מעוד חודש.

<נעה בן שבת: זאת דרך המלך, לתת עוד שלושים ימים ולהודיע מראש.

<אלי גורדון: זאת הנקודה ולכן אמרתי בנסיבות המחמירות ביותר, כאשר אנחנו מדברים על איזשהו מקרה שיש צורך בהכרזה של מזון רגיש מרגע לרגע, אנחנו מפעילים את ניהול הסיכונים בתחום הפרדה בין מזון רגיל למזון רגיש מ-2004 ועד היום.

<אלי גורדון: לא הייתה הכרזה זמנית אפילו אחת כזאת שהפעלנו אותה מרגע לרגע.

<רז הילמן: זה בדיוק מה שחסר כרגע.

<רז הילמן: יש לי שתי הערות.

<רז הילמן: כל המנגנון של ההכרזה הזמנית בעיני הוא מיותר ובהמשך אני ארחיב ואומר למה.

<רז הילמן: אני רוצה לתת דוגמה.

<רז הילמן: נניח שבעוד חמש שנים מהיום משרד הבריאות יקבל החלטה שהמוצר קורנפלקס ייחשב מעכשיו למזון רגיש.

<רז הילמן: מה שיקרה, ברגע שתתקבל החלטה כזאת ונניח שהיה הליך של שישים ימים שהודיעו לציבור שעומדים להכריז על קורנפלקס כעל מזון רגיש, התקבלו התנגדויות או לא התקבלו התנגדויות, החליטו ללכת עם זה קדימה, זה אומר שעכשיו כל יבואני הקורנפלקס צריכים את כל הסוגים השונים של הקורנפלקס שהם מייבאים להעביר מחדש באישור של מזון רגיש.

<רז הילמן: זה תהליך שאלי יודע היטב עד כמה הוא מורכב.

<רז הילמן: צריך להשיג מסמכים מהיצרן, צריך להעביר אותם למשרד הבריאות, משרד הבריאות צריך לאשר אותם.

<רז הילמן: יהיה על משרד הבריאות מבול של פניות כי כולם בבת אחת ירצו לאשר זאת כמזון רגיש.

<רז הילמן: לכן שלושים ימים אפילו לא מתקרבים להיות מספיק לזמן האמיתי שצריך לשם כך.

<רז הילמן: לכן גם בעיני כל המנגנון של הכרזה זמנית הוא מיותר והוא פשוט לא יוכל לעבוד.

<רז הילמן: יש בחוק הזה סעיף 119(ב) שהיה ומשרד הבריאות בעוד חמש שנים יחליט שקורנפלקס הוא מוצר בעייתי ויתחיל בתהליך של הכרזה עליו כמזון רגיש, וזה תהליך לגיטימי והוא יכול לעשות זאת, בתקופה עד שיכריזו על המזון כעל מזון רגיש, לפי סעיף 119(ב), משרד הבריאות יוכל להחליט שאת הקורנפלקס שנכנס לישראל בודקים למתכות כבדות, שאריות חומרי הדברה, בודקים את ההרכב, בודקים את הכול.

<רז הילמן: הוא יכול להחליט מה שהוא רוצה לפי סעיף 119(ב), אם באמת יש חשש אמיתי למשהו נורא דחוף שבקורנפלקס הולך להיות ולהשפיע על בריאות הציבור בישראל.

<רז הילמן: אין צורך בהכרזה הזמנית, היא מיותרת ולא מעשית.

<רז הילמן: לכן לדעתנו פשוט צריך לבטל את ההכרזה הזמנית ובהכרזה רגילה לתת תקופת היערכות אמיתית כמו שאלי יודע שצריך כאשר מכריזים על מזון רגיל שעכשיו הוא מזון רגיש.

<ענת מימון: אבל בהכרזה רגילה יש שישים ימים של ההודעה על הכוונה פלוס השלושים ימים.

<רז הילמן: שישים ימים של הודעה, זה כמו במקרה של הצעת חוק כאשר אף אחד לא מתחיל להיערך כי יש הצעת חוק.

<רז הילמן: עד שלא מכריזים רשמית שהמזון הוא מזון רגיש, הציבור לא מתחיל להיערך לכך.

<רז הילמן: יכול להיות שיהיו כמה צדיקים שייערכו, אבל מבחינת הרגולטור, רק ברגע שהוא נותן את ההודעה הרשמית, זה באמת נותן את האות להתחיל להיערך.

<אלי גורדון: רז, קודם כל, אלי גורדון לא יודע עד כמה מורכב לקבל אישור יבוא.

<אלי גורדון: זה אחד.

<אלי גורדון: אלי גורדון יודע משהו אחר והוא שגם בהסדרים עתידיים, על היבואן לשמור ולפעול לשמירת מידע לגבי המוצר שהוא משווק במדינת ישראל.

<אלי גורדון: ברור מאליו.

<רז הילמן: זה אותו הדבר?

<רז הילמן: גם במסמכים?

<אלי גורדון: רגע.

<אלי גורדון: זה אחד.

<אלי גורדון: שנית, סעיף 119 – אם היית מקריא, כולנו היו מבינים כי לא כולם רואים אותו לנגד עיניהם – מדבר על משהו אחר.

<אלי גורדון: מה שיקרה באותה תקופה של עד להליך ההכרזה וכולי, תהיה צעקה שמשרד הבריאות עושה אובר רולינג על אותו מוצר קורנפלקס בעוד חמש שנים, שעושים דגימה בכל משלוח ומשלוח על אף שבתוך החוק כתוב במפורש שכל מזון רגיל יעבור את שערי נמל כזה או אחר במדינת ישראל לגמרי בלי בדיקה אלא אם כן, ואם אני לא טועה יש שם שלושה מקרים בהם כן יש התערבות או עצירה או בדיקה.

<אלי גורדון: יש כאן קצת חוסר סדר.

<אלי גורדון: זאת הסיבה שיצרנו את המנגנון של הכרזה זמנית וכדי לתת לכולם את האפשרות להתארגן במערך הצנרת ואחרי כן, כדי שכולם ידעו שמוצר מזון כזה או אחר, מתאריך כזה או אחר, הופך להיות מזון רגיש ויש להיערך בהתאם לפחות לגבי משלוחים עתידיים.

<אלי גורדון: לכן לעשות מישמש, הוא לא יהיה טוב לא לכם כמפוקחים, כי זה ייצור בלבול בתוך המערכת, ולא לנו כמפקחים שכן רוצים להיות שקופים ברמה של תהליך עבודה כל כך חשוב וכל כך קריטי.

<נתן ויטברג: אלי, השאלה היא אליך, בקטע של מזון רגיש, המעבר ממזון רגיל למזון רגיש.

<נתן ויטברג: הרבה פעמים, אולי אתם לא רואים את זה מהצד של היבואנים, אתה צריך להתחיל להביא מסמכים.

<נתן ויטברג: אפילו באירופה המתקדמת.

<נתן ויטברג: תרגילים עם מסמכים, נשרפים שלושים-ארבעים ימים, ואם יש שישים ימים להכרזה ואין זמן התארגנות אחרי ההכרזה, סדר גודל של תשעים ימים, קשה מאוד לעשות את ההסבה.

<נתן ויטברג: צריך להיות כאן זמן מההכרזה עד כניסה לתוקף שמאפשר התארגנות בירוקרטית.

<נתן ויטברג: הרבה פעמים אתה שואל שאלה שהיא לגיטימית, הופכים למזון רגיש ואז צריך לעשות בדיקה זו או אחרת.

אלי אלאלוף: כמה פעמים קרה בשנה האחרונה או בעשר השנים האחרונות שמזון רגיל הפך להיות מזון רגיש?

<אלי גורדון: אמרתי, הכרזה פתאומית מהיום להיום לא הייתה.

אלי אלאלוף: אבל בהכרזות רגילות?

<אלי גורדון: בהכרזות רגילות, מ-2004 עד 2015 היו שלושה עדכונים.

אלי אלאלוף: בואו נתקדם הלאה.

<רז הילמן: בגלל שלא היה, לא צריך את החוק?

אלי אלאלוף: חבר'ה, אתם כאן נכנסים לדקויות שלא משקפות את המציאות.

אלי אלאלוף: כרגע אני חושב ששירות המזון, מנהל שירות המזון, יכול במעבר ממזון רגיל למזון רגיש גם לקבוע אם הוא חושב שזה דורש יותר זמן משישים הימים ואז הוא ינקוט בצעדים הנכונים.

אלי אלאלוף: אני חושב שצריך להשאיר לו שיקול דעת בנוסף לשיקול הקיים או שנקבע לפי החוק שהוא המקסימלי.

אלי אלאלוף: הוא יכול להגיד שבמקרה זה הוא חושב שצריך לא שישים ימים אלא תשעים ימים.

<רז הילמן: מה שאמר יושב ראש הוועדה.

אלי אלאלוף: לא סיימתי את המשפט.

אלי אלאלוף: אני אומר שלדעתי החוק כפי שהוא מנוסח כאן הוא מספיק טוב.

אלי אלאלוף: הוא טוב.

אלי אלאלוף: שנית, במידה וצריך להשאיר שיקול דעת למנהל שירות המזון לשנות את המועדים בהתאם למציאות שתתגלה בפניו.

אלי אלאלוף: נמשיך הלאה.

<נעה בן שבת: אני לא חושבת שהייתה כוונה למנוע אפשרות לקבוע מועד מאוחר יותר.

<נעה בן שבת: רצו לומר שהסטנדרט הוא לפחות שלושים ימים.

<נעה בן שבת: ברשותך, נוסיף בסעיף 89(2), נקבע בהכרזה תוקף מאוחר יותר.

אלי אלאלוף: טוב.

<נעה בן שבת: התוקף המוקדם צריך להיות בנסיבות מיוחדות ובנסיבות חריגות.

<נתן ויטברג: אין עליו הגבלה מתי לשלוח לרשומות.

<נעה בן שבת: גם זה נכון.

אלי אלאלוף: נמשיך.

<אלי גורדון: אדוני היושב ראש, אפשר להתייחס לסוגיה הזאת כפתרון למה שביקשו?

<אלי גורדון: שרון גוטמן תציע איזשהו פתרון.

<אלי גורדון: ברשותך, אני רוצה לשמוע אם זה אפשרי.

<שרון גוטמן: אפשר להוסיף בסעיף של ההכרזה הזמנית ששירות המזון ייתן הוראות לעניין המוצרים שכבר התחילו בתהליך היבוא.

<שרון גוטמן: ננסח את זה כך.

<אלי גורדון: זאת אומרת, תינתן דעת גם לכל הנושא של האספקה, השרשרת, משלוחים נמצאים בנמל, נמצאים בים כפי שאדוני היושב ראש אמר.

<ענת מימון: אבל אז זה רק לגבי הזמנית.

<אלי גורדון: בוודאי.

<ענת מימון: ההערה שלו הייתה גם לגבי הכרזה רגילה.

<אלי גורדון: נשאלנו כאן שאלה.

<אלי גורדון: רוברט העלה את הנושא הזה וגם רז העלה אותו באופן חלקי.

<אלי גורדון: אנחנו מציעים לתקן את הנוסח.

<אלי גורדון: אני מאמין שזה אמור לספק את הצרכים.

<נעה בן שבת: שהתחילו כבר בתהליך היבוא, שנמצאים בתהליך היבוא, אבל לגבי השאר, המועד הוא - - -

<אלי גורדון: אותו מועד.

<נעה בן שבת: מה שכבר הגיע לארץ, הגיע, או שכבר נשלח במשלוח.

<אלי גורדון: מה שנמצא בצנרת האספקה.

<נעה בן שבת: אתה מדבר על ההכרזה הזמנית?

<אלי גורדון: כן.

<אלי גורדון: על ההכרזה הזמנית.

<נעה בן שבת: לגבי ההכרזה הקבועה, מה המועד הקובע לגביה?

<אלי גורדון: ההכרזה הקבועה, כבר קבענו.

<נעה בן שבת: אדוני, יכול להיות שלא הבנתי מה יהיה הסיכום לגבי ההכרזה הקבועה.

<נעה בן שבת: מהו המועד שקובע לגביה?

<נעה בן שבת: לא המועד אלא ההתחלה.

<נעה בן שבת: על איזה מזון היא חלה?

<נעה בן שבת: מזון שכבר הגיע לארץ?

<נעה בן שבת: נכנסה לתוקף הכרזה רגילה לגבי מזון רגיש, מזון שעכשיו נמצא על האנייה לישראל.

<נעה בן שבת: זה יחול על המזון הזה?

<נעה בן שבת: מזון שנמצא בארץ בתחנת הסגר, זה יחול עליו?

<אלי גורדון: אנחנו לוקחים בחשבון שיש לנו זמן התארגנות ליישום ההנחיה.

<נעה בן שבת: כבר היה זמן התארגנות.

<נעה בן שבת: נכון.

<נעה בן שבת: הוא חלף.

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: הוא לא חלף.

<אלי גורדון: הרי ההכרזה הקבועה, ברגע שמכריזים, יש פרסום על כך.

<נעה בן שבת: נכון.

<נעה בן שבת: שלושים ימים.

<אלי גורדון: כל היבואנים כבר יודעים להתארגן בהתאם לכך.

<אלי גורדון: את שואלת האם גם במקרה הזה תינתן אפשרות לעשות יישום לא תוך שישים ימים אלא שישים ימים ועוד.

אלי אלאלוף: בתעודת המשלוח יש איזה תאריך?

<אלי גורדון: כן.

<אלי גורדון: יש.

אלי אלאלוף: תאריך היציאה מהמפעל?

<אלי גורדון: בדרך כלל כן.

אלי אלאלוף: אז בוא נקבע שאלה שלושים ימים או ארבעים ימים או מיום יציאת הסחורה מהמפעל המקורי.

אלי אלאלוף: תחשבו על זה.

<אלי גורדון: אפשרי.

אלי אלאלוף: אז זה כולל את כל מה שנמצא בדרך.

אלי אלאלוף: תתבססו על תאריך המשלוח מהמפעל.

<אלי גורדון: ההבדל בין מזון רגיל למזון רגיש הוא שהיום אני מודיע בנוטיפיקציה למערכת ממוחשבת ובאישור יבוא אני צריך להגיש בקשה.

<אלי גורדון: הטענה של רז היא שאני צריך לארגן את תיק הבקשה וזה לוקח לי זמן.

אלי אלאלוף: תשאירו את זה לטכניקה ההגיונית הנדרשת.

אלי אלאלוף: אני חושב שתאריך המשלוח מהמפעל הוא התאריך הקובע.

<נעה בן שבת: הוא לא אמור לצאת מהמפעל בחוץ לארץ.

אלי אלאלוף: נכון.

אלי אלאלוף: יכול להיות שזה מתוך המפעלים בארץ.

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: זה רק יבוא.

אלי אלאלוף: מה בארץ?

אלי אלאלוף: אי אפשר להפוך מזון רגיל למזון רגיש?

<אלי גורדון: לצורך הפיקוח, ההפרדה בין מזון רגיל ומזון רגיש מיושמת ברמה של מנגנון פיקוח על היבוא.

<אלי גורדון: במוצרים שמיוצרים במדינת ישראל, כל המפעלים מקבלים רישיון יצרן ותדירות הביקורות בין היתר וסוגי הפיקוח - - -

אלי אלאלוף: אני שואל שאלה פשוטה.

אלי אלאלוף: מזון רגיל בארץ לא יכול להפוך להיות מזון רגיש?

<אלי גורדון: אני אומר שוב ששיטת פיקוח שונה ביבוא ובייצור מקומי.

<אלי גורדון: מזון רגיל ומזון רגיש, אותו מזון רגיש ואותו מזון רגיל, רק בהסדרים כאן יש התייחסות להפרדה בין מזון רגיל למזון רגיש, נתנו אך ורק ברמה של מודל פיקוח על היבוא.

יעל גרמן: אבל אתה לא עונה על שאלת היושב ראש.

אלי אלאלוף: אני חוזר לשאלה הפשוטה שלי.

אלי אלאלוף: אם מחר אתם מגלים, אחרי שאישרתם מזון שהוא רגיל כאן בארץ, מזון שמיוצר בארץ.

<אלי גורדון: אני שוב אומר שגם מזון רגיל וגם מזון רגיש קודם כל יקבל רישיון יצרן.

<אלי גורדון: ההבדל – וכאן כנראה אני לא מצליח להסביר את עצמי ואני אנסה שוב - - -

יעל גרמן: קודם כל, האם זה אפשרי שמזון רגיל יהפוך להיות מזון רגיש.

יעל גרמן: זאת שאלה מאוד פשוטה, כן או לא.

<אלי גורדון: בארץ אין משמעות למזון רגיל ומזון רגיש מבחינת התעודות ורישיונות כי רישיון יצרן מקבל כל מפעל, גם אם הוא מייצר מזון רגיל.

יעל גרמן: זאת אומרת, אין הבדל בין מזון רגיל למזון רגיש בארץ.

<אלי גורדון: לא זה מה שאמרתי.

<אלי גורדון: לעניין הרישוי, ואני מאוד מאוד משתדל להעביר מסר בצורה כזאת שלא לטעות ולא להטעות, כאשר אנחנו מתייחסים לסוגיה של הרישוי ואנחנו כאן דנים כרגע בסוגיות רישוי, לתת אישור כזה או אחר, זאת סוגיה אחת.

<אלי גורדון: מפעל מזון, כל מפעל מזון במדינת ישראל, חייב ברישיון יצרן.

<אלי גורדון: המודלים וההפרדות של מזון רגיל ומזון רגיש באים לידי ביטוי בפיקוח על מוצר מזון המיוצר בארץ בתדירות הפיקוח, כמה ביקורות נעשו במפעל הזה, כמה דיגום נעשה בו.

יעל גרמן: אין תשובה, אני מצטערת לומר.

<נעה בן שבת: אני אנסה להבהיר ואם משהו לא מדויק, תדייק.

<נעה בן שבת: ההבחנה של מזון רגיל ומזון רגיש נעשית לצורך פרק היבוא.

<אלי גורדון: לצורך יישום פיקוח.

<נעה בן שבת: לגבי היבוא, אנחנו אומרים שבמזון רגיש צריך אישור מוקדם ליבוא ומזון רגיל דורש רק הצהרה על יבוא מזון רגיל.

<נעה בן שבת: זאת ההבחנה.

<נעה בן שבת: גם בארץ יש מזון רגיל ומזון רגיש, אבל לא משתמשים בהבחנה הזאת של מזון רגיל ומזון רגיש.

<אלי גורדון: לצורך הרישוי.

<נעה בן שבת: זה לא משהו שאנחנו משתמשים בו.

<נעה בן שבת: באיזה מקום כאן אמרנו מזון רגיש לעניין השימוש בחומרי גלם אבל זה בעצם לא צריך להיות.

יעל גרמן: אני מצטערת שאני מתעקשת.

אלי אלאלוף: תודה יעל, תודה.

אלי אלאלוף: אני לא לבד.

יעל גרמן: אתם עונים לצורך בקשת אישור יבוא.

יעל גרמן: אנחנו לא שואלים לצורך אישור יבוא.

יעל גרמן: ברור שלא צריך כאן

יעל גרמן: בארץ אישור יבוא אבל האם קורה שמזון רגיל הופך למזון רגיש ובעקבות כך הדרישות של הפיקוח שלנו, שלכם, משתנות?

יעל גרמן: האם קורה דבר כזה?

<אלי גורדון: כאשר מזון הופך למזון רגיל או למזון רגיש, בהתאם לזה גם תדירות הפיקוח משתנה, גם בארץ.

יעל גרמן: אבל לא רק הפיקוח.

יעל גרמן: אתם הרי דורשים דברים.

אלי אלאלוף: מה זה קשור לפיקוח?

אלי אלאלוף: אלי, אני שואל שאלות הכי פשוטות ולא מסובכות.

אלי אלאלוף: שאלות מסובכות, נפנה לרז שיודע לשאול אותן.

אלי אלאלוף: אני מתייחס לארץ ושואל שאלה פשוטה מאוד.

אלי אלאלוף: אני אומר שמזון, כאשר אתה מגלה וחושב שמזון רגיל הוא מזון רגיש, האם זה קורה כאן בארץ?

אלי אלאלוף: האם זה יכול לקרות כאן בארץ?

אלי אלאלוף: טכנית.

<אלי גורדון: יכול לקרות.

אלי אלאלוף: אז יש תהליך כזה שאתה אומר שמהיום אתם מזון רגיש ואז יש לכם כך וכך זמן להיערכות.

<אלי גורדון: זה לא יקרה.

אלי אלאלוף: למה?

<אלי גורדון: זה מה שניסיתי להסביר וכנראה שלא הייתי מספיק ברור.

<אלי גורדון: מכיוון שכל ההפרדה בין מזון רגיל למזון רגיש נועדה לתת מענה לתדירות הפיקוח, מה בודקים, באיזו תדירות בודקים, איזה סוג אישור נותנים כי שוב, זאת שיטת פיקוח.

<אלי גורדון: המזון הוא אותו מזון.

יעל גרמן: אם כן, לשם מה צריך את זה ביבוא?

<אלי גורדון: אני אסביר.

<אלי גורדון: תעשה יותר פיקוח על היבוא של המזון הרגיש.

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: קודם כל, אנחנו עושים יותר פיקוח במזון רגיש וזה בא לידי ביטוי בצורה כזאת שלגבי מזון רגיש יש צורך לקבל אישור יבוא ובמסגרת אישור יבוא - - -

יעל גרמן: את זה אנחנו יודעים.

יעל גרמן: קראנו.

יעל גרמן: למה צריך את כל הסיבוך הזה?

אלי אלאלוף: עוד שאלה.

אלי אלאלוף: זה אומר שמזון רגיש או רגיל, מי שקובע מהו סוג המזון, זה רק אתם.

אלי אלאלוף: לא יכול להיות היצרן שיגיד שהוא רוצה לייצר מזון רגיש.

<אלי גורדון: קודם כל, יצרן במדינת ישראל יכול לייצר כל סוג מזון שהוא קיבל לגביו רישיון יצרן.

אלי אלאלוף: מי קבע שהמזון הוא מזון רגיש או מזון רגיל?

<אלי גורדון: במסגרת רישיון היצרן.

אלי אלאלוף: רק אתם במשרד הבריאות?

<אלי גורדון: במסגרת רישיון היצרן.

<אלי גורדון: מזון רגיש ומזון רגיל, יש לו ביטויים בכמה שלבים, בשלב של חובת הסאב GMP .

<אלי גורדון: לצורך הדוגמה, תוספי תזונה.

<אלי גורדון: ברמת התקנות כבר קבענו דרישה שמוצרים מסוג זה יהיו מיוצרים על ידי - - -

אלי אלאלוף: אני מבקש, התשובות כל כך מקצועיות שאנשים הדיוטים כמוני לא מצליחים להבין.

אלי אלאלוף: אני חוזר ושואל.

אלי אלאלוף: אני יצרן, אני יכול להפוך מוצר מסוים מזון רגיל למוצר רגיש?

אלי אלאלוף: אני, היצרן.

<אלי גורדון: אדוני היושב ראש, אני רוצה להבין מה אתה מצפה שיקרה מרגע זה שאתה כיצרן, לדוגמה, הפכת את המזון שלך ממזון רגיל למזון רגיש.

<אלי גורדון: למה אתה מצפה?

אלי אלאלוף: לבוא ולהסביר לך כמשרד הבריאות שהוספנו משהו, ואז אני מבקש מעכשיו שהמוצר הזה שאתם אישרתם כמזון רגיל, עכשיו הוא מזון רגיש.

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: תהליך כזה לא מתקיים.

<אלי גורדון: הוא גם לא נחוץ מסיבה אחת פשוטה.

<אלי גורדון: אני אנסה להסביר מהתחלה כדי שכולנו, גם אני, נוכל להסביר לכולם מה המשמעות של מזון רגיל ומזון רגיש.

<אלי גורדון: מוצר חלב, אם הוא רגיש, הוא רגיש גם לגבי מוצר מיובא וגם לגבי מוצר שמיוצר כאן במדינת ישראל.

<אלי גורדון: אין עוררין על כך.

<אלי גורדון: בפיקוח על מוצרי מזון, גם מיוצרים כאן וגם מיובאים למדינת ישראל, יש שתי שיטות פיקוח.

<אלי גורדון: שיטת פיקוח אחת על מפעל מזון במדינת ישראל מושתתת על רישוי של אותו מפעל, בדיקה של תהליכים טכנולוגיים, תהליכים סניטריים ובין היתר בדיקה של התהליך, בדיקה של מערכות הבטחת איכות ובטיחות, בדיקה של חומרי גלם, בדיקה של מוצר סופי ואחר כך בדיקה של מוצר שנמצא בדרכי השיווק.

<אלי גורדון: זאת שיטת פיקוח ברמה של ייצור מקומי.

<אלי גורדון: בהתאם לרגישות המוצר, נקבעים מספר תנאים שהם משויכים לאותו מפעל.

<אלי גורדון: אם זה מפעל מזון ברמה של רגישות גבוהה, הוא צריך לקיים מערכת הבטחת איכות כדרישה.

<אלי גורדון: חלק מהמקרים כבר קיימים ברמת התקנות ובחלק מהמקרים יש כוונה להזהיר ועל כך כבר עברנו בפרק ב'.

<אלי גורדון: תדירות פיקוח, הגעה לאותו מפעל, האם זאת ביקורת אחת בחצי שנה, האם זאת ביקורת אחת בשנה, מה ההיקף של אותו ייצור וכדומה.

<אלי גורדון: זה כל מה שקשור למפעל שהוא מייצר במדינת ישראל.

<אלי גורדון: לעומת זאת, מכיוון שברמת פיקוח על מזון מיובא אנחנו לא מגיעים למפעל בחוץ לארץ אלא מסתמכים על מידע שמקבלים מהיצרן או מחוץ לארץ באמצעות יבואנים, שיטת הפיקוח מתמקדת במוצר סופי.

<אלי גורדון: כאן יש נחיצות בהפרדה בין מזון רגיל למזון רגיש.

<אלי גורדון: אני אשמח לענות אם יש עוד שאלות.

אלי אלאלוף: תודה.

יעל גרמן: קודם כל, תודה רבה.

יעל גרמן: אני חייבת לומר, אני בטוחה שגם בשם היושב ראש, שיש לנו המון הערכה לסבלנות שלך ולהסברים המפורטים.

יעל גרמן: באמת, למרות שאני הייתי במשרד הבריאות, לא נכנסתי לפרטים.

יעל גרמן: אם כן, קודם כל, תודה.

יעל גרמן: אני אנסה לומר לך מה מפריע לי לאורך – אני כבר אמרתי את זה פעמים – כל החוק הזה ואני שוב אחזור על הדברים.

יעל גרמן: אנחנו רוצים כל הזמן להקל והנה החוק הזה בא ומפריד בין מזון רגיל למזון רגיש כאשר לכאורה אנחנו השתכנענו שבאמת מזון רגיש, שיש לו את הסיכונים לבריאות הציבור הרבה יותר מאשר למזון רגיל ואי לכך יש הצדקה.

יעל גרמן: אבל אם כל ההבדל כאן בארץ הוא שיטת הפיקוח והדרישות לגבי GMP, לגבי מה שאתה רוצה ולא משנה, איזה שהם תקנים, מדוע, כפי שאנחנו סומכים במזון רגיל – גם מזון רגיל עלול להיות מסוכן לבריאות הציבור – ואנחנו סומכים על כך שהמפעל שמייצר – לא המייבא – אנחנו יוצאים מתוך הנחה ומקבלים כמובן את האישורים של היבואן, שהוא ממלא אחר הדרישות כפי שאנחנו היינו רוצים שימלא.

יעל גרמן: מדוע שלא נעשה אותו הדבר לגבי מזון רגיש?

יעל גרמן: מזון רגיש שבארץ המוצא או במפעל שהוא מיוצר, אכן נשים את כל אותו פיקוח שגם אנחנו עושים כאן למזון הרגיש והיבואן יחתום שאכן מפקחים כפי שמפקחים או כפי שצריך לפקח.

יעל גרמן: למה צריך להקשות עליו?

יעל גרמן: פשוט צריך לדרוש אישור פיקוח כמו שכאן אנחנו מבקשים ובא לציון גואל, וגם נפשט את היבוא של המזון הרגיש.

<אלי גורדון: את רוצה שאני אתייחס?

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: בבקשה.

יעל גרמן: בוודאי שאני רוצה.

<אלי גורדון: קודם כל, רמת הרגישות של אותם מוצרי מזון היא הרבה יותר גבוהה.

<אלי גורדון: אני רוצה להביא שתי דוגמאות מאותם סוגי מזונות שהם מזון רגיש למעט מוצרי מן החי ומוצרי חלב, לפי הדוגמה שהזכרתי, וכולי.

<אלי גורדון: מזון לתינוקות, תוספי תזונה, מוצרי מזון מן החי כמו בשר וכולי.

<אלי גורדון: אלה מוצרים שהם ברמת רגישות מאוד גבוהה.

<אלי גורדון: אישורים מיצרן במקרה הזה לא מספיקים לנו.

<אלי גורדון: הם חלק.

יעל גרמן: אני עוצרת אותך כי אני באמת רוצה להתמקד.

יעל גרמן: האם יש ספק בלבך שבבריטניה, צרפת, שוודיה, הולנד, בלגיה, ארצות הברית ויפן, לדעתי אפילו סין, נותנים מזון רגיש בלי פיקוח ויש שם מוסדות חסרי אחריות שמוציאים מוצרים רגישים בלי פיקוח מתאים?

יעל גרמן: זה החשש שלך?

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: זה לא החשש שלי.

יעל גרמן: אם אין לך חשש כזה, למה אתה לא סומך על פיקוח?

יעל גרמן: לא ניקח את זמביה או את בוצואנה אלא ניקח את אותן מדינות שגם אנחנו, רשות המזון, סומכים עליהן שהן לא מרעילות ולא מסכנות את בריאות תושביהן וכי יש שם רמת פיקוח גבוהה ונסמוך עליהן ונפשט את ההליכים.

יעל גרמן: על זה אני בוכה לאורך כל החוק.

אלי אלאלוף: למה היוזמה יכולה להיות מהפיקוח?

אלי אלאלוף: אני מעריך מאוד, אלי, שאתם לפחות לא באים "להתבכיין" על כך שאין לכם כוח אדם לפיקוח, כי יש משרדים אחרים – מי שמתעסק בבנייה, בפיקוח על אתרי בנייה, אני לא רוצה לחזור על הדיון הנוראי שהיה לנו אז – שאומרים שאין להם פיקוח ולכן כל המנופים במדינת ישראל הם באוויר ממש.

אלי אלאלוף: כאן באמת לוקחים על עצמם שירותי הבריאות, אתם לוקחים על עצמכם את היכולת האדירה לפקח בצורה שיטתית על כל מפעלי המזון בהיבט הזה של רגיש-לא רגיש.

אלי אלאלוף: אני חושב שצריך גם להשאיר את היוזמה ליצרנים לבוא ולומר שאנחנו חושבים, לאור שינויים שעשינו, עברנו ממזון רגיל למזון רגיש, אנא, בוא לבדוק.

אלי אלאלוף: לא להשאיר את זה לפיקוח ולשיטתיות של הפיקוח כמה שהיא טובה.

אלי אלאלוף: דבר שני.

אלי אלאלוף: אני חוזר ומצטרף מילה במילה ליעל.

<נעה בן שבת: אתה אומר על הייצור בישראל.

אלי אלאלוף: ודאי.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה בהחלט לא יכול להיות רק ביוזמת המשרד לגלות, כאילו מישהו מנסה לרמות.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: ההפך.

אלי אלאלוף: באים לעזור למערכת, לאחריות על המערכת של היצרנים עצמם.

אלי אלאלוף: דבר שני.

אלי אלאלוף: מאוד חשוב מה שנאמר על ידי יעל וגם אתמול אמרנו את זה.

אלי אלאלוף: כל החוק הזה, יש לו מטרה מרכזית והיא להוזיל את העלויות של המזון בכלל.

אלי אלאלוף: כל תהליך שיאפשר את זה, אני בטוח שהוא גם שיקול אצלכם.

אלי אלאלוף: עד עכשיו השיקול המרכזי היה בריאות הציבור שאף אחד מאתנו לא מעוניין לשים בצד אבל מצד שני קחו בחשבון את הרצון האדיר להוריד את עלויות המזון במדינה הזאת, שעובדה, הוא פשוט מטורף לעומת מדינות חלשות כמו שוויץ וכמו צרפת.

אלי אלאלוף: לכו לראות כמה עולה שם.

אלי אלאלוף: אני הלכתי לחופש במקום הכי בורגני שיכול להיות בשוויץ והייתי צוחק עם אשתי.

אלי אלאלוף: לא יכול להיות.

אלי אלאלוף: זה פשוט טירוף.

אלי אלאלוף: תחשבו על זה.

אלי אלאלוף: זה חלק מרכזי, ובמיוחד לאוכלוסיות החלשות שכולנו רוצים את טובתן.

אלי אלאלוף: בבקשה, תחשבו על הקלה של המערכות הבירוקרטיות.

אלי אלאלוף: ברשותכם, את הסעיף הזה נשאיר לצוות המקצועי.

אלי אלאלוף: אנא מכם.

אלי אלאלוף: תבדקו את עצמכם ואם תגיעו לאיזה סיכום אחר או תישארו בסיכום הזה, אין לי שום התנגדות אבל תשקלו מחדש.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני רוצה להתקדם.

אלי אלאלוף: אני מבטיח לכם הפסקה בשעה 10:45.

<ספי הולצשטיין: חברת אבוט, יצרנית מזון תינוקות.

<ספי הולצשטיין: אם יורשה לי להוסיף לדברי חברת הכנסת יעל גרמן, אנחנו היינו שמחים גם שתופעל מערכת הערכת סיכונים בדבר יבוא מזון רגיש.

<ספי הולצשטיין: יבואן שקיים כבר הרבה שנים נבדק, נמדד ועובר את כל אותן מסכות על מנת להיכנס לארץ ואחרי הרבה שנים שיש רקורד שמראה שהוא אכן עומד בכל הדרישות המקומיות, אפשר להפעיל עליו מערכת הערכת סיכונים ולבדוק האם יש צורך להמשיך באותן דרישות.

<ספי הולצשטיין: אין צורך להוסיף שהיוקר לייבא מוצרים לארץ הוא פשוט בלתי נתפס.

<ספי הולצשטיין: אם אתה לא חברה גדולה בעלת גב כלכלי חזק, יהיה מאוד קשה להכניס מוצרים נוספים לארץ.

<מעוז גרופר: אתמול דיברתי כיצרן אבל אני כאן בכובע של היבואן.

<מעוז גרופר: אני חושב שצריך לעשות גם רביזיה ברשימה של המוצרים הרגישים מכיוון שלצד המוצרים שאלי ציין קודם יש גם מוצרים כמו דגני בוקר מופחתי קלוריות שכל עוונם הוא שיש בהם ממתיק והם נכנסו, כתוצאה מכך, לרשימת המוצרים הרגישים.

<מעוז גרופר: נכנסו לתוך זה מים מינרלים ואז גם מוצר שמכיל בתוכו מים מינרלים כמו נסטי שמגיע לארץ עם מים מינרלים, גם הוא נחשב מזון רגיש.

<מעוז גרופר: העלויות שמושתות על המוצרים האלה הן כמו אלה של המוצרים הרגישים שציין אלי ולטעמי, בראייה מקצועית, זה מוגזם.

<זאב שמואל פרידמן: אדוני היושב ראש, בתשובה לגברת הולצשטיין.

<זאב שמואל פרידמן: אני רק שואל אם הכוונה הייתה כמו יצרן ותיק כזה, כמו הומאנה למשל, רק לצורך הדוגמה.

<זאב שמואל פרידמן: ההערה שהתכוונתי להעיר.

<זאב שמואל פרידמן: אני רוצה להפנות לסעיף 83(3) שאדוני אישר אותו או כבר עברנו עליו שמדבר על יבוא מזון לצורך אחד מאלה, בעצם לא יהיה חייב בכלל ויוחרג.

<נעה בן שבת: לא, הוא לא מוחרג לגמרי.

<נעה בן שבת: אפשר לקבוע שהוא יהיה - - -

<זאב שמואל פרידמן: הוא מוחרג לגמרי.

אלי אלאלוף: לא, הוא לא מוחרג.

<נעה בן שבת: הוא לא מוחרג לגמרי.

<נעה בן שבת: אפשר לקבוע פטור מאבחון הסימון.

<זאב שמואל פרידמן: אפשר.

<זאב שמואל פרידמן: למשל, כאשר הוא מיועד ליצוא.

<זאב שמואל פרידמן: זה סעיף שקיים גם בחקיקה הזרה.

<זאב שמואל פרידמן: זאת לא המצאה ישראלית.

<זאב שמואל פרידמן: זאת אומרת, אנחנו באים ואומרים שנכון, יש חקיקה מצוינת.

<זאב שמואל פרידמן: אגב, זה כבר קרה בתחום של רכבים כשבאו ואמרו שרכבים שיימכרו בארצות הברית יהיו בתקינה מסוימת אבל אתה מייצא אותם למקום אחר ואז הם ייראו אחרת.

<זאב שמואל פרידמן: אני אומר שצריך להיזהר עם הפתיחה ואני מבקש לעשות את זה בהרבה מאוד זהירות.

<זאב שמואל פרידמן: כאשר מדובר במזון רגיש, כאשר משרד הבריאות חושב שצריך לשים את הברקס, כי אותו סעיף הוא סעיף שמאומץ מחקיקה בינלאומית.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אלי, בבקשה.

אלי אלאלוף: התשובה היא סופית לחלק של הדיון הזה.

<אלי גורדון: מכיוון שנאמרו לא מעט דברים, אני רוצה להתייחס נקודתית לכמה דברים.

<אלי גורדון: קודם כל, כל מדינה, חברת הכנסת יעל גרמן, דואגת להבטחת איכות ובטיחות של המוצרים שמגיעים אליה והיא חייבת בכך.

<אלי גורדון: לא תמיד מדינת יצוא, אלא אם כן קיימים הסכמים בילטרליים עם אותה מדינה, מוכנה להרים את הכפפה ולעשות פיקוח במקום.

<אלי גורדון: זה דבר אחד.

<אלי גורדון: ארצות הברית ואירופה, בחלק מהמקרים, עושות בקרה ופיקוח ישירות ברמת המפעל.

<אלי גורדון: זה בשיטות ומודלים של פיקוח על מזון מיובא לכל מדינה ומדינה.

<אלי גורדון: יש כאן לא מעט נציגים והם יכולים לתקן אם אני לא מדייק בדבריי.

<אלי גורדון: לעניין של מזון רגיש.

<אלי גורדון: אני רוצה להזכיר לכולם, כולל לרז, מעוז וכל מי שהעלה את הסוגיה, שרשימת מזון רגיש כרגע לשלוש שנים היא קבועה ואחר כך תהיה רביזיה.

אלי אלאלוף: התדירות היא אחת לשלוש שנים?

<אלי גורדון: לא.

<נעה בן שבת: רק לראשונית.

<אלי גורדון: לפי החוק, כבר היום, אנחנו מכירים, שמענו את הטענות ובהתאם לכך גם התייחסנו לסוגיה.

<אלי גורדון: נושא נוסף.

<אלי גורדון: מזון רגיל ורגיש והפרדה בתחום פיקוח על היבוא קיימת בכל מיני מדינות, בין היתר באותן מדינות שהזכרנו כאן, מדינות ואפילו גושים, בהתייחסות בפיקוח ראשונה.

<אלי גורדון: הוזכרו כאן מים מינרלים שבחלק מהמדינות זה כן מזון רגיש ובחלק מהמדינות הוא לא מזון רגיש.

<אלי גורדון: אצלנו, אנחנו הגענו למסקנה, בהתבסס על ניהול סיכונים שקיים בתחום של מזון רגיש, כי הייתה המלצה לקיים אותו עכשיו.

<אלי גורדון: לו אין ניהול סיכונים, לא הייתה הפרדה בין מזון רגיל ומזון רגיש.

<אלי גורדון: בואו לא נשכח היכן אנחנו נמצאים.

<אלי גורדון: אנחנו לא יוצרים את המנגנון של ההפרדה היום אלא הוא קיים מאז 2004.

אלי אלאלוף: להערה של ספי.

אלי אלאלוף: במה זה מייקר היום?

<ספי הולצשטיין: היום, ספציפית בתחום שלנו, כל יבוא נדגם ונבדק על ידי משרד הבריאות.

<ספי הולצשטיין: כל יבוא.

<נעה בן שבת: כל משלוח נדגם?

<ספי הולצשטיין: כל משלוח נדגם ונבדק על ידי משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: זה עולה לכם כסף?

<ספי הולצשטיין: המון כסף.

אלי אלאלוף: למה?

<ספי הולצשטיין: מעבר לעלויות הלוגיסטיות של הסעת המכולות ממקום הנמל למקום הדיגום של משרד הבריאות ואחר כך אל המחסנים בחזרה - - -

אלי אלאלוף: כל המשלוח?

<ספי הולצשטיין: הכול.

<ספי הולצשטיין: כל המשלוח נבדק.

<אלי גורדון: ספי, לטעמי את לא מדייקת בתשובה אלא אם כן לא הבנתי.

<אלי גורדון: כל משלוח שנדגם?

<ספי הולצשטיין: כן.

<אלי גורדון: השאלה הייתה לגבי כל המשלוח.

<קריאה: את כל המכולה את צריכה לשנע לאתר בדיקה?

<אלי גורדון: את חייבת להביא מה שנדגם.

<ספי הולצשטיין: הכול נדגם.

<ספי הולצשטיין: כל אצווה שנכנסת לישראל נדגמת אבל במשלוח יכולות להיות שלוש אצוות או אצווה אחת.

<ספי הולצשטיין: כל אצווה שנכנסת לישראל, ולא משנה אם היא נכנסה פעם ראשונה או פעם שלישית, היא נדגמת בשערי הנמל לבדיקות במשרד הבריאות.

<ספי הולצשטיין: בניגוד למקובל בעולם - - -

אלי אלאלוף: כמה זמן זה אורך?

<ספי הולצשטיין: הדגימה לוקחת כמה ימים, בין יום לארבעה ימים עד שבאים לדגום.

<ספי הולצשטיין: אנחנו משלמים עלויות אחסנה בנמל עד שזה קורה.

<ספי הולצשטיין: זה קורה לכל היבואנים.

<אלי גורדון: אני אתייחס לסוגיה הזאת.

<ספי הולצשטיין: הבדיקה המינימלית שעוברת כל אצווה היא בדיקת מיקרו ביולוגיה והבדיקה עצמה יכולה להיערך, אם זאת אבקה, עד שבוע ימים, ואם זה נוזל, עד 21 ימים.

<ספי הולצשטיין: אנחנו ממתינים לתוצאות הבדיקות וכמובן רק על פיהן משתחרר המשלוח, שזה בסדר ואנחנו עומדים בזה.

<ספי הולצשטיין: הבעיה האחרת היא שכל אצווה שלישית נזקקת לבדיקות מלאות וזה אומר עד 28 סוגים שונים של בדיקות.

<ספי הולצשטיין: כל הנוטריינטים, כל הפרופיל השומני, פרופיל חלבונים, מיקרו ביולוגיה, חומרי הדברה, מתכות כבדות – הכול נבדק.

<ספי הולצשטיין: זה קורה לכל אצווה שלישית.

<ספי הולצשטיין: נציין שגם אם אצווה נכנסה כבר לארץ ונבדקה – המנגנון מתאפס כל שלושה חודשים כך שאם הכנסת אצווה לארץ, היא נבדקה בבדיקות מלאות – עברו שלושה חודשים ויום, היא תיכנס שוב ושוב תיבדק בבדיקות מלאות, 28 בדיקות.

<ספי הולצשטיין: עלות הבדיקה המלאה יכולה להגיע עד לסדר גודל של 6,000, 7,000 שקלים.

<ספי הולצשטיין: בדיקת מיקרו בלבד נעה בין 600 ל-1,000 שקלים.

<ספי הולצשטיין: רק הבדיקה ולא המכולות, לא האחסנה, לא הזמן, לא המוניות שאני שולחת לכל המעבדות בארץ על חשבוני, לא צוות הרגולציה שאני מחזיקה כדי לקבל את הבדיקות, לעבור עליהן ולהעביר אותן למשרד הבריאות.

<אלי גורדון: אני אתייחס לזה.

<ספי הולצשטיין: כל התהליך הזה מאוד מסורבל ויקר.

<ענת מימון: את תיארת את המצב כיום לגבי מזון רגיש.

<ספי הולצשטיין: מזון רגיש בתחום שלי.

<ענת מימון: נכון.

<ענת מימון: לפי ההצעה המצב יישאר כמו שהוא מבחינת כמות הבדיקות?

<אלי גורדון: כן.

<ענת מימון: לא יהיה שינוי.

<ספי הולצשטיין: לא יהיה שינוי.

<אמיר רשף: כל הרזולוציה של מה נבדק וכולי, לא בחוק.

<ספי הולצשטיין: אם יורשה לי עוד הערה קטנה.

<ספי הולצשטיין: כשאני ביקשתי לבדוק הערכת סיכונים, הבקשה נאמרה לא ברמה של לבטל ולא ברמה של לעשות מהכול אפס, אלא לשקול להוריד את דירוג הבדיקות, לרווח את דירוג הבדיקות, לרווח סוגי בדיקות.

<ספי הולצשטיין: אם היצרן כבר כמה שנים עובר את אותן בדיקות על המוצרים שלו ויש 0.01 אחוז שהממצאים לא טובים, שלפעמים זה קורה בגלל בעיות במעבדות ולפעמים בבית היצרן, וזה בסדר וזה קורה, אבל אם יש כזה מידע שקיים במשרד הבריאות כבר המון שנים, מאז משבר רמדיה, מאז שאנחנו נבדקים, מדוע לא משתמשים במידע הזה?

<ספי הולצשטיין: אם אני נבדקתי תמיד ויצאתי בסדר, בואו נראה אולי אפשר לרווח ואולי לא כל אצווה שלישית אלא כל אצווה שישית, אולי פעם בחצי שנה, קצת יותר לנשום וקצת יותר לרווח.

<ספי הולצשטיין: העלויות, רק העלויות הלוגיסטיות, ואני לא מדברת עכשיו על דברים אחרים, הן עצומות.

<נעה בן שבת: את בעצם מציעה לשקול מחדש את מדיניות ניהול הסיכונים לגבי מזון תינוקות שהיא מדיניות ניהול סיכונים.

אלי אלאלוף: היא אמרה בהתייחס לתחום שלה אבל את יכולה לעשות השלכות על התחומים האחרים.

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: אם יורשה לי, אני אתייחס.

<נעה בן שבת: לכל אחד יש את ניהול הסיכונים שלו, אבל אלה שאלות של ניהול סיכונים.

אלי אלאלוף: לייעוץ המשפטי יש זכות להתערב בכל משפט ואפילו באמצע הצבעה.

<נעה בן שבת: סליחה אדוני.

אלי אלאלוף: אני מבקש שנבין אחד את השני.

אלי אלאלוף: ההמלצה שהייתה כאן של הגברת היא בעיקר עבור התחום שלה ולאור ההיסטוריה של החברה שלה.

אלי אלאלוף: אני חושב שצריך לחשוב על ההשלכות האפשריות ועל חברות אחרות וגם על סוגים אחרים, אבל אני לא מסכם אלא רק משאיר את זה כהתלבטות כוללת.

יעל גרמן: מדובר כאן על תמ"לים שזה מזון לתינוקות ואנחנו לא יכולים לשכוח את הטראומה שהייתה לכולנו והיא טראומה מאוד כבדה וטרגדיה מאוד כבדה עם רמדיה.

יעל גרמן: לכן למעשה נכנסו לבדיקות וזה מתוך אחריות ואחריות רבה.

יעל גרמן: עם זאת, אני חייבת לציין שאחת הבעיות של יוקר המזון היא התמ"לים.

יעל גרמן: התמ"לים יקרים בצורה בלתי רגילה.

יעל גרמן: כאשר ניסו להכניס עוד חברה ולאפשר לה להיכנס – בין השאר להיכנס לבתי חולים כדי באמת להקל את הכניסה ואת החדירה לשוק – היא לא יכלה להתמודד והיא נעלמה, פשוט עזבה את הארץ.

יעל גרמן: יש לנו כאן מבחר מאוד מאוד קטן.

יעל גרמן: נדמה לי שיש לנו היום שלוש או ארבע חברות.

<ספי הולצשטיין: שלוש.

יעל גרמן: זאת אומרת, הרביעית נעלמה.

יעל גרמן: שלוש חברות.

יעל גרמן: אנחנו מדברים על מזון לתינוקות וזוגות צעירים, אלה שבאמת יש להם את הכי פחות, משלמים הכי הרבה, הולכים לצבא וכולי וכולי ועליהם מוטל יוקר המחיה הבלתי אפשרי של התמ"לים, של המזון לתינוקות, שזה דבר ממש משגע.

יעל גרמן: לכן אני חושבת שההערה שלה היא מאוד מאוד נכונה.

יעל גרמן: הגיע הזמן לבחון ניהול סיכונים מחודש לגבי הנושא כחלק מהניסיון להוריד מחיר.

יעל גרמן: אבל היא דיברה על תמ"ל כדוגמה והיא אומרת שבכל מזון רגיש, בואו נבקש אחרי מספר שנים של ניסיון מוכח במשרד הבריאות, להוציא את כל הבדיקות, את כל המדגמים, את כל התוצאות, את כל הריג'קטים, לראות ואז, לאחר מכן, נבחן אולי באמת איזה שהן הקלות בבדיקות שיביאו לחיסכון בכסף שאני מקווה שיגיע לכיס של הזוגות הצעירים.

אלי אלאלוף: עוד הערות?

אלי אלאלוף: בבקשה, רז.

<רז הילמן: זה מאוד מתחבר להערה הקודמת שלי לגבי הנוסח של הסעיף המסמיך להתקין תקנות ואני באמת חושב שכאשר בוחנים הקלות, אם לא יבחנו גם שיקולים של עלויות – וכאן מדובר בדוגמה של מזון תינוקות אבל זה נכון לכל מזון רגיש כי מישהו יכול להביא סוכריות במשך תקופה ארוכה והסוכריות האלה הן בלי סוכר ולכן הן מוגדרות כרגיש ולאורך זמן הן טובות – אם ניקח שיקולים רק של בריאות, יכול להיות שבגלל שהן עם אותו ממתיק, צריך להתייחס אליהן בזהירות אבל אם נוסיף גם שיקולים של יוקר מחיה, אולי נרצה להקל עליהם.

<רז הילמן: לכן מאוד חשוב בסעיף המסמיך להוסיף גם את השיקולים של יוקר המחיה.

אלי אלאלוף: כאן אני פונה לאוצר.

אלי אלאלוף: אני מבין את אנשי משרד הבריאות שעושים את העבודה ובצורה מחמירה ביותר ובצדק ואין לי טענות אליכם.

אלי אלאלוף: האם לוקחים בחשבון גם את המהות של החוק הזה, שהיא הורדת יוקר המחיה?

אלי אלאלוף: סליחה שאני אומר את זה, אני לא פוליטיקאי נורמלי, אני לא פוליטיקאי בכלל ואני רוצה לראות הורדת יוקר המחיה כאחד הדברים הטובים לכל אוכלוסיית ישראל ובמיוחד לחלשים.

אלי אלאלוף: במיוחד במוצרים מסוימים כמו המזון שאנחנו דנים בו, אוכל לתינוקות.

אלי אלאלוף: אני חושב שצריך לעשות את הבדיקה הנדרשת כי אני לא מצפה ממשרד הבריאות שייתן לנו תשובות טכניות, ארגוניות, זמן המתנה וכולי.

אלי אלאלוף: זה לא תפקידו.

אלי אלאלוף: תפקיד האוצר הוא לבוא ולנהל את הסיכונים ולא משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: משרד הבריאות ינהל סיכונים רק בתחום הבריאות ולא ינהל את הסיכונים בתחום כלל העלויות הנוצרות על המוצר.

אלי אלאלוף: אני חושב שיש כאן – בדוגמה שלמדנו טיפה לעומק אבל לצערנו היא ידועה ויש כבר כאלה שאומרים שצריך לשים על כל קופסת מזון לתינוקות איזו זמזם שלו כדי שחס ושלום לא יגנבו אותה – ואני חושב שהגיע הזמן שנטפל בנושא הזה, שנבדוק איך אנחנו מוזילים כי כרגע לא הוזלנו אלא ייקרנו את המזון ועשינו אותו בלתי ניתן להשגה, במיוחד במוצרים הטובים ביותר ואני לא מפרסם ולא יודע מה את מוכרת.

אלי אלאלוף: לצערי אין לי תינוק בבית כבר 25 שנים.

אלי אלאלוף: בבקשה, תבדקו את הנושא.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה לסכם.

<אמיר רשף: בכל זאת אני אשמח להתייחס כי הערה דומה כבר עלתה.

אלי אלאלוף: אני מודיע מראש שהסיכום יהיה בדיון חוזר ביניכם בצוות כדי לבדוק את המצב כי המצב לא נראה לי סביר כרגע.

<אמיר רשף: הערה דומה עלתה גם אתמול.

<אמיר רשף: לא ספציפית עכשיו לגבי הסוגיה של יבוא המזון הרגיש אבל הייתה איזושהי תחושה שלך שאין ברפורמה מספיק צעדים להפחתת יוקר המחיה ואני כן אשמח להתייחס.

אלי אלאלוף: ביקשתי ממך רשימה שתאפשר לי לזהות איפה יצרנו הורדת מחירים.

אלי אלאלוף: כאשר נקבל אותה, נתייחס אבל כרגע בוא נישאר בהערה הכללית.

<אמיר רשף: בסדר.

<אמיר רשף: לעניין המזון הרגיש, אנחנו נקיים דיון בצוות הפנימי.

<אמיר רשף: מלכתחילה, עת הצגנו את הרפורמה בפני הוועדה, אמרנו שהשינוי המהותי מתייחס לפלח מסוים בתוך שוק המזון שנקרא המזון הרגיל, המזון שנמצא בסיכון נמוך יותר, שבו נמצאות ההקלות של פרוצדורת היבוא וכן האפשרות לייבא מזון ביבוא מקביל.

<אמיר רשף: דרך הסגמנט הזה של יבוא מזון נמצאת הבשורה של הרפורמה לעניין יוקר המחיה.

<אמיר רשף: לכל הנושא שעלה עכשיו, של מזון רגיש.

<אמיר רשף: אני מציע שאנחנו נקיים בצוות הממשלתי עוד דיון על זה לפני שנצא כאן בהצהרות ואמירות כי כל הרפורמה נעשתה תוך שיתוף ותוך הבנה של המגבלות של שירות המזון שבסוף ניהול סיכונים, אתה אומר שהאוצר ינהל, של מזון, מי שאחראי שיסופק מזון תקין לאזרחי מדינת ישראל, זה לא אני.

<אמיר רשף: כמי שנושא בסוף באחריות ונותן עמדה מקצועית, צריך להגיד מה הקווים האדומים שלו ומה הוא יכול ומה הוא לא יכול.

אלי אלאלוף: אתה יודע מה אמר פעם בן גוריון על היועצים שלא רצו לתכנן את הנגב – שיחליפו אותם.

אלי אלאלוף: חבר'ה, הגיע הזמן שתיקחו אחריות כוללת ולא כל אחד לוקח את המקום שלו וחי בו לבד.

אלי אלאלוף: יש כאן אחריות, כי אחרת הנגב היה דומה למה שלא היינו רוצים שייראה.

<אמיר רשף: נדמה לי שהתכנית הכלכלית והיקף הדברים שהיא מביאה תחת המעטפת - - -

אלי אלאלוף: אני באמת רוצה לראות את זה.

אלי אלאלוף: אתה יודע מה העמדה שלי לגבי התכנית הכלכלית, מה ההבנה, מה הרצון ומה המחויבות הלא פוליטית למוביל את התכנית הכלכלית הזאת באופן אישי.

אלי אלאלוף: אני חושב שצריך לחפש דרכים להוזיל עלויות.

אלי אלאלוף: לא פגעתי חס וחלילה באחריות של מישהו.

<אלי גורדון: אני מתנצל אדוני היושב ראש, אבל אני חייב להגיב לעובדות שלא דייקו בהן בעניין של מזון לתינוקות.

<אלי גורדון: את העובדות כולנו מכירים ואני רוצה רק לשאול את הנציגה שהציגה כאן עובדה שלא מיושם ניהול סיכון במזון לתינוקות ובפיקוח על מזון לתינוקות.

<אלי גורדון: תאמרי לי בבקשה, מאז 2004, פרוץ האירוע, ועד היום, תדירות בדיקות לא השתנתה?

<אלי גורדון: האם לא יושם ניהול סיכונים נקודתית לגבי מזון לתינוקות והוא בגלל אירוע ובגלל רגישות?

<אלי גורדון: בין היתר בגלל דרישה ציבורית, אני רוצה להזכיר לכולנו, היא שונה לגמרי מכל שאר המזון הרגיש שמגיע.

אלי אלאלוף: אולי תיתן לנו את התשובה?

<אלי גורדון: אני אתן תשובה אבל אני לא רוצה לתת תשובה אלא אני רוצה שהם יתייחסו.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: תן תשובה.

אלי אלאלוף: אנחנו מאמינים לך.

אלי אלאלוף: אני לא אוהב שתוקפים.

<אלי גורדון: לא, חלילה.

<אלי גורדון: פשוט חבל שדברים לא מוצגים בצורה נכונה על ידי מפוקח ואז אני נאלץ לדבר וכמו שאני רואה, אני לא תמיד מצליח להסביר את עצמי מספיק טוב.

אלי אלאלוף: לא, אתה מסביר מצוין.

<אלי גורדון: עובדתית דברים לא נכונים.

<אלי גורדון: בתחום מזון לתינוקות במהלך שנים, מאז האירוע, אז התחלנו מיום אפס, אחרי האירוע, בהנחיית שר הבריאות דאז לבדוק כל אצווה ואצווה של מזון לתינוקות שמגיע למדינת ישראל.

<אלי גורדון: לאחר מספר שנים יצרנו דאתה בייס, מאגר מידע של הנתונים בבדיקות לגבי אצוות ובהסתמך על אותם נתונים ניתחנו את הנתונים האלה ואת תוצאות הבדיקה.

<אלי גורדון: דרך אגב, בין היתר הייתה גם דעה ציבורית השלילית על כך שאנחנו מפחיתים את תדירות הבדיקות.

<אלי גורדון: הפחתנו בפעם ראשונה.

<אלי גורדון: מזון לתינוקות הוא אחד מהמזונות הרגישים.

<אלי גורדון: ברגע שבנינו מערכת ממוחשבת, נתנו דעת למודול פיקוח ויישום של דיגום של מזון לתינוקות ובאמצעות אותו מודול הורדנו עוד יותר את התדירות של הבדיקות.

<אלי גורדון: נכון להיום אנחנו מתעסקים עם החוק ובתהליך.

<אלי גורדון: על אף הכול, בתהליך תוך כדי עבודה, אנחנו גם יודעים ליישם את הנוהל שמתייחס לניהול סיכונים, לניתוח מצאים שיש לנו וכך גם נפעל בהמשך.

<אלי גורדון: עוד נקודה אחת שהייתי רוצה להתייחס אליה.

אלי אלאלוף: האם באמצעות החוק הזה בדקתם שאי אפשר להקל עוד יותר?

<אלי גורדון: הרפורמה, אדוני היושב ראש, מלכתחילה התמקדה במזון רגיל, בהבנה ובהפנמה שבעניין של מזון רגיל, קודם כל לא נוגעים.

<אלי גורדון: אלה הסדרים קיימים בלי קשר לכל ההסדרים, לאותו ניהול סיכונים שאנחנו מדברים עליו, מיושם בשגרה יום יומית.

<אלי גורדון: לצורך הדוגמה, להבדיל ממזון לתינוקות, בכל שאר המקרים, נכון להיום, מיושם נוהל הסרת חסמים שמאפשר לבדוק, לשחרר משלוח מהנמל במידה ובמהלך שלושה חודשים הוא נדגם.

אלי אלאלוף: אני מציע שזה יחזור לדיון בצוות המקצועי.

אלי אלאלוף: אני מבקש, תנסו להגיע בשבוע הקרוב לסיכום אותו נאמץ בהבנה ובשמחה.

אלי אלאלוף: נמשיך הלאה לסעיף הבא.

<נעה בן שבת: אנחנו קוראים את סעיף הכרזה זמנית.

<נעה בן שבת: אנחנו בפרק שנוגע למזון הרגיש.

<נעה בן שבת: רוצים לעבור הלאה או שרוצים להמשיך לקרוא אותו?

אלי אלאלוף: להמשיך לקרוא.

<נעה בן שבת: 90.

<נעה בן שבת: הכרזה זמנית על אף הוראות סעיפים 86 עד 89, רשאי מנהל שירות המזון להכריז, באופן זמני, כי מזון הוא מזון רגיש (בסעיף זה – הכרזה זמנית), במקרים שבהם סבר כי קיים צורך דחוף בהכרזה כאמור עקב חשש לפגיעה בבריאות הציבור.

<נעה בן שבת: הכרזה זמנית תהיה לתקופה שלא תעלה על שלושה חודשים, ורשאי מנהל שירות המזון להאריך את ההכרזה הזמנית לתקופות נוספות ככל שסבר כי הצורך בהכרזה דורש זאת, ובלבד שסך התקופות לא יעלה על שישה חודשים.

<נעה בן שבת: הכרזה זמנית תפורסם בידי מנהל שירות המזון ברשומות ובאתר האינטרנט של שירות המזון ותימסר במסירה אלקטרונית לבעלי עניין.

<נעה בן שבת: כאן הייתה הבחנה בין בעלי תעודות יבואן רשום לבין שאר הרשומים למינוי הזה באתר האינטרנט אבל אני לא רואה סיבה להבחין וזה כולל את כל בעלי העניין.

<נעה בן שבת: הודעה על הארכת הכרזה זמנית תפורסם ברשומות שלושה שבועות לפני תום ההכרזה הזמנית ותימסר במסירה אלקטרונית לבעלי עניין.

<נעה בן שבת: הכרזה זמנית תיכנס לתוקף עם פרסומה ברשומות או במועד מאוחר יותר שנקבע בה, אולם רשאי מנהל שירות המזון לתת לתחנת הסגר הוראות שלפיהן יש להתייחס למזון כמזון רגיש מרגע החלטה בעניין, עוד בטרם הפרסום ברשומות.

<נעה בן שבת: אני רוצה לשאול.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים כאן על הוראה מינהלית מאוד משמעותית.

<נעה בן שבת: ראינו שיש הוראות כאלה בסעיף 119 ויש גם בסעיף 192 הוראות מינהליות חמורות.

<נעה בן שבת: השאלה אם באמת נחוצה הוראה נוספת כאן שמקדימה את מועד ההכרזה הזמנית מעבר למה שכתוב בסעיף 119.

<אמיר רשף: לפני שאלי יסביר את הצורך המקצועי, אני אעיר שההוראה היא בכוונה לתחנת ההסגר.

<אמיר רשף: לכן המצב שמישהו עובר עבירה פלילית, לא קיים כאן.

<אמיר רשף: בעצם הבן אדם עצמו ממשיך לייבא, זה בסדר, אנחנו לא משיתים עליו כלום, אלא רק תחנת ההסגר בעצם העלתה את רף הבדיקה למשל שאולי יש בו עלות כלכלית אבל הוא לא מייצר סנקציה פלילית או עיצום כספי או משהו כזה.

<אמיר רשף: זאת הייתה הפשרה שלנו.

<אמיר רשף: למשל יש אסון גרעיני ביפן ורוצים להגיד שכל מזון מיפן צריך לעבור בדיקה רדיו אקטיבית.

<אמיר רשף: אי אפשר לחכות לפרסום ברשומות.

<נעה בן שבת: נדמה לי שאם יש אסון גרעיני ביפן, יש לנו סמכות בסעיף 192.

<אמיר רשף: 119 או 192.

<קריאה: 119.

<אמיר רשף: נדמה לי שאת מדברת על 119(ב).

<אמיר רשף: אתמול הפנו את תשומת לבנו ליחס בין הדברים האלה.

<אמיר רשף: אני חושב שנצטרך לבדוק את זה אבל בכל מקרה, זאת המהות.

<אמיר רשף: כלומר, לפעמים יש דחוף דחוף אבל לא נשית על האזרח אלא תחנת ההסגר היא זאת שתדע שהיא צריכה להתחיל בדיקות רדיו אקטיביות כבר מעכשיו למשל.

<רז הילמן: אני רק מבקש שאם וכאשר יש הוראות שהן הוראות פנימיות בתוך משרד הבריאות, נניח אומרים עכשיו למפקחים שיבדקו יותר בקפדנות מזון שמגיע מיפן, שהוראות כאלה יפורסמו באתר האינטרנט של משרד הבריאות כך שכל היבואנים יהיו מודעים להן ויצפו גם עוד עיכובים אולי בשחרור של המשלוחים כתוצאה מכך.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שבזה צריכים להיות זהירים.

אלי אלאלוף: אם זה כל כך דחוף, לא צריך להכניס פאניקה.

אלי אלאלוף: אם היבואן הספציפי ידע, לדעתי אין צורך לפרסם את זה מיד ואז מכניסים את המדינה לפאניקה.

אלי אלאלוף: אני חושב ששליטה כזאת בתחנת ההסגר, זה נראה לי הגיוני.

אלי אלאלוף: אותו יבואן יקבל במקביל הודעה.

אלי אלאלוף: זה כן, אבל לא הייתי הולך מיד למהלך דרסטי כזה ויביא פאניקה למדינה.

אלי אלאלוף: יש לנו מספיק פאניקות כל שעה וחצי, ומי שרוצה, שיפתח את הטלפון ויקרא בחדשות.

אלי אלאלוף: אני מציע שקצת נרגיע את המדינה הזאת.

<רז הילמן: לפי הנוסח הזה היבואן לא מקבל הודעה.

<רז הילמן: זאת בדיוק הבעיה.

אלי אלאלוף: לא יקבל הודעה.

<אמיר רשף: זאת הודעה על הכרזה זמנית.

<אמיר רשף: ההודעה על ההכרזה הזמנית ממילא מתפרסמת באינטרנט.

<רז הילמן: לא הודעה על הכרזה זמנית.

<רז הילמן: להוראות הספציפיות, מה זה אומר שעכשיו בודקים כך וכך.

<אלי גורדון: נשקול את זה.

אלי אלאלוף: תשקלו.

אלי אלאלוף: אני לא הייתי הולך על הכרזה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נמשיך.

<ענת מימון: 91.

<ענת מימון: בקשה למתן אישור מוקדם ליבוא לשם קבלת אישור מוקדם ליבוא של מזון רגיש, או חידוש אישור כאמור, יגיש יבואן למנהל שירות המזון או לעובד שירות המזון שהוא הסמיכו לכך (בתת סימן זה – נותן האישור) בקשה בהתאם להוראות סעיף 92.

<ענת מימון: נותן האישור רשאי שלעכב את הטיפול בבקשה אם מצא כי לא צורפו המסמכים, הטפסים או המידע הנדרשים לפי סעיף 92(א)(2), עד לצירופם בתוך מועד שיקבע, ואם לא צורפו במועד כאמור, רשאי הוא לדחות את הבקשה.

<ענת מימון: 92.

<ענת מימון: התנאים לקבלת אישור מוקדם ליבוא אישור מוקדם ליבוא יינתן למבקש שמתקיימים בו כל אלה: הוא יבואן רשום, אלא אם כן הוא פטור מכך לפי סעיף 83.

<ענת מימון: הוא מסר את כל המסמכים, הטפסים והמידע שנקבעו לפי סעיף 148(3) המעידים על עמידת המזון הרגיש בדרישות חקיקת המזון ועל הקשר ליצרן המזון.

<ענת מימון: הוא שילם את האגרה המתאימה לפי סעיף 148(12)(ב) בעד הגשת הבקשה.

<ענת מימון: סעיף (ב) הועבר לסעיף הקודם, לסעיף 91, כך שסעיף (ג) הופך להיות סעיף (ב): לא יינתן אישור מוקדם ליבוא ולא יחודש אישור כאמור – צריך לבדוק אם אנחנו קובעים את זה גם לגבי חידוש - למזון שאינו עומד בדרישות לפי חקיקת המזון.

<נעה בן שבת: זאת אמירה כללית שלכם.

<נעה בן שבת: אתם דורשים את המידע, את דרישות חקיקת המזון, וזה גם לגבי חידוש האישור.

<אלי גורדון: ברור.

<אלי גורדון: כן.

<ענת מימון: 93.

<ענת מימון: חובת דיווח על שינוי במסמכים חל שינוי בפרט מן המסמכים, הטפסים או המידע שמסר היבואן לפי סעיף 92(א)(2), ידווח היבואן לנותן האישור על השינוי בכתב, בהקדם האפשרי ולא יאוחר משבעה ימי עבודה.

<ענת מימון: 94.

<ענת מימון: קביעת חובות מקצועיות באישור מוקדם ליבוא נותן האישור רשאי להורות באישור המוקדם לייבוא כי משלוח המזון ייבדק במעבדה בישראל עם הגיעו לתחנת ההסגר, בסוגי בדיקות שפירט באישור וכן כי תבוצע בו בדיקה אורגנולפטית, וכן רשאי הוא לקבוע הוראות מקצועיות נוספות הנדרשות לסוג מזון רגיש מסוים, בין השאר בשים לב להסדרים המקובלים במדינות מפותחות בתחום המזון.

<ענת מימון: לעניין זה, "בדיקה אורגנולפטית" – בדיקה של ריח, מראה חיצוני וטעם.

<רז הילמן: לגבי סעיף 92.

<רז הילמן: אני מזכיר את ההערה שלנו שהערנו בדיון אתמול.

<רז הילמן: אנחנו מבקשים שיהיה מסלול דומה למסלול שיש ברישיון יצרן, שאם הוגש לפני, כל עוד לא סורב, זה ייראה כאילו האישור ממשיך.

<רז הילמן: אני מניח שעל זה ידובר בנפרד בדיון שנקיים.

<נעה בן שבת: ההצעה שמופיעה בסוף סעיף 95, הצעה של איגוד לשכות המסחר, לאפשר הארכה של אישור מוקדם במקרה של עיכוב במתן החלטה על חידוש.

<רז הילמן: כן.

<רז הילמן: על זה נדון.

<רז הילמן: הערה נוספת.

<רז הילמן: בסעיף 92(ב), נותן האישור רשאי לעכב את הטיפול בבקשה אם מצא כי לא צורפו המסמכים או המידע הנדרשים.

<רז הילמן: אנחנו ביקשנו, לאור הרבה מאוד פניות של יבואנים - - -

<אלי גורדון: זה נמחק.

<אמיר רשף: הוא הועבר לסעיף הקודם.

<נעה בן שבת: הוא הועבר לסעיף 91(ב).

<אמיר רשף: הוא הפך להיות סעיף 91(ב).

<רז הילמן: בסדר.

<רז הילמן: יש בעיה מאוד קשה ליבואנים, במיוחד במזון רגיש, עת בודקים את המסמכים ומוציאים ריג'קט.

<רז הילמן: אומרים שאי אפשר להביא את המוצר לישראל בגלל סיבות אלה ואלה.

<אלי גורדון: בשלב הגשת הבקשה.

<רז הילמן: כן.

<רז הילמן: באישור מוקדם.

<רז הילמן: אז רץ היבואן, פונה ליצרן ואומר לו שהוא צריך את א', את ב', את ג', כדי לקבל את אישור היבוא.

<רז הילמן: הוא מקבל מהיצרן את המסמכים האלה, מגיש אותם שוב למשרד הבריאות ואז במשרד הבריאות ממשיכים לבדוק את הבקשה ומגלים שבעצם חסרים עוד דברים או שעכשיו משרד הבריאות החליט שצריך עוד דברים.

<רז הילמן: על מנת לייצר ודאות – שמאוד מתחברת עם הנושא של יוקר המחיה והעלויות והקושי הבירוקרטי – אנחנו מאוד מבקשים שיוגדר בחוק שכאשר בודקים – והייתה התייחסות דומה, אם אני זוכר נכון גם לבקשת רישיון יצוא – בקשה לאישור מוקדם של מזון רגיש, יבחנו מ-א' ועד ת' את הבקשה ולפחות כל מה שמופיע בבקשה, כבר יקבל מענה.

<רז הילמן: והיה ומסמך שאחרי כן יגיש היבואן יהיה גם בו ריג'קט, ברור שניתן יהיה להחזיר אותו בחזרה ליבואן.

<רז הילמן: אבל ביחס לכל המסמכים שהוגשו בתחילה, שהם ייבדקו מ-א' ועד ת' וכל הריג'קטים באותו מעמד יינתנו ליבואן.

<נעה בן שבת: אתה בעצם אומר שאתה יכול להגיש בקשה חלקית, תבדקו קודם ותגידו לי אם יש ריג'קט.

<רז הילמן: לא.

<רז הילמן: אני אומר שאני אגיש בקשה מלאה אבל אני רוצה לקבל את כל הריג'קטים.

<רז הילמן: אני לא רוצה שייתנו לי ריג'קטים חלקיים ואחרי כן ייתנו לי עוד ריג'קטים.

<רז הילמן: את זה אני מבקש.

אלי אלאלוף: אתה רוצה תגובה בבת אחת, בפעם אחת.

<רז הילמן: בדיוק.

<אלי גורדון: אני רוצה לתת אישור בפעם אחת אבל הבעיה היא שיבואן מסיבותיו הוא יודע להגיש בקשה חלקית.

<אלי גורדון: אם כל היבואנים היו מאה אחוזים יודעים להגיש בקשה בצורה נכונה, הייתי נותן אישור.

<אלי גורדון: אין לי כוונה בכוונה לא לתת אישור וכדי ליצור לעצמי עבודה מיותרת.

<אלי גורדון: לכן ההתייחסות של מהנדס במחלקה ליבוא בעת הנפקת אישור יבוא היא לא שאנחנו נותנים לך ריג'קט אלא אנא ממך, זה דוח החזר, אנא ממך, תשלים מידע שחסר כדי להנפיק אישור יבוא.

<אלי גורדון: זאת סוגיה אחת.

<אלי גורדון: שנית.

<אלי גורדון: מהנדס מזון לא יכול לנחש מה בריג'קט יושלם ובאיזו דרך ומה תהיינה השאלות שיש להפנות ליצרן.

<אלי גורדון: לכן, מכאן הקריאה, ויותר מפעם אחת אמרנו לכל היבואנים, אנא מכם, תגישו בקשה מלאה כדי לקבל אישור יבוא כי התהליך הזה של פינג פונג – ולתהליך הזה אנחנו קוראים כך – מיותר לכולנו, גם לגוף פיקוח וגם לגוף המפוקח.

<אלי גורדון: ככל שהבקשה תוגש במלואה, כך ההתייחסות תהיה מלאה.

<רז הילמן: אני מתחבר לתשובה של אלי במאה אחוזים.

<רז הילמן: זה בדיוק מה שצריך להיות.

<רז הילמן: היבואנים צריכים להקפיד להגיש כמו שצריך ומשרד הבריאות צריך להקפיד לבדוק מ-א' ועד ת'.

<רז הילמן: אם זאת ההנחיה של אלי, ואם אפשר שזה ייכתב גם בחוק, אין בעיה.

אלי אלאלוף: אתה מצפה שמשרד הבריאות לא יגיב?

<רז הילמן: לא, ודאי שלא.

<אלי גורדון: אז הוא יקבל אישור יבוא בלי שנתנו.

<רז הילמן: זה ממש לא מה שאני מבקש.

אלי אלאלוף: יש כאן שילוב של אינטרסים.

<רז הילמן: נכון.

אלי אלאלוף: לענות מהר ולקבל מהר.

<רז הילמן: אבל מהצד שלנו הדרישות ברורות.

<רז הילמן: אני רק מבקש שהדרישות יהיו ברורות גם למהנדסים של משרד הבריאות שהם נדרשים לבדוק מ-א' ועד ת'.

אלי אלאלוף: נמשיך הלאה.

יעל גרמן: אני רק רוצה להזכיר את לוחות הזמנים.

יעל גרמן: אנחנו אמרנו שאנחנו נקבע לוחות זמנים לאורך כל החוק.

יעל גרמן: דרך אגב, לא ראיתי את זה בחלק שכבר אור.

אלי אלאלוף: אנחנו ניתן.

<אלי גורדון: הם קיימים ומפורסמים באתר האינטרנט.

<נעה בן שבת: צריך לציין אותם.

יעל גרמן: להכניס אותם לחוק.

אלי אלאלוף: בסדר.

<אלי גורדון: אפשר בהתאם לסוגים.

<אלי גורדון: אין בעיה.

אלי אלאלוף: אני חוזר להערה של חברת הכנסת יעל גרמן.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לרכז את כל הנושא של לוח הזמנים לפי הדרישות השונות.

אלי אלאלוף: הדבר השני, הסעיפים שמאפשרים לזהות ירידת יוקר המחיה.

<רז הילמן: לסעיף 93, חובת דיווח על שינויים במסמכים.

<רז הילמן: זה לא סעיף שאומר מתי צריך להגיש מחדש אבל אנחנו נשמח לקבל הבהרה מאלי.

<רז הילמן: לא הצלחתי להבין מסעיפים אחרים בחוק מתי צריך להגיש מחדש, איזה מהמקרים מחייבים את זה, ושיהיה ברור גם ליבואנים מתי צריך.

<רז הילמן: סעיף 93 מדבר על חובת דיווח ואין לנו בעיה עם חובת הדיווח אבל השאלה היא מתי זה מחייב הגשה מחדש.

<רוברט סגל: בנוגע לאותו סעיף.

<נעה בן שבת: סליחה, אני מתנצלת, אתה שואל על איזה שינוי צריך לדווח?

<רז הילמן: לא.

<רז הילמן: מתי כאשר יש שינוי, זה מחייב הגשה מחדש.

<רוברט סגל: מה שאני רציתי להעיר לא קשור לתוכן אלא ללוח הזמנים.

<רוברט סגל: אנחנו מבקשים להשוות את זה וליצור 14 ימים כמו ברישיון יצרן.

<רוברט סגל: לדווח על שינויים בפרטים תוך 14 ימים ולא תוך שבעה ימים.

<נעה בן שבת: זה היה 14 ימים גם בפרק היצרן.

<רוברט סגל: נכון.

<איתן גרנות: טכנולוג מזון, איגוד לשכות המסחר.

<איתן גרנות: באירופה נהוג בעניין הגשת מסמכים ושמירת מסמכים ויש מושג שנקרא מייג'ור צ'נג'.

<איתן גרנות: יודעים שיש שינוי באחד הרכיבים ואם יש שינוי בתהליך הסטריליזציה, כמובן שיש חובת דיווח.

<איתן גרנות: אם יש איזשהו שינוי בתווית או איזשהו שינוי בפריט שהוא לא מהותי, אין חובת דיווח מידית.

<נעה בן שבת: היו שתי הערות.

<נעה בן שבת: הייתה הערה לגבי השינוי המהותי, האם מדובר על חל שינוי או שינוי מהותי ומתי השינוי הופך להיות כזה שהוא בעצם בקשה חדשה.

<נעה בן שבת: אם אפשר לשים את הגבול.

<אלי גורדון: נתחיל מזה ששינוי מהותי ושינוי לא מהותי קיים לא רק באירופה אלא גם בארצות הברית.

<אלי גורדון: מכיוון שלעשות הבחנה לא ניתן ברמה אבסולוטית, ברמה של החוק, לכן ביקשנו כאן שעל כל שינוי יהיה דיווח ולאחר קבלת דיווח נדע להבחין אם הוא מייג'ור או לא.

<אלי גורדון: לעניין 14 ימים ושבעה ימים.

<אלי גורדון: עשינו כאן מה שנקרא תזמון.

<אלי גורדון: יחד עם זאת הגענו למסקנה שברגע שמדובר ביבואן, בכל זאת היינו רוצים לקבל את המידע יותר מהר כי ההתייחסות היא למוצר ולא לכל המפעל או לשינויים שאתה עורך במפעל.

<אלי גורדון: לכן זמן התארגנות הוא הרבה יותר קצר ולכן שבעה ימים זה מה שאנחנו חשבנו לנכון שיהיו.

<רוברט סגל: ההערה שלי היא למקום של בעיות טכניות ולא איזושהי מהות.

<רוברט סגל: מישהו יכול פשוט לא להספיק מסיבות מאוד טריביאליות להודיע תוך שבעה ימים.

<רז הילמן: מדובר על הודעה בכתב.

<רז הילמן: אנחנו רוצים לוודא שההודעה בכתב יכולה להיות גם באמצעי שהוא אלקטרוני.

<נעה בן שבת: אני לא רואה איפה יכולה להיות הבנה אחרת.

<נעה בן שבת: אני אבדוק אם יכולה להיות הבנה אחרת.

<רז הילמן: בחלק מהמקומות זה כתוב.

<רוברט סגל: סליחה אדוני, לא קיבלנו תשובה על ההערה לגבי לוח הזמנים.

אלי אלאלוף: אלי, אתה רוצה להתייחס?

<אלי גורדון: מכיוון שבהסדרים שחלים על היצרן, התיק עצמו הוא הרבה יותר רחב ואז זה דורש יותר בדיקה, נתנו שם 14 ימים.

<אלי גורדון: לעומת זאת, במקרה של היבואן מדובר במוצר אחד, בתיק של מוצר אחד, ולכן שבעה ימים, לדעתנו מספיקים.

<אלי גורדון: רוברט אומר שיש מישהו שטכנית יכול לא להספיק.

<אלי גורדון: מי שלא יספיק בשבעה ימים, הוא לא יספיק גם ב-14 ימים ולכן זה לא השיקול.

<רוברט סגל: לא מדויק.

<רוברט סגל: מדובר על חברות קטנות ועל יצרנים קטנים שמייבאים חומרי גלם או יבואנים קטנים שמייבאים מוצרים סופיים והם לא חברה גדולה שיש לה מערכת מעקב.

<רוברט סגל: זה יכול להיות בן אדם אחד שהוא היצרן או משפחה של ארבעה אנשים שהם היצרנים והם בחופשה משפחתית בחוץ לארץ.

<רוברט סגל: סליחה שאני מעלה את זה אבל זאת הסיבה שיכולה להיות.

<אלי גורדון: בינתיים המוצר מיוצר.

<רוברט סגל: מפעל שמייצר או מפעל שהוא GMP.

<רוברט סגל: אני לא רואה את ההבדל.

<רוברט סגל: זה יכול להיות מפעל קטן שמייצר או יבואן קטן שמייבא.

<נעה בן שבת: זה בדיוק עושה את השינוי.

<אלי גורדון: ממילא יש לנו דיונים עם היבואנים ואנחנו נבדוק.

אלי אלאלוף: יש לכם עוד דיון ביניהם?

<רוברט סגל: כן.

אלי אלאלוף: תעלו את זה בדיון ותגיעו לסיכום.

<נתן ויטברג: בחוק חסרה קביעה, והיא די מורכבת, שמגישים השלמות להיתר יבוא וזה נכנס מחדש לסבב של ה-21 ימים.

<נתן ויטברג: אתה מגיש השלמות וזה כאילו הגשת בקשה מחדש.

<נתן ויטברג: השאלה אם אפשר לקבוע פה זמן יותר קצר.

אלי אלאלוף: דנו כל כך הרבה בזה.

<נתן ויטברג: אני מדבר ברישיון.

אלי אלאלוף: בואו נאמץ מה שאמרנו לסוג אחד.

אלי אלאלוף: אותו דבר.

אלי אלאלוף: אני לא מציע שנקיים דיון על זה.

אלי אלאלוף: תעתיקו משם, אם זה לא כתוב ולא ברור.

<אלי גורדון: אדוני היושב ראש, רק הבהרה כללית כי יהיו הרבה הערות.

<אלי גורדון: יש תקנות בעניין הזה ושם זה יוסדר.

אלי אלאלוף: יש לכם צינורות פתוחים לדיון גם מחוץ לוועדה.

אלי אלאלוף: תחשבו.

אלי אלאלוף: אלה דברים טכניים מאוד.

<רז הילמן: לסעיף 94.

<רז הילמן: סעיף 94 מדבר על כך שנותן האישור הוא בעצם מהנדס בשירות המזון הארצי, רשאי לתת הוראות לתחנת ההסגר איזה בדיקות לעשות.

<רז הילמן: אנחנו מבקשים שיהיה כתוב בצורה מפורשת, בגלל לקחים מהשטח, שנתן נותן אישור הנחיה איזה בדיקות צריך לבצע במוצר, בדיקות אלו ובדיקות אלו בלבד יתבצעו במוצר אלא אם ניתן אישור ממנהל שירות המזון הארצי.

אלי אלאלוף: אלה כבר פלפולים לתלמידים.

<רז הילמן: לא.

<רז הילמן: זה מאוד מהותי.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אנחנו ממשיכים.

<ענת מימון: 95.

<ענת מימון: תוקפו של אישור מוקדם ליבוא תוקפו של אישור מוקדם ליבוא יהיה לתקופה שבין שנה לבין ארבע שנים, בהתאם לבקשת היבואן.

<ענת מימון: על אף הוראת סעיף קטן (א) רשאי נותן האישור לתת את האישור לתקופה קצרה מזו שהתבקשה, שלא תפחת משנה אלא בנסיבות חריגות, בשם לב, בין השאר, לסוג המזון, להיקף היבוא על ידי היבואן, לתקופה שבה האישור נמצא בידיו ולהקפדתו על מילוי הוראות לפי חקיקת המזון במהלך תקופה זו.

לקבוע הוראה: בקשה לחידוש אישור מוקדם ליבוא תוגש, פרק זמן מסוים לפחות לפני תום תוקפו של האישור.

לקבוע הוראה: כמו שנקבע לגבי אישור יצרן.

לקבוע הוראה: צריך יהיה להתאים את זה.

לקבוע הוראה: אתמול הייתה הערה של איגוד לשכות המסחר לגבי הארכה של האישור במקרה שלא מתקבלת תשובה ויש עיכוב במתן ההחלטה לחדש.

לקבוע הוראה: גם כאן אמרנו שנאמץ את ההסדר.

<נעה בן שבת: יחד עם זה שנוסיף את לוחות הזמנים.

<רז הילמן: ב-95(ב)?

<ענת מימון: כן.

<קריאה: תשעים ימים לפני?

<נעה בן שבת: אני לא יודעת אם תשעים ימים אבל אנחנו אולי נבוא עם הצעה לגבי המועדים.

<שרון גוטמן: אני לא בטוחה שצריך כאן את אותו מנגנון כמו ברישיון יצרן משום שאם היבואן לא הגיש בזמן, פשוט לא יהיה לו אישור יבוא והמוצר לא ייכנס לישראל.

<ענת מימון: גם היצרן, אם לא יהיה לו אישור יצרן.

<ענת מימון: גם היצרן, זה אינטרס שלו להגיש.

<ענת מימון: לא?

<שרון גוטמן: כאן יש לו מספר אישורים שהוא צריך כדי שהמוצר ייכנס לארץ.

<שרון גוטמן: במידה ואין לו את האישור, המוצר ייעצר ולא ייכנס.

<שרון גוטמן: זה אינטרס שלו.

<שרון גוטמן: זה לא מפעל שמייצר.

<קריאה: ואם יש פתאום חופשה?

<רז הילמן: ההסדר מתייחס למצב שהוא כן הגיש בזמן ולא למצב שהוא לא הגיש בזמן.

<רז הילמן: ההסדר הזה בדיוק נועד למצב שבו הוא הגיש בזמן.

<ענת מימון: לא.

<ענת מימון: היא מדברת לגבי איזה פרק זמן לפני.

<נעה בן שבת: האם צריך לקבוע פרק זמן מראש.

<רז הילמן: בסדר.

<רז הילמן: על פרק הזמן אפשר להחליט אבל ההסדר מתייחס בדיוק למצב שהוא כן הגיש בזמן.

<ענת מימון: גם על זה דיברנו.

<ענת מימון: נכון.

<נעה בן שבת: אז לא צריך.

<קריאה: אם הוא הגיש מספיק זמן מראש.

<נעה בן שבת: אפשר למחוק את מה שמופיע כסעיף (ג).

<ענת מימון: רק נעשה את העניין של הארכה אוטומטית, אם הוגשה הבקשה ויש עיכוב במתן התשובה.

<נעה בן שבת: מספיק זמן מראש.

<ענת מימון: בדיוק.

<ענת מימון: צריך שיהיה מספיק זמן מראש.

<ענת מימון: 96.

<ענת מימון: הגבלת אישור מוקדם ליבוא, התלייתו, ביטולו או סירוב לחדשו נותן האישור רשאי להגביל אישור מוקדם ליבוא מזון רגיש, להתלותו, לבטלו או לסרב לחדשו, לאחר שנתן לבעל האישור הזדמנות טעון את טענותיו, בהתקיים אחד מאלה: האישור ניתן על יסוד מידע כוזב.

<ענת מימון: האישור ניתן על סמך מידע חלקי, שגוי או מטעה, אשר לו היה עומד בפני נותן האישור לא היה נותן את האישור.

<ענת מימון: חדל להתקיים תנאי מהתנאים לקבלת האישור.

<ענת מימון: בעל האישור הפר תנאי מתנאי האישור או הוראה מהוראות לפי חקיקת המזון, לרבות חובה, הגבלה או תנאי לשימוש באישור שנקבעו לפי סימן זה.

<ענת מימון: בעל האישור סירב לשתף פעולה עם בירור חשד כאמור בסעיף קטן 98(א).

<ענת מימון: בעל האישור הורשע בעבירה שלדעת נותן האישור, מפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה, אין הוא ראוי לקבל אישור מוקדם לייבוא מטעמים של שמירה על בריאות הציבור.

<ענת מימון: בעל האישור או האחראי מטעמו על היבוא גילה חוסר מיומנות, כישורים לקויים או ידע מקצועי חסר בחקיקת המזון באופן העלול להביא לסכנה לבריאות הציבור (בפסקה זו – ליקוי).

<ענת מימון: ואולם נותן האישור לא יורה על ביטול, על סירוב לחדש או על התליה לפי פסקה זו אלא אם כן שוכנע כי לא ניתן לקבוע לגביו תנאים שקיומם יביא לתיקון הליקוי, ובכלל זה דרישה כי בעל האישור או אחד לפחות מעובדיו הבכירים יעבור קורס הכשרה מתאימה לאבטחת איכות ובטיחות המזון, כפי שיורה מנהל שירות המזון.

<ענת מימון: השתנה פרט במסמכים, בטפסים או במידע שנמסרו לפי סעיף 92(א)(2) שאילו היה עומד בפני נותן האישור מלכתחילה הוא לא היה נותן את האישור.

<ענת מימון: התקיים בבעל האישור, ואם הוא תאגיד – באחד מנושאי המשרה בו, אחד מאלה: הוא הורשע בעבירה הקשורה בעיסוקו ושמחמת חומרתה או נסיבותיה הוא אינו ראוי לדעת נותן האישור לקבלת אישור מוקדם.

<ענת מימון: הוגש נגדו כתב אישום בעבירה הקשורה בעיסוקו.

<אהוד פלג: יש כאן ליקויים, סוגים שונים של חומרה, דרגות שונות של חומרה שלגבי כולן כאחת נקבע שנותן האישור רשאי להגביל.

<אהוד פלג: אנחנו סבורים שבמקרים היותר חמורים, הסנקציה תהיה כבר כאן ולא נושא לשיקול דעת.

<אהוד פלג: זאת אומרת, מי שנתן מידע כוזב, לא זכאי להקלה בהקשר של הסעיף הזה.

<אהוד פלג: כנ"ל מי שהורשה בעבירה בדברים האלה.

<אהוד פלג: יש כאן גם הערה לעניין הפרת אמון שנדונה בסעיפים קודמים ודורשת התייחסות.

<אהוד פלג: זאת אומרת, אנחנו מדברים לא על מצב שמישהו סתם כשל ובטח לא בתום לב אלא אנחנו מדברים על מקרים של מה זה מידע כוזב?

<אהוד פלג: הוא ידע שהמידע לא נכון ובכל זאת הביא אותו כדי לקבל אישור.

<אהוד פלג: זה קבלת דבר במרמה.

<אהוד פלג: הפר המון.

<אהוד פלג: זאת אומרת, נתנו בו אמון, נתנו לו תנאים והוא הפר אותם.

<אהוד פלג: הורשע בעבירה.

אלי אלאלוף: זה נראה לי ברור.

אלי אלאלוף: נציג משרד המשפטים יכול להתייחס?

אלי אלאלוף: יש כאן מישהו?

<אלי גורדון: הוא עבר לוועדה אחרת.

<נעה בן שבת: לנושא של ביטול – במקרה הזה זה אישור מוקדם ליבוא מזון רגיש – בדרך כלל משאירים את זה לשיקול דעת כי צריך לראות את הנסיבות.

<נעה בן שבת: בוודאי כך בהרשעות.

<נעה בן שבת: צריך לראות על מה הוא הורשע, מתי הוא הורשע, מה היו הנסיבות.

אלי אלאלוף: שיקול דעת של מי?

<נעה בן שבת: שיקול דעת של מי שנותן את האישור.

<נעה בן שבת: אי אפשר לעשות את זה חותך כי אז אתה עלול לפגוע בצורה חמורה מדי בזכויות.

<זאב שמואל פרידמן: משפטית אדוני.

<זאב שמואל פרידמן: כאשר יש לנו חשד ומישהו מסרב לשתף פעולה עם בירור חשד כאמור.

<זאב שמואל פרידמן: יש חשד שהבן אדם מסר מסמכים כוזבים, שהוא מרמה את המערכת, שהוא מסכן את בריאות הציבור והוא מסרב לתת את המסמכים, מסרב לבוא לחקירה.

<נעה בן שבת: דווקא זאת הדוגמה הפחות טובה כי יש חשד.

<זאב שמואל פרידמן: יש כאן חשד אבל אתה מסרב לתת את האפשרות לברר אותו.

אלי אלאלוף: אני פספסתי את שעת ההפסקה.

אלי אלאלוף: בואו נפסיק את הדיון בנושא הזה ונחזור בשעה 11:10.

אלי אלאלוף: אנחנו מחדשים את הישיבה.

אלי אלאלוף: אנחנו בסעיף 96.

אלי אלאלוף: היו הערות ואנחנו אמורים לתת תשובות.

אלי אלאלוף: ההפסקה הבאה תהיה בשעה 12:30 עד 13:00, כדי שיהיה לכם זמן לאכול וגם לי.

<רז הילמן: יש לי עוד הערה אחת, בבקשה.

<רז הילמן: סעיף 96 מתייחס להגבלות על אישור מוקדם ובעצם כורך יחד אתן, בזמן שזה קורה, לא יאריכו את התוקף או יסרבו לחדש אותו.

<רז הילמן: אני רוצה שיובהר – יכול להיות שזאת הייתה הכוונה אבל אני רוצה שזה יהיה ברור מהנוסח – שכל עוד לא התקיימו הנסיבות של התליה לאלתר, שזה סעיף 99, אין מקום לעכב חידוש של אישור יבוא לפני שמסתיים השימוע.

<רז הילמן: אם לדוגמה יש חשש שחדל להתקיים תנאי מהתנאים לקבלת האישור, יכול להיות שבהליך השימוע היבואן ימציא את המסמכים שיראו שבעצם לא חדל להתקיים התנאי הזה.

<רז הילמן: לכן הבקשה היא שיהיה ברור שבשימוש לפי סעיף 96 אין בעיה להאריך את התוקף של אישור יבוא אפילו באופן זמני עד שיסתיים ההליך של השימוע.

<נעה בן שבת: סליחה, לא הבנתי את הסיטואציה שאתה מתאר.

<נעה בן שבת: אני רוצה להסביר מה אני כן מבינה כדי שתוכל להתייחס.

<נעה בן שבת: בהתליה, כאשר יש התליה, יש לך רישיון שהוא בתוקף ואז באים ואומרים שלמרות שיש לך רישיון בתוקף, אנחנו מתלים את תוקף הרישיון ואתה לא יכול להמשיך לפעול על פיו, או האישור במקרה הזה.

<נעה בן שבת: אם פג תוקף האישור שלך, האישור היה לתקופה מסוימת ופג תוקפו, לא ביטול ולא התליה אלא פג תוקפו, אתה עכשיו מבקש להמשיך ולפעול.

<רז הילמן: מהנסיבות שהן במחלוקת.

<רז הילמן: זאת אומרת, כרגע יש איזושהי נסיבה שהיא במחלוקת.

<נעה בן שבת: באת לתום תקופת האישור שלך.

<רז הילמן: צריך להבין את ההבדל בין פיקוח על יבוא לבין הייצור המקומי.

<רז הילמן: בייצור מקומי באמת בוחנים את המפעל כמפעל ומחילים עליו איזושהי תכנית פיקוח.

<רז הילמן: ביבוא, כל מוצר ומוצר נדרש לאישור ובכל פעם כזאת, כאשר האישור מגיע לסוף תוקף- יכול להיות שזה אישור שמגיע לסוף תוקף אחרי שנה אחת ואמור באופן אוטומטי להתחדש לשנה נוספת – עלה משהו עכשיו שמעלה חשד שאולי יהיה צריך להתלות אותו.

<רז הילמן: כל עוד אלה לא נסיבות מחמירות כמו בסעיף 99, לא צריך ליישם את זה כי המשמעות בפועל היא שאם לא מחדשים באופן אוטומטי את האישור, כמו שאמור לקרות, המשמעות בפועל היא שעוצרים.

<רז הילמן: זאת אומרת, כאילו קרו הנסיבות המחמירות למרות שהן לא קרו בפועל.

<רז הילמן: את זה אני בא להגיד.

<נעה בן שבת: סעיף 99 הוא לא סעיף ההתליה היחיד.

<רז הילמן: הוא סעיף ההתליה לאלתר.

<נעה בן שבת: סעיף 99 הוא סעיף ההתליה לאלתר.

<רז הילמן: נכון.

<רז הילמן: בדיוק.

<רז הילמן: הוא סעיף ההתליה לאלתר.

<רז הילמן: ההערה שלי נכונה גם לסעיף 97.

<רז הילמן: סעיף 99 הוא התליה לאלתר ואני אומר שנשמור אותו למקרים שצריך להתלות לאלתר.

<רז הילמן: סעיף 99 נותן מענה.

<נעה בן שבת: אבל בסירוב חידוש אתה לא יכול להגיד לאלתר.

<נעה בן שבת: יש לך החלטה.

<נעה בן שבת: מישהו רוצה לחדש את האישור, נגמר האישור הקודם, הוא לא ימשיך לו באופן אוטומטי.

<רז הילמן: אני רק אזכיר שכאשר אתה עושה אישור יבוא, אתה יכול לעשות אישור מראש לארבע שנים או מדי שנה לשלם את האגרה ולחדש אותו.

<רז הילמן: אני אומר שמי שלא בחר באפשרות לשלם מראש לארבע שנים, הוא במצב כזה, הוא יהיה בבעיה קשה.

<נעה בן שבת: אתה אומר שיש סטטוס.

אלי אלאלוף: יש לך התייחסות?

<אמיר רשף: לא.

<אמיר רשף: אני יוצא לדיון בוועדה אחרת.

<נעה בן שבת: שרון, אתם יכולים להתייחס לנסיבות?

<נעה בן שבת: אדוני, אני פשוט לא מבינה את הסיטואציה.

<נעה בן שבת: אתה מדבר על סירוב חידוש או למעשה על הארכת תוקף של שנה אחרי שנה?

<נעה בן שבת: אולי זה באמת משהו אחר.

<שרון גוטמן: גם אני לא בדיוק הבנתי את ההערה של רז.

אלי אלאלוף: אני רוצה לראות אם אני הבנתי.

אלי אלאלוף: אתם לפעמים נותנים אישור לארבע שנים.

אלי אלאלוף: נכון?

<אלי גורדון: עד ארבע שנים.

אלי אלאלוף: אומר רז שזה פתרון טוב בעיניו והוא לא צריך לבוא כל שנה ולבקש חידוש אלא רק לשלם את האגרה.

<רז הילמן: זה מצד אחד קיים.

<רז הילמן: לא כל היבואנים בוחרים בחלופה של תשלום מראש ואז במצב שבו יבואן לא בחר לשלם מראש את האגרה לארבע שנים, אם במקרה ההליך הזה של השימוע נפל בדיוק בתקופה שבה האישור שלו אמור להתחדש, מה שיקרה בפועל, אם לא יחדשו, זה כאילו שהיתלו את האישור.

<רז הילמן: את זה אני אומר, וזה למרות שלא קרו הנסיבות המחמירות ועוד לא הסתיים השימוע.

<שרון גוטמן: אבל הוא לא מתחדש אוטומטית.

<רז הילמן: הוא היה יכול להתחדש אם היו משלמים את האגרה לארבע שנים.

אלי אלאלוף: אם הוא היה משלם מראש, הוא היה מקבל.

<רז הילמן: בדיוק.

אלי אלאלוף: ההתניה היום לאישור, היא בעצם רק עניין של תשלום.

<שרון גוטמן: לא.

<שרון גוטמן: הוא חייב להגיש איזושהי בקשה, לצרף לה איזושהי הצהרה שאין שינוי בשום פרט ואז זה מתחדש.

<שרון גוטמן: זה לא אוטומטי לגמרי.

<שרון גוטמן: זה מחייב אותו להגיש הגשת איזושהי הצהרה.

אלי אלאלוף: אם כל, זה לא משנה אם הוא שילם מראש לארבע שנים.

<רז הילמן: זה כן משנה.

אלי אלאלוף: אחרי ההסבר שהבנתי, זה נראה לי ברור.

<רז הילמן: זה שלא השתנה, הוא עדיין יכול להצהיר שלא השתנה כי באמת אם לא השתנה, הוא יוכל להצהיר על כך.

אלי אלאלוף: בבקשה, שישלם.

אלי אלאלוף: זאת רק הצהרה.

<רז הילמן: בפועל הסעיף הזה הוא סעיף של התליה לאלתר, כרגע, במצב של חידוש.

<רז הילמן: זה כל מה שאני אומר.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: זאת פרשנות מחמירה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, בואו נתקדם.

<רוית ארבל הוסמן: בסעיף 96, יש כפילות בין 96(6) לסעיף (9).

<נעה בן שבת: אני רוצה לברר.

<נעה בן שבת: ב-(6) מדובר בעבירה ואני לא יודעת אם זאת הייתה הכוונה.

<רוית ארבל הוסמן: זה אותו הדבר.

<נעה בן שבת: לא, זה לא אותו הדבר כי כאן מדובר על עבירה בכלל, שלא נוגעת לעיסוקו.

<נעה בן שבת: לעומת זאת ב-(9) מדובר רק בעבירה שקשורה בעיסוקו, בשתי החלופות.

<נעה בן שבת: השאלה אם זה היה מכוון.

<נעה בן שבת: אם אנחנו מדברים תמיד על הרשעה, מה קורה עם מפר אמון.

<נעה בן שבת: האם העובדה שאדם מפר אמון, לא התליתם את רישיונו, קבעתם שהוא מפר אמון והשאלה היא האם בגלל זה תוכלו להתלות רישיון או שזה לא דבר שנחשב.

<נעה בן שבת: מה היחס בין הפרת אמון לבין ביטול או התליה של הרישיון?

<שרון גוטמן: את בעצם מפנה לסעיף המקביל שהיה ברישיון היצרן, סעיף 60, שהיה יותר רחב.

<נעה בן שבת: סעיף 60 היה רחב, אבל מצד שני לא היה בו את הנושא הזה.

<שרון גוטמן: של מפר אמון ספציפי.

<שרון גוטמן: לא היה מפר אמון.

<נעה בן שבת: יש כאן כמה עניינים.

<נעה בן שבת: נתרכז עכשיו בנושא של מפר אמון.

<נעה בן שבת: אתם אומרים שהתנאי הוא שהורשע בעבירה שלדעת נותן האישור.

<נעה בן שבת: לעומת זאת, במפר אמון, כאשר הסתכלנו על נושא מפר האמון, אדם לא הורשע כדי להיות מפר אמון אלא יש כל מיני נסיבות שהוא הפך להיות מפר אמון.

<נעה בן שבת: יש הפרת תנאים, מידע כוזב וכולי.

<נעה בן שבת: לא כל כך ברור מה היחס - - -

<שרון גוטמן: זה דומה לפסקה (4).

<נעה בן שבת: זה דומה לדברים אחרים.

<נעה בן שבת: הוא ביקש לייבא מזון על יסוד מידע כוזב.

<נעה בן שבת: מה ההבדל בין זה לבין זה שהאישור ניתן על יסוד מידע כוזב?

<נעה בן שבת: מה היחס בין ההסדר של מפר אמון לבין ההסדר של ביטול?

<נעה בן שבת: האם מפר אמון זאת בעצם הגבלה של האישור המוקדם ליבוא?

<שרון גוטמן: מאחר והנסיבות להכרזה על מפר אמון הן מאוד דומות לנסיבות שבסעיף 96(4) – תנאי מתנאי האישור – אפשר פשוט להוסיף את מפר האמון בתוך 96(4).

<נעה בן שבת: בסדר.

אלי אלאלוף: אני מציע שתבדקו את זה ביניכם.

אלי אלאלוף: אפשר להתקדם.

<ענת מימון: 97.

<ענת מימון: תקופת תוקפה של התליית אישור מוקדם ליבוא הוראה על התליית אישור לפי סעיף 96, תינתן לתקופה שאינה עולה על שלושה חודשים, אולם רשאי נותן האישור, בנסיבות מיוחדות, להאריך את התליה לתקופות נוספות שלא יעלו על שלושה חודשים נוספים, ורשאי הוא לקבוע תנאים לסיום ההתליה.

<ענת מימון: 98.

<ענת מימון: התלייה או הגבלה של אישור מוקדם ליבוא בשל חשד לאי עמידה בחקיקת המזון חשד נותן האישור כי המזון שלגביו ניתן אישור מוקדם אינו עומד בדרישות חקיקת המזון או בהוראות שנקבעו לפי פרק זה כאמור בסעיף 96(4), רשאי נותן האישור, לאחר שנתן לבעל האישור הזדמנות לטעון את טענותיו, להתלות או להגביל את האישור המוקדם ליבוא עד לבירור החשד האמור אם הדבר דרוש עקב חשש לבריאות הציבור או בטיחותו.

<ענת מימון: התליה או הגבלה כאמור בסיף קטן (א), תהיה עד לבירור החשד אך תוקפה לא יעלה על תקופה של חודש ואולם מנהל שירות המזון רשאי, בנסיבות מיוחדות, להאריך את תקופת התוקף המירבית בתקופות נוספות שלא יעלהו בסך הכול על חודש אחד נוסף.

<ענת מימון: 99.

<ענת מימון: התליית אישור מוקדם ליבוא לאלתר לשם מניעת סכנה חמורה לבריאות הציבור היה לנותן האישור יסוד סביר להניח כי מתקיימת לגבי בעל האישור המוקדם לייבוא עילה מהעילות האמורות בסעיפים 96 או 98, וסבר כי קיים צורך דחוף להתלות את האישור לשם מניעת סכנה חמורה לבריאותה ציבור, רשאי הוא להתלות את האישור לאלתר, ובלבד שייתן לבעל האישור הזדמנות לטעון את טענותיו בהקדם האפשרי לאחר ההתליה, ולא יאוחר מ-14 ימים מועד ההתליה.

<ענת מימון: 100.

<ענת מימון: מסירת הודעה לבעל אישור מוקדם לייבוא הודעה מנומקת על החלטת נותן האישור לפי סעיפים 96, 97 או 98, תימסר בכתב לבעל האישור המוקדם לייבוא הנוגע בדבר.

<ענת מימון: 101.

<ענת מימון: מתן אישור מוקדם לייבוא לאחר ביטול בוטל אישור מוקדם לייבוא מטעמים שפורטו בסעיף 96, לא תידון בקשתו של בעל האישור שבוטל למתן אישור מוקדם לייבוא לאחר הביטול, אלא לאחר שעברה תקופה של 12 חודשים מיום הביטול.

<ענת מימון: ואולם, נותן האישור רשאי לקצר תקופה זו, לפי בקשת בעל האישור, מנימוקים שיירשמו.

<נעה בן שבת: גם בהסדר הזה יש בעצם דמיון בינו לבין ההסדר של מפר אמון.

<נעה בן שבת: יכול להיות שצריך למצוא דרך לתאם ביניהם.

<רז הילמן: סעיף 99 הוא סעיף מאוד מאוד חריג וקיצוני של התליה לאלתר, עוד לפני שהיה שימוע ואנחנו חושבים שנכון שסמכות כזאת תינתן למנהל שירות המזון ולא לכל נותן אישור.

<רז הילמן: אני מבקש שבמקום "היה לנותן האישור יסוד סביר להניח" ייאמר "או היה לנותן האישור יסוד סביר להניח והוא קיבל אישור ממנהל שירות המזון" או "היה למנהל שירות המזון הארצי יסוד סביר להניח".

<רז הילמן: זה לגבי סעיף 99.

<רז הילמן: לגבי סעיף 101.

<רז הילמן: בעצם קובעים כאן כלל שתקופה של 12 חודשים מיום הביטול, לא ניתן יהיה לקבל עוד פעם את האישור.

<רז הילמן: אנחנו מבקשים להפוך את הכלל ולקבוע תקופה קצרה יותר ושניתן להאריכה עד 12 חודשים בהתאם לנימוקים שיירשמו.

אלי אלאלוף: מי רוצה להתייחס?

<נעה בן שבת: נותן האישור הוא מנהל שירות המזון או עובד שהסמיך לכך.

<אלי גורדון: למעשה נעה כבר ענתה.

<רז הילמן: לא.

<נעה בן שבת: אני שואלת.

<אלי גורדון: מבחינתי אנחנו מבינים מה חומרת המצב ואנחנו עדיין חושבים שנותן האישור, מנהלת מחלקה ליבוא שהיא אחת מאלה שהוסמכו על ידי מנהל שירות המזון להנפיק אישורי יבוא ולפקח על כל מהלך פיקוח על מזון מיובא, הם יהיו אלה שיוכלו גם לנקוט בצעדים מסוג זה.

<אלי גורדון: ממילא זה מגיע לשימוע.

<רז הילמן: זה לא מגיע לשימוע.

<נעה בן שבת: אחר כך.

<נעה בן שבת: לא יאוחר מ-14 ימים ממועד ההתליה, צריך לשמוע.

<רז הילמן: אבל קודם זה קורה.

<אלי גורדון: בסדר.

<אלי גורדון: נאמר כאן מה עושים כאשר מפעל קטן ואולי הוא בחופשה כך שלהרים את זה לרמה של מנהל שירות המזון ולהשאיר את המקרים כאלה רק למנהל שירות המזון, זה לא נכון.

<רז הילמן: אז מנהלת מחלקת היבוא שציינת, אבל לא כתוב מנהלת מחלקת היבוא אלא כתוב נותן האישור ואלה גם העובדים מתחתיה.

<אלי גורדון: נותן האישור הוא מנהל שירות המזון או מי שהסמיכו לעניין זה.

<רז הילמן: כל מהנדס מזון שעובד בשירות.

<רז הילמן: זאת לא מנהלת מחלקת היבוא.

<רז הילמן: אולי יהיה כתוב מנהלת מחלקת היבוא.

<אלי גורדון: לכשניצור את ההסמכות, שם ניתן על זה את הדעת.

אלי אלאלוף: אנא מכם, תקיימו דיון בסעיף הזה.

<רז הילמן: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תעשו דיון פנימי ביניכם ותראו אם אין כפילויות.

<רז הילמן: לגבי סעיף 101, הוא לא התייחס להערה, להפוך את הכלל.

<נעה בן שבת: לפני כן נשמעה הערה הפוכה על ידי אהוד פלג שאמר תקבעו מראש 12 חודשים ונקצר את התקופה.

<נעה בן שבת: אתה הולך בכיוון ההפוך.

<רז הילמן: אני אומר שנהיה עקביים.

<רז הילמן: העמדה שלכם לדעתי הייתה בצדק שצריך להשאיר שיקול דעת למנהל.

<אלי גורדון: שיקול דעת למנהל, ברשותך אדוני היושב ראש, ניתן גם במקרה הזה וגם במקרה הזה.

<אלי גורדון: זה עובדתית.

<אלי גורדון: המקרים הם שונים בעליל.

<אלי גורדון: כאן מדובר על ביטול אישור ובדומה לביטול רישיון יצרן, במקרה של תעשייה, אנחנו יצרנו רף של פרק זמן מסוים שממנו בנסיבות מסוימות אפשר לרדת.

<אלי גורדון: בעניין של מפר אמון, זה הפוך.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגן עליך.

אלי אלאלוף: יש לי הרגשה שמוטלת עליך אחריות אדירה גם להפסיק, גם להטיל קנס וגם וגם וגם.

אלי אלאלוף: אני שואל מה המערכת שאפשר לבוא ולערער על החלטותיך שהיא מערכת שהיא זמינה ומגיבה לפי הצרכים, גם של היבואן וגם של היצרן?

<נעה בן שבת: סעיף 203 לחוק.

<אלי גורדון: אנחנו נתנו על זה את הדעת בסעיף 203.

<אלי גורדון: אפשר לערער על החלטה של מפקח בפני מנהל שירות המזון.

<נעה בן שבת: אבל זה נכון.

<נעה בן שבת: זה לא פרק ד'.

<נעה בן שבת: צריך להוסיף שם.

<אלי גורדון: גם על היבוא.

<רז הילמן: רק על רשם היבואנים.

אלי אלאלוף: אבל זה מפקח ומנהל שירות המזון.

אלי אלאלוף: זה עליך.

<אלי גורדון: במידה והערר הוא עלי, על ההחלטה שלי, אפשר לפנות לראש שירותי בריאות הציבור ולערער על ההחלטה שלי.

אלי אלאלוף: עם לוח זמנים סביר.

<רז הילמן: כרגע סעיף 203 לא מסמיך.

אלי אלאלוף: בהערה שלי יש התחלת דיון בסעיף 203?

<נעה בן שבת: כן.

<אלי גורדון: לא התחלת דיון אלא כל ההסדר ניתן שם.

<נעה בן שבת: צריך לעשות התאמה.

אלי אלאלוף: כשנגיע לשם, נתייחס.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: זה מרגיע.

אלי אלאלוף: תרשום לך, רז, ותהיה ער עת נגיע לסעיף 203.

תת סימן ד': 102.

תת סימן ד': הגשת הצהרה בדבר יבוא מזון רגיל יבואן רשום שבכוונתו לייבא מזון רגיל מסוים יגיש לרשם הצהרה בדבר יבוא מזון רגיל לפי הוראות תת סימן זה, בנוסח שבתוספת השנייה.

תת סימן ד': הצהרה בדבר יבוא מזון רגיל תוגש בידי יבואן רשום, באמצעות את האינטרנט, בהתאם למפורט בסעיף 105.

תת סימן ד': 104.

תת סימן ד': סירוב להנפיק אישור קבלת הצהרה אישור קבלת הצהרה לא יונפק למזון שאינו עומד בדרישות לפי חקיקת המזון.

אלי אלאלוף: זה לא נראה לכם מובן מאליו?

אלי אלאלוף: צריך לכתוב על זה סעיף?

<ענת מימון: אמרנו את זה גם לגבי יצרן שלא ייצר מזון וכולי.

<ענת מימון: זה סעיף הצהרתי.

אלי אלאלוף: בסדר.

<נעה בן שבת: יש כאן גם הרבה חזרות, כמו שאדוני אמר.

<נעה בן שבת: זה היה גם במזון הרגיש ועכשיו זה חוזר כאן.

<נעה בן שבת: אחרי כן זה חוזר שוב.

<נעה בן שבת: אולי באמת אפשר לאחד.

אלי אלאלוף: אני לא אהיה משפטן גם בגלגול העשירי שלי.

אלי אלאלוף: זה נראה לי מסובך מדי.

אלי אלאלוף: תחשבו על זה, על מה שנראה מובן מאליו.

<אלי גורדון: אדוני, מכאן כל ההסדר הוא ההסדר שהוא למעשה לפרט את תהליכי הפיקוח על מזון רגיל.

<אלי גורדון: לשאלתך הקודמת, איפה בחוק בא לידי ביטוי כל הנושא של ההקלות – זה כאן.

<אלי גורדון: אלה לא רק הקלות אלא גם הקלות ולצדן ברור שיש גם הגברת ענישה.

<ענת מימון: 105.

<ענת מימון: פרטי ההצהרה ההצרה בדבר יבוא מזון רגיל תכלול את הפרטים האלה: שם היבואן, מענו ומספר תעודת היבואן הרשום.

<ענת מימון: שם המזון הרגיל שבכוונתו לייבא בעברית ובאנגלית, ושמו המסחרי, ככל שקיים, כפי שמופיע על תווית המזון כשהוא נמכר במדינה שמנה יובא.

<ענת מימון: ייעוד המזון, משקל יחידת מזון ותיאור אריזת המזון.

<ענת מימון: בפסקה זו, "ייעוד" – לאחת או יותר ממטרות אלה: לייצור מזון על ידי יצרן, לשיווק קמעונאי, סיטונאי או אחר, כגון שיווק למטבח מוסדי או גוף דומה.

<ענת מימון: שם יצרן המזון, לרבות מדינת הייצור וכתובתו המלאה של אתר ייצור המזון במדינה האמורה וכאשר מיובא המזון האמור באמצעות ספק – גם שם הספק, לרבות ארץ הספק.

<ענת מימון: ציון מסמך מהמסמכים האמורים בסעיף 131(א) שיש בידו.

<רוית ארבל הוסמן: יש הגדרה לשיווק סיטונאי?

<ענת מימון: לא.

<נעה בן שבת: יכול להיות שכן.

<נעה בן שבת: אני חושבת שיש.

<ענת מימון: יש הגדרה לקמעונאי.

<רוית ארבל הוסמן: אבל אין הגדרה לסיטונאי.

אלי אלאלוף: נרשום את זה.

<רז הילמן: סעיף 105(3) מתייחס לזה שההצהרה צריכה לכלול את ייעוד המזון, את משקל יחידת המזון ואת תיאור האריזה שלה.

<רז הילמן: הצהרה אחת יכולה להתייחס לאותו מוצר בכמה גדלים.

<רז הילמן: גם היום באישור למזון רגיל, אותו אישור יכול להיות לאריזת קורנפלקס בגודל אחד ושני ושלישי.

<רז הילמן: לכן צריך להיות ברור שגם כאן

<רז הילמן: ההצהרה יכולה להתייחס לא למשקל אחד אלא לכמה משקלים שנכללים תחת אותה הצהרה עם אריזות שונות.

<אלי גורדון: זה ברור.

<אלי גורדון: יש אפשרות כזאת.

<רז הילמן: השאלה אם מבחינה משפטית הנוסח הזה נותן לזה מענה.

<אלי גורדון: כן.

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: אתה אומר שאם יש כמה סוגי מזון, אם אתה רוצה, אנחנו ננסה להבהיר.

<רז הילמן: כדאי להבהיר.

<נעה בן שבת: בסדר.

<נעה בן שבת: אבל זה תמיד צריך להיות אותו הסוג.

<אלי גורדון: איך את משנה?

<נעה בן שבת: אדוני, אנחנו נראה מה צריך לעשות.

<נעה בן שבת: שם המזון הרגיל, לא יתכן שיהיו מספר מזונות רגילים בהצהרה אחת.

<אלי גורדון: ברור.

<אלי גורדון: זה מוצר אחד בסוגי אריזה שונים.

<רז הילמן: בדיוק.

<נעה בן שבת: פירוט לגבי כל אחד מהם.

<נעה בן שבת: שיהיה ברור שזה באותה הצהרה אבל פירוט כל אחד מהם.

<ענת מימון: זה יכול להיות גם לגבי תיאור אריזת המזון?

<רז הילמן: אני שואל מה הייתה הכוונה בתיאור אריזת מזון.

<רז הילמן: אני חושב שאלי אולי ידע הכי נכון להגיד אם צריך.

<נעה בן שבת: אתה מדבר על חומר האריזה?

<ענת מימון: או על איך היא נראית?

<אלי גורדון: על הצורה.

<אלי גורדון: אם זאת קופסה, אם זאת עטיפה, אם זאת קופסת פח.

<ענת מימון: ואם זה משקה שיכול להגיע גם בצורה כזאת וגם בצורה אחרת, זאת אותה הצהרה?

<אלי גורדון: כן.

<ענת מימון: גם לגבי זה צריך יהיה נוסח שיכלול את כל הסוגים.

<אלי גורדון: צריך ליצור את ההיגיון הנכון כי לצורך הדוגמה יכולה להיות צנצנת של מאתיים מיליליטר מצד אחד ויכול להיות שהפחית היא של 330 וזה אותו מוצר, אבל אנחנו צריכים לדעת מה הם המוצרים ומה היחס ביניהם.

<נעה בן שבת: אדוני, עוד שאלה לגבי הנושא של המטרות.

<נעה בן שבת: אני חושבת שצריך להשאיר את המטרות.

<נעה בן שבת: הייעוד הוא דוגמאות למטרות כמו שיווק סיטונאי.

<נעה בן שבת: אם זה מזון שבכל זאת חייב הצהרה בדבר יבוא מזון רגיל ואחד מסוגי המטרות שפטורות לפי סעיף 83, זה יכול להיות ייעוד מעין זה.

<נעה בן שבת: או שאלה רק המטרות של שיווק קמעונאי, סיטונאי או למטבח.

<אלי גורדון: זה הייעוד המוצהר שהוא מיובא לצורך שיווק קמעונאי.

<אלי גורדון: משמעות הדבר היא שמדובר במזון ארוז מראש, סגור, מיועד למכירה קמעונאית או מדובר במזון שמגיע בתפזורת ומיועד לשיווק סיטונאי או בו בזמן יכול להיות גם חומר גלם לעיבוד תעשייתי או רק לתעשייה.

<אלי גורדון: יש כאן פלקסיביליות.

<אלי גורדון: התייחסנו למידע שיש על היבואן למסור.

<עדנה הראל: השאלה הייתה אם זאת רשימה סגורה או פתוחה.

<עדנה הראל: אני חושבת שאתה אומר שהיא פתוחה.

<אלי גורדון: כן.

<אלי גורדון: היא פתוחה וסגורה בו בזמן כי זה תלוי מה הוא המוצר.

<אלי גורדון: אם מוצר מיועד גם לשיווק סיטונאי וגם לחומר גלם, האופציות הן אותן אופציות אבל זה יהיה לגבי מוצר.

<ענת מימון: זה שאמרת לאחת או יותר ממטרות אלה, היא רשימה סגורה שיכולה לשלב בין המטרות.

<אלי גורדון: נכון.

<ענת מימון: השאלה אם יכולות להיות מטרות נוספות שלא מופיעות ברשימה.

<אלי גורדון: לא.

<עדנה הראל: כתוב לך שהוא קמעונאי, סיטונאי או אחר.

<עדנה הראל: אז מה זה האחר?

<אלי גורדון: האחר זה משהו שצריך לראות.

<עדנה הראל: אחר, זה שיווק למטבח מוסדי או גוף דומה.

<עדנה הראל: האמת היא שהנוסח צריך להיות שזה ליצוא או לשיווק ושיווק יכול להיות מסוגים.

<עדנה הראל: בעצם זאת מעין רשימה סגורה.

<נעה בן שבת: נסיבות של מחקר, עם הדוגמאות של סעיף 83.

<נעה בן שבת: אני לא יודעת אם זה היה בדיוק מחקר.

<רוית ארבל הוסמן: אגב ההערה אתמול לגבי חומרי הגלם, אני חושבת שאולי במקום להסתפק רק בשיווק סיטונאי, אולי יהיה לצורך ייצור.

<רוית ארבל הוסמן: זאת אומרת, יש שיווק סיטונאי שהוא לצורך מסחר ויש שיווק לצורך ייצור.

<רוית ארבל הוסמן: יבוא לצורך ייצור בלבד.

<רוית ארבל הוסמן: שתהיה איזושהי הבחנה כזאת וזה יכול לשמש אותנו לצרכים אחרים.

<נעה בן שבת: שיהיה בין יבוא לצורך יצוא לבין יבוא לצורך שיווק.

<רוית ארבל הוסמן: כרגע יש שיווק סיטונאי שהוא מתייחס גם לחומרי גלם שאני מייבאת רק למפעל שלי לשימוש עצמי לייצור ושיווק סיטונאי שמתייחס לזה שאני מוכרת את זה לסטונאים ולא לצרכנים סופיים.

<רוית ארבל הוסמן: שתהיה קטגוריה שמתייחסת לחומרי גלם.

<ענת מימון: קטגוריה של שיווק סיטונאי?

<רוית ארבל הוסמן: לא, לאו דווקא.

<עדנה הראל: לייצור.

<רוית ארבל הוסמן: לייצור.

<עדנה הראל: לייצור לצורך יצוא.

<רוית ארבל הוסמן: אולי ייצור לצורך יצוא בלבד.

<ענת מימון: לייצור מזון על ידי היצרן.

<אלי גורדון: יש את זה כאן.

<עדנה הראל: יש לך ייצור על ידי יצרן.

<עדנה הראל: את רוצה שבתוך זה תהיה קטגוריה של ייצור על ידי יצרן שזה לצורך יצוא?

<עדנה הראל: אולי זה מספיק.

<רוית ארבל הוסמן: כן.

<רוית ארבל הוסמן: זה מספיק.

<עדנה הראל: אלי, השאלה של נעה התייחסה לסעיף 83.

<עדנה הראל: בסעיף 83 יש דברים שלא נכללים לצורך ייצור ושיווק.

<עדנה הראל: כל זמן שלא יהיה פטור לגביהם, צריך לציין שהם בגדר ייעוד.

<עדנה הראל: הם יכולים להיות ייעוד שלא יהיה פטור.

<אלי גורדון: תכף נעבור על הרשימה.

<אלי גורדון: אני אנסה לנתח אחד-אחד ואתחיל דווקא מהאמצע, מסעיף (2) שזה פטור מיבוא מזון שלא לשם שימוש כמזון לאדם.

<אלי גורדון: עליו לא יהיה לא רישום ולא אישור יבוא.

<נעה בן שבת: יכול להיות שלא יהיה.

<עדנה הראל: רגע, אלי, שים לב שהנוסח של סעיף 83 אומר שהשר רשאי לקבוע.

<עדנה הראל: כל זמן שאין פטור, צריך להצהיר.

<עדנה הראל: הוא כמו כל מזון אחר.

<עדנה הראל: יכול להיות שלא יהיה פטור.

<עדנה הראל: יכול להיות שתביא לכנסת תקנות ולא יאשרו לך את הפטור.

<עדנה הראל: כל זמן שאין פטור, בעצם סעיף 105(3) צריך לחול גם על אלה.

<ענת מימון: לכן אולי צריכה להיות רשימה פתוחה.

<נעה בן שבת: אלא אם נגיד ייעודי לפי סעיף.

<עדנה הראל: כן.

<עדנה הראל: ייעודי לפי סעיף.

<עדנה הראל: ייעודים כאמור בסעיף 83 כי זה לא לפי, כי שם זה הפטור אבל כאמור, כמפורט בסעיף 83.

<אלי גורדון: יש לי פה קצת בעיה קונספטואלית.

<אלי גורדון: יבואן שמייבא מזון שהוא לא מזון שמיועד לשימוש על ידי בני אדם, זה למעשה לא מזון ולכן הוא לא יוכל לתת את ההצהרה.

<עדנה הראל: ככל שלא נקבע לגביהם פטור.

<עדנה הראל: נמצא את הסידור לעשות את זה.

<עדנה הראל: ככל שלא נקבע לגביהם פטור.

<נעה בן שבת: לגבי הנושא של התווית.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על תווית המזון כשהוא נמכר ויש כאן גם התייחסות לנושא של הספק, ארץ הספק, בפסקה (4).

<נעה בן שבת: בנושא של היבוא, אולי אפשר יהיה לקבל איזה הסבר קצר.

<נעה בן שבת: יש את המדינה בה יוצר המזון המיובא ואת המדינה ממנה הוא הגיע.

<נעה בן שבת: השאלה אם זה משנה.

<נעה בן שבת: מי למשל מדביק את תווית המזון ומה המידע.

<אלי גורדון: את בפסקה (4)?

<נעה בן שבת: קודם כל בסעיף 105(2) ואחר כך ב-(4).

<אלי גורדון: שם יצרן המזון, לרבות מדינת ייצור, כתובתו המלאה של האתר באותה מדינה ובאמצעות ספק.

<נעה בן שבת: הספק הוא המשווק בחוץ לארץ?

<אלי גורדון: כן.

<נעה בן שבת: יכול להיות שיהיה צריך להבהיר את הדבר הזה, לגבי מיהו הספק.

<נעה בן שבת: בפסקה (2) נאמר שמופיע על תווית המזון כשהוא נמכר במדינה ממנה יובא.

<נעה בן שבת: למעשה כשהתחלנו קצת לברר בפרק היצוא, יכול להיות שהוא בכלל לא נמכר במדינה בה הוא יוצר?

<אלי גורדון: זה לא משנה.

<אלי גורדון: הוא יוצר באותה מדינה ומגיע מאותה מדינה.

<אלי גורדון: זה מה שמעניין אותנו.

<נעה בן שבת: אז זה לא כשהוא נמכר במדינה.

<נעה בן שבת: הוא לא תמיד נמכר בה.

<נעה בן שבת: תווית המזון אתה הוא יוצר במדינת הייצור או במדינת המכירה.

<נעה בן שבת: יש כאן שתי מדינות אפשריות.

<נעה בן שבת: כמו שב-(4) היו לך שתי מדינות אפשריות, מדינת היצרן ומדינת המכירה או המדינה ממנה הוא הגיע, גם ב-(2) צריכה להיות לך התייחסות.

<נעה בן שבת: אני רוצה לדעת לאיזו תווית מזון אתה מתייחס, שהדביק היצרן במדינת הייצור?

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: התווית המקורית.

<אלי גורדון: בדרך כלל ספק ויצרן יכולים להיות או מאותו גוש.

<אלי גורדון: לצורך הדוגמה, אם אנחנו מדברים על אירופה, לפי כללי אירופה יש מספר שפות שמחויב היצרן לסמן אותן.

<אלי גורדון: לכן לא נכנסנו לרמת רזולוציה כזאת מסיבה אחת פשוטה ומה שמעניין אותנו לדעת במקרה הזה זה שמוצר מזון מיובא, מהיכן הוא מיובא, מי היצרן ומי הספק שעומד באמצע.

<אלי גורדון: אלה הדברים שכרגע חיוניים לנו גם אם יש אפשרות שיש שתי שפות על גבי האריזה.

<אלי גורדון: חשוב שיצרן ייצר את אותו המזון וסימן אותו במספר שפות.

<רז הילמן: הערה דומה להערה הקודמת.

<רז הילמן: לפי מה שאני מבין יכול להיות גם מצב שיש כמה אתרי ייצור תחת אותה הצהרה ושוב, השימוש במינוח ברבים, אני חושב שגם ב-(4) כדאי לתת לזה התייחסות, לרבות מדינת הייצור וכתובתו המלאה של אתר הייצור או ככל שיש מספר אתרים.

<אלי גורדון: לא.

<עדנה הראל: יחיד הוא במובן רבים.

<עדנה הראל: אם אנחנו אומרים שהמזון הוא מזון יחיד, את זה צריך להדגיש.

<עדנה הראל: כל הדברים האחרים, זה יחיד גם במובן רבים.

<נעה בן שבת: אבל השאלה אם זה מזון שמיוצר בכמה אתרי ייצור.

<אלי גורדון: בוודאי.

<נעה בן שבת: אבל כל אחד מקבל רישיון יצרן אחר.

<אלי גורדון: בוודאי.

<נעה בן שבת: אני מניחה שכך זה גם במדינות חוץ.

<אלי גורדון: זאת התשובה גם שלנו.

<אלי גורדון: סעיף 103 לעניין של סוג המזון בגדלים של האריזה ומשקל, זה נושא שהוא יכול להשתנות או להיות מורחב ביותר משורה אחת.

<אלי גורדון: לעומת זאת, אתר, אנחנו רוצים לדעת מה בדיוק אתר הייצור כי במדינה אחת יכולים להיות מספר אתרי ייצור ובסופו של דבר לכשיתבצע ריקול עולמי או מתקבלת הודעה, אנחנו צריכים לדעת מיהו יצרן ספציפי של אותו המזון.

<רז הילמן: השאלה אם זאת הצהרה נפרדת או לא.

<רז הילמן: הצהרה נפרדת לכל אתר?

<אלי גורדון: חיובי.

<אלי גורדון: כן.

אלי אלאלוף: זאת אומרת, מוצר שהוא שילוב של עבודה של יצרנים שונים, תחייב את כל היצרנים להשיג את האישור על החלק שלהם?

אלי אלאלוף: זה לא מספיק שהמוצר הסופי מקבל אישור.

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: לא זאת הכוונה.

<אלי גורדון: לצורך הדוגמה, מוצר מסוים יכולים לייצר - גם בארץ זה קורה וגם בחוץ לארץ – במספר מפעלים שונים.

<אלי גורדון: אותו מוצר.

<אלי גורדון: לצורך הדוגמה, יש יצרן באיטליה והוא תחת אותו שם עם שלושה אתרי ייצור לאותו יצרן.

<אלי גורדון: יבואן יכול לרכוש מוצר מאותו יצרן שאתר הייצור שלו מספר אחד ולהביא אותו.

<אלי גורדון: הוא צריך להגיש הצהרה.

<אלי גורדון: אנחנו לא מתייחסים לגודל.

<אלי גורדון: זאת אומרת, מאפשרים לו מספר גדלים.

אלי אלאלוף: אם הוא מביא מאותו יצרן שהוא באתר אחר, הוא צריך להביא.

<אלי גורדון: כן.

<אלי גורדון: הוא צריך לדווח על כך שהוא מייבא הפעם מאתר ייצור אחר.

אלי אלאלוף: נראה נורמלי.

אלי אלאלוף: אתם יודעים להשוות אישור שבא מלטביה לעומת אישור שבא מאיטליה?

<אלי גורדון: כאן לא מדובר באישורים, אדוני.

<אלי גורדון: מדובר כאן – בהמשך נגיע לשלבים האלה – שעל היבואן למסור הודעה כמידע.

<אלי גורדון: אנחנו לא מתקפים אותו, לא בודקים אותו והוא רק מזין את הנתונים האלה בתוך מערכת ממוחשבת כדי הרגולטור ידע שמוצרים כאלה מגיעים והם נמצאים בדרכי השיווק במדינת ישראל.

אלי אלאלוף: בסדר.

<איתן גרנות: במוצרים לא במזון זה אפשרי משום שבעיקר לגבי חברות בינלאומיות לא תמיד, וגם לא תמיד בשלב הגשת הבקשה, יודעות מאיזה אתר ייצור זה יגיע וגם בפועל האספקה יכולה להגיע, כל אספקה ממפעל אחר.

<איתן גרנות: כך חברות גדולות מנהלות את ניוד הייצור שלהן.

<איתן גרנות: אפשר אולי בשלב הרישום לרשום באותה בקשה אתר א' או ב' או ג' כאשר לשלושתם יש רישיון יצרן אבל לא להצמיד מוצר לאתר ייצור.

<אלי גורדון: אפשר.

<אלי גורדון: גם אפשר – ואנחנו מכירים את המערכים הלוגיסטיים – להגיש שלוש הצהרות בו בזמן.

<איתן גרנות: באותה הצהרה, שלושה אתרי ייצור.

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: אם להסתכל בצורה צרה ביותר, בהחלט אפשר לעשות גם את זה.

<אלי גורדון: יחד עם זאת, בואו לא נשכח שכל הפיקוח אחר כך והבקרה על מוצרי מזון שמיובאים בשיטה כזאת, נשענים על מערכת ממוחשבת שהיא צריכה גם לדעת לתכלל גם את המידע בצורה נכונה, גם לשמור אותו, לנתח אותו ולהפעיל בהתאם לכך מודול ניהול סיכונים פנימי.

<אלי גורדון: חבל.

<אלי גורדון: באותה הזדמנות יבואן, אם הוא יודע שיש לו שלוש או ארבע אופציות, הוא יכול להצהיר את ההצהרות האלה מלכתחילה.

<אלי גורדון: בואו לא נשכח שאין כאן כמעט סטנד ביי עד לקבלת אישור.

<אלי גורדון: זאת אומרת, אתה מצהיר וזה יכול להיות ברגע שנודע לך שבטעות יצרן מחוץ לארץ, שזה לא קורה בדרך כלל, העמיס לך עוד סחורה מיצרן אחר – אז כל מה שעליך לעשות בטרם שחרור משלוח זה להעביר את המידע.

<אלי גורדון: אני לא חושב שכאן יש איזושהי בירוקרטיזציה מיותרת.

אלי אלאלוף: על כל הודעה או על כל בקשת אישור, יש תשלום נוסף?

<אלי גורדון: כן.

אלי אלאלוף: מה גובה התשלום?

אלי אלאלוף: איך מחשבים תשלומים כאלה?

<אלי גורדון: נכון להיום – ויתקנו אותי –

<נעה בן שבת: 481 שקלים חדשים.

אלי אלאלוף: אי אפשר לדבר על הקלה?

<אלי גורדון: בדרך כלל מה שנהוג בכל העולם זה שגופי פיקוח רשאים לגבות אגרה למטרות הפיקוח שמיישמות בתחום פיקוח על היבוא וכל סכום שנגבה בסופו של דבר נועד לתחזק את אותו מערך הפיקוח שאותה מדינה מיישמת.

<אלי גורדון: בהתאם לכך תהיה גם העלות.

אלי אלאלוף: אני מציע לאנשי האוצר, חברים, יחד עם אנשי המשרד, תבדקו את כל נושא עלויות האישורים ותבדקו אם אין מקום כאן להוזיל ולוותר.

אלי אלאלוף: הדרישות האלה, כמה שהן מוצדקות מבחינת בריאות הציבור, אולי מבחינה מינהלית מהוות הכבדה מיותרת על האזרח או על המפעל שבכל מקרה משלם את המסים שלו והתשלומים למדינה.

אלי אלאלוף: תבדקו אם העלויות האלה לא מופרזות על היצרנים ועל היבואנים.

<אלי גורדון: צריך לשים לב שאנחנו לא קראנו עד הסוף.

<אלי גורדון: ההצהרה הזאת היא לא חד פעמית אלא היא הצהרה שיש לה תוקף.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: אני אומר בכלל.

אלי אלאלוף: יש לי הרגשה שבאמת בנושא המזון, הטלת ההוצאות האלה על היבואנים והיצרנים מכבידה ואולי זה חלק מהדברים שכדאי לצמצם.

אלי אלאלוף: אז אולי זה גם ישפיע.

אלי אלאלוף: אני בטוח שבסוף זה ישפיע על המוצר הסופי ועל הכול.

אלי אלאלוף: כאזרח מאוד כואב לי, אני משלם מיסים לא רע ובסוף אני מגיע להוציא דרכון או נייר ואז אומרים לי במשרד הפנים שאשלם כך ואם איבדתי אותו, אני מקבל עונש.

אלי אלאלוף: חבר'ה, לכן אתה משלם מיסים כל החיים ואני חושב שלפעמים המדינה לא חייבת להיות קופה ממתינה לאזרח שהייתה אמורה לספק לו שירות וכך היא מטילה מיסים נוספים על כל אחד מאתנו.

אלי אלאלוף: אותו הדבר כאן.

אלי אלאלוף: זה ודאי הולך לכיס של מישהו אבל זה מכביד על התחום הזה.

אלי אלאלוף: נמשיך.

<ענת מימון: 106.

<ענת מימון: שפת ההוראות למילוי הצהרות ההוראות למילוי ההצהרה בדבר יבוא מזון רגיל יהיו בשפות עברית, ערבית, אנגלית ורוסית.

אלי אלאלוף: למה רוסית?

<אלי גורדון: כי יש לא מעט יבואנים.

<אלי גורדון: דרך אגב, כאן אלה רק שדות אותם צריך למלא.

אלי אלאלוף: בפעם שעברה אמרת שנשים ערבית, הלכתם לחוק ואמרתם שלפי החוק לא צריך ערבית.

אלי אלאלוף: הייתי מת ללמוד את השפה הרוסית אבל לא הולך לי, גם כי לא ניסיתי – זה כמו הפתק שלי בכותל – אבל למה רוסית?

אלי אלאלוף: למה לא ערבית מרוקאית?

אלי אלאלוף: גם אנחנו מספר לא קטן.

אלי אלאלוף: למה רוסית?

אלי אלאלוף: למה לא מאפשרים קליטה של האזרחים ממוצא רוסי?

אלי אלאלוף: למה רוסית?

אלי אלאלוף: אם כבר, בוא ניצמד לשפות הרשמיות של המדינה, אבל פתאום רוסית?

אלי אלאלוף: למה לא אמהרית?

אלי אלאלוף: יש כ-120 אלף יהודים נפלאים מאתיופיה.

<אלי גורדון: אני אתייעץ, אדוני.

<אלי גורדון: מדובר בסעיף שאותו שדה למילוי יתאפשר בשפות.

<אלי גורדון: זאת אומרת, לא שהוא יוכל להזין נתונים אלא שפשוט הוא יוכל לקרוא.

אלי אלאלוף: יום אחד יהיו לנו שפות נוספות רשמיות במדינה הזאת.

אלי אלאלוף: זה אמנם עניין שהיום נראה לכם טכני אבל הוא מהותי לטווח ארוך.

<אלי גורדון: לא.

<נעה בן שבת: אלה הרי טפסים שלכם כך שאתם יכולים לכתוב אותם בכל שפה שאתם רוצים.

<נעה בן שבת: למה רק הטופס הזה של יבוא מזון רגיל?

אלי אלאלוף: אחר כך יגידו למה עברית.

<אלי גורדון: לנו אין בעיה.

<אלי גורדון: בסך הכול מדובר כאן בהנגשת שירות לקהל היבואנים ואנחנו יודעים שאלה היבואנים.

אלי אלאלוף: לא חס וחלילה לא לייבא מרוסיה, אבל דרישה ברוסית?

<נעה בן שבת: בכלל עולה השאלה למה צריך את הסעיף הזה.

<נעה בן שבת: אנחנו יכולים גם להגיד באישור מוקדם ליבוא מזון רגיש.

<ענת מימון: אתם לא יכולים לכתוב באיזו שפה שאתם רוצים?

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: מדובר כאן באתר שאמור לתחזק את כל המערך.

<אלי גורדון: רצינו כבר כאן לתת הסדר.

אלי אלאלוף: ברשותך, זאת הפרדה מיותרת.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם שברמה הלאומית יש לנו שתי שפות ותנו להתמודד אתן.

אלי אלאלוף: ברמה הפרקטית, צריך את השפה האנגלית.

אלי אלאלוף: למרות שאני פרנקופון כפי שאתם שומעים כבר חמישים שנים, אני מוותר על הדיפלומטיה הצרפתית והיא לא מעניינת, אבל לא צריך להכביד בעוד שפות.

אלי אלאלוף: חבר'ה, זה מסרבל.

אלי אלאלוף: בלי לפגוע, אם אין לכם התנגדות, תשאירו את זה לדיון הפנימי.

<נעה בן שבת: אתם רוצים להוריד כבר עכשיו את סעיף 106 או אתה רוצה להשאיר את זה לדיון הפנימי?

אלי אלאלוף: את 106 כולו?

<נעה בן שבת: אלה הוראות לעניין השפה.

<עדנה הראל: אלה הוראות למילוי ההצהרה.

<עדנה הראל: זה לא מכביד על היצרן.

<עדנה הראל: זה משהו שהמדינה לקחה על עצמה.

<עדנה הראל: זה מיותר ואנחנו לא חייבים לכתוב את זה.

<עדנה הראל: אנחנו יכולים לכתוב את ההוראות בשבע שפות או ב-17 שפות.

<עדנה הראל: אפשר בעברית ובערבית.

אלי אלאלוף: תשאירו את זה לצוות המקצועי.

אלי אלאלוף: עברית וערבית נראה לי כחובה.

<עדנה הראל: גם בסינית אפשר להוסיף אפילו אם החוק לא יכתוב שום דבר.

<אלי גורדון: אבל אין יבואנים במדינת ישראל שהם סינים.

<עדנה הראל: לא משנה.

<עדנה הראל: אני רק אומרת שאלה רק ההוראות למילוי.

<אלי גורדון: זה מה שהסברתי.

<אלי גורדון: מדובר בכותרת של השדה שאותו יבואן ידע.

<עדנה הראל: הם יכולים לעשות זאת ברוסית, גם אם זה לא יהיה כתוב.

אלי אלאלוף: נכון מאוד.

אלי אלאלוף: בדיוק.

<אלי גורדון: השארנו ערבית ועברית.

<ענת מימון: נבדוק את הסעיף.

<עדנה הראל: לא בטוח שצריך את הסעיף הזה.

אלי אלאלוף: אם רוצים לרצות - זאת בדיחה או ניסיון לבדיחה, אני מזהיר מראש – את פוטין, צריך לנסות לבדוק בעיקר את נושא השמפניה על הבגדים.

אלי אלאלוף: הוא חטף אתמול אחרי מרוץ של פורמולה 1 את השמפניה של המנצח.

אלי אלאלוף: הוא כעס.

<אלי גורדון: אבל מי שזכה במרוץ, היה הצרפתי וזה קורה פעם שנייה ברצף.

<אלי גורדון: שנה אחרי שנה הוא זכה במרוץ בסוצ'י.

אלי אלאלוף: נמשיך.

<ענת מימון: 107.

<ענת מימון: צירוף מסמכים להצהרה להצהרה בדבר יבוא מזון רגיל תצורף התחייבות של היבואן, בנוסח שבתוספת השלישית.

<נעה בן שבת: אנחנו לא נקרא את התוספות האלה, תוספת שנייה ותוספת שלישית שמופיעות בסוף הצעת החוק.

אלי אלאלוף: אתם יכולים לקבל את התוספות לעיונכם.

<ענת מימון: זה בכחול.

אלי אלאלוף: אם יש הערות לתוספות, נתייחס.

<ענת מימון: המגיש יצרף להצהרה בדבר יבוא מזון רגיל פרטים, מסמכים ומידע שקבע השר לפי סעיף 148(2).

<ענת מימון: 108.

<ענת מימון: תשלום אגרה עם מסירת ההצהרה, תשולם, כתנאי למסירתה, אגרה בסכום של 481 שקלים חדשים.

<נעה בן שבת: אנחנו מורידים את העדכון כי יש הוראה כללית בנושא אגרות.

<ענת מימון: 109.

<ענת מימון: קבלת אישור הצהרה מקוון מסר יבואן רשום הצהרה לייבוא מזון רגיל לפי סעיף 102, ושילם אגרה לפי סעיף 108, יקבל באופן מקוון את אישור קבלת ההצהרה.

<ענת מימון: 110.

<ענת מימון: תחולת ההצהרה הצהרה לפי סעיף 102 תחול לגבי כל המשלוחים של המזון המסוים שבהצהרה, מיום מתן אישור קבלת ההצהרה ואילך.

<ענת מימון: בסעיף זה, "מזון מסוים"- ובלבד שלא השתנה אחד מאלה: פרט מהפרטים לפי סעיף 105 שמסר היבואן הרשום בהצהרה לייבוא מזון רגיל.

<ענת מימון: הרכב המזון מהמועד שבו הוגשה ההצהרה.

<ענת מימון: לעניין זה, "הרכב המזון" – לפי מסמך חתום על ידי היצרן של המזון בדבר הרכב המזון.

<ענת מימון: על אף האמור, ביבוא מזון שנארז מראש על ידי היצרן והמיועד לשיווק קמעונאי, ייקבע הרכב המזון לפי ההרכב המסומן על גבי התווית המקורית של המזון כפי שנמכר בחוץ לארץ.

<ענת מימון: בהתקיים אחד מאלה, יגיש יבואן הצהרה חדשה לפי הוראות סעיף 105 - השתנה אחד מהפרטים כאמור בפסקאות (1) או (2) להגדרה "מזון מסוים".

<ענת מימון: לא ייבא היבואן משלוח של המזון המסוים שבהצהרה במשך תקופה של שנתיים לפחות.

<רז הילמן: לגבי סעיף 109.

<רז הילמן: האישור שנקבל באופן מקוון הוא אישור מידי או תוך לוחות זמנים מוגדרים?

<רז הילמן: תוך כמה זמן אמור להתקבל האישור?

<אלי גורדון: אתה שואל אותי?

אלי אלאלוף: רק ממך הוא מקבל אישור.

אלי אלאלוף: לא ממני.

<אלי גורדון: אפילו לא ממני.

<אלי גורדון: מערכת ממוחשבת.

<אלי גורדון: אם הוא מילא את הטופס נכון, המערכת נותנת מידית אישור קבלה.

<אלי גורדון: זה ברור מאליו.

<קריאה: אז אפשר לדבר.

<רז הילמן: הערה שנייה.

<רז הילמן: בסעיף 110(ב)(2), הרכב המזון מהמועד בו הוגשה ההצהרה.

<רז הילמן: זה מגדיר מה זה מזון מסוים.

<רז הילמן: יש כאן הגדרה של הרכב מזון ומצד אחד כתוב לפי מסמך חתום של היצרן ומצד שני כתוב כשזה מוצר לשיווק קמעונאי, שרוב המוצרים ארוזים מראש לשיווק קמעונאי, ההרכב הוא לפי המסומן על התווית המקורית של המזון.

<רז הילמן: לא הבנו למה במקרה שבו יבואן יש לו קשר ישיר עם יצרן וליצרן יש מסמך שמפרט את ההרכב, המסמך שקובע הוא התווית המקורית.

<רז הילמן: אתה יכול להסביר למה זאת השיטה בה בחרתם?

<רוית ארבל הוסמן: בדיונים הקודמים אתנו ביקשנו שזה יוחרג רק ליבוא מקביל ובכל שאר המקרים היבואן לא יוכל להסתמך רק על התווית כיוון שיש פער.

<רוית ארבל הוסמן: דיברנו על זה.

<רוית ארבל הוסמן: אם הכוונה היא למשהו יותר רחב מזה, אנחנו חשובים שהחריג הזה מצומצם.

<רוית ארבל הוסמן: יוצא שרק יבואן מקביל יוכל להסתמך על תווית וכל השאר יצטרכו הצהרת יצרן.

<אלי גורדון: מי היבואן המקביל?

<רוית ארבל הוסמן: יבואן מקביל הוא מי שלא קונה מהיצרן.

<אלי גורדון: זה לא בא לידי ביטוי כאן?

<רוית ארבל הוסמן: צריך לראות את ההגדרה של שיווק סיטונאי ושיווק קמעונאי.

<רוית ארבל הוסמן: אני לא בטוחה.

<נתן ויטברג: אלי, בקטע של יבוא מקביל, הכוונה היא שאתה קונה מאותו יצרן שאושר, אותו מפעל נגיד בשוויץ, אבל דרך ספק אחר למשל באנגליה.

<נתן ויטברג: זה הרציונל של היבוא המקביל.

<נתן ויטברג: היצרן אושר בארץ אבל הצלחתי לעשות דיל עם מישהו באנגליה ולהביא את המוצר זול יותר.

אלי אלאלוף: לא הבנתי מה הבעיה.

אלי אלאלוף: זאת מטרת החוק.

אלי אלאלוף: המטרה הראשונה, לאפשר יבוא מקביל ולא רק דרך היצרן אלא גם דרך משווק חדש.

<נתן ויטברג: זה מה שמופיע.

<נתן ויטברג: זה לא ברור מהחוק.

<נעה בן שבת: את בעצם רוצה לקרוא לתוך ההבחנה הזאת בין התווית לבין המסמך החתום, את ההבחנה בין מוצר ביבוא מקביל לבין יבוא.

<רוברט סגל: נכון.

<רוברט סגל: בדיונים הקודמים אתנו הוסבר שרוצים להקל על יבוא מקביל וזה בסדר.

<רוברט סגל: אין לנו טענה לעניין הזה, אבל רצינו להגביל.

<רוברט סגל: אני גם אסביר את הרציונל, אדוני.

<רוברט סגל: כאשר מייצרים בארץ, למשרד הבריאות יש אפשרות לפקח על הרכב המזון המדויק.

<רוברט סגל: הוא חשוף לכל.

<רוברט סגל: הוא רואה את הפורמולה, הוא רואה כל אחד מהרכיבים, את מפרטי חומרי הגלם שיכולים להכיל כל מיני תתי רכיבים שאין חובה לסמנם על התווית.

<רוברט סגל: הוא יכול לבקר הכול.

<רוברט סגל: כאשר יבואן רגיל, לא מקביל, מייבא – הוא נדרש למפרט מוכר.

<רוברט סגל: גם שם יש למשרד הבריאות אפשרות לראות את חומרי הגלם, לא תמיד עד הסוף אבל עדיין אפשרות לא רעה לפיקוח.

<רוברט סגל: יבואן מקביל, זאת רמה אחרת שלפי הרצון להקל, אמרו שהוא לא יכול להשיג את מפרט המוצר מהיצרן כי הוא לא קונה מהיצרן אלא הוא קונה מגוף שלישי, ממשווק שלו, וכדי להקל עליו נאמר על ידי משרד הבריאות שהוא מסתפק במה שכתוב על האריזה עצמה ומניחים שמה שכתוב על האריזה עצמה, זה הרכב המזון.

<רוברט סגל: זה לא מדויק כי יש כל מיני תתי רכיבים שאין חובת סימון לגביהם אבל כן נמצאים.

<רוברט סגל: אמרנו, בסדר, אם זה יבוא מקביל, נקל עליו בתקווה שזה לא מסכן את בריאות הציבור, בהנחה שזה לא מסכן את בריאות הציבור, וזה סביר.

<רוברט סגל: אנחנו לא מבינים למה הוא צריך להקל גם על יבואן רגיל שיכול לקבל את מלוא המידע מהיצרן ומשרד בריאות צריך להיות חשוף למלוא המידע מהיצרן כמו שהוא חשוף למלוא המידע מהיצרן המקומי.

<רוברט סגל: אני מקווה שהסברתי.

אלי אלאלוף: סיבכת אבל הסברת נכון ואפילו הבנתי.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה לחזור להגדרה אלא להיגיון.

<רוית ארבל הוסמן: אני חושבת שההיגיון מקובל.

אלי אלאלוף: אני חושב שהיבואן המקביל יכול לקבל דרך הספק שלו את אותה הצהרה שמקבל היבואן המקורי.

<רוברט סגל: אנחנו נשמח.

אלי אלאלוף: מה רע בזה?

אלי אלאלוף: זה הכי פשוט.

אלי אלאלוף: אם הוא מקבל מהספק שלו, זה הכי פשוט.

אלי אלאלוף: אתה דווקא מעיר לטובת הציבור שאתה מייצג כל כך בכבוד, זאב, אני חושב שהיבואן המקביל לא צריך לקבל שום הקלה מבחינת המסמכים הנדרשים לקבלת היבוא שלו.

אלי אלאלוף: להפך.

אלי אלאלוף: שימו לב, לא ביקשתי שיחזור הוא ליצרן.

אלי אלאלוף: אני ביקשתי שדרך הספק שלו יקבל את האישורים המקוריים.

אלי אלאלוף: אם לא, אנחנו באמת מתחילים כאן להסתבך.

אלי אלאלוף: בהחלט לאפשר ליבואן החדש לקבל מהספק שלו שהוא מביא מהיצרן את האישורים הנדרשים.

אלי אלאלוף: כך אני רואה את זה.

<רוברט סגל: יש כאן גם משהו שמבחינתי קשור לבטיחות המוצר.

<רוברט סגל: למשל בנושא אלרגנים.

<רוברט סגל: אם יסתמכו על סימון המוצר בחוץ לארץ, ואתמול שמענו שיש דרישות שונות במדינות העולם השונות בנושא אלרגנים, למשל שי אלרגנים שיהיו נדרשים בישראל ולא נדרשים באירופה לסימון או בארצות הברית, ואם כל ההצהרות יתבססו רק על האריזות, על מה שמסומן על גבי האריזות, זאת בעיה.

אלי אלאלוף: אתה הולך בכיוון שלי.

<רוברט סגל: נכון.

<רוברט סגל: אני רק מדגיש.

אלי אלאלוף: אני אומר שההוכחה שזה מוצר טוב, זה צריך לצאת מהיצרן ושהוא ייתן לספק את האישור הזה.

אלי אלאלוף: מה אנחנו היום מחפשים?

אלי אלאלוף: שלא יהיו כאן יבואנים בלעדיים של מוצרים.

אלי אלאלוף: להרוס את המונופול, אם מותר לי להשתמש בסיסמה מפלגתית, כאשר יש יבואן אחד למוצר המרכזי שנקרא קפה או פסטה או קורנפלקס, או שני יבואנים או שלושה.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לייבא ועובדה שהצליחו להביא סוג של סכין גילוח שלפני 25 שנים קניתי אותה רק בשדה התעופה כי שם היא הייתה יותר זולה.

אלי אלאלוף: ברגע שאפשר יהיה להתמודד ולייבא דבר שהוא במקרה לא מזון, באמצעות ספק, בלי התניה שאם אתה רוצה לקנות א', אתה צריך גם לקנות אצלי ב' ו-ג', וזה מה שקורה היום אצל חלק גדול מהיבואנים, אני צריך להיות בטוח שאיכות המזון מאפשרת למשרד הבריאות לבדוק את בטיחות המזון שהוא מיובא, לא אכפת לי אם זה על ידי ספק ראשי או ספק משנה.

אלי אלאלוף: הוא צריך לקבל את הנתונים מהיצרן.

<נעה בן שבת: אבל התווית נועדה להיות אפילו הקלה עוד יותר, מעבר לכך.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: לדעתי היא לא הקלה.

אלי אלאלוף: ספק יכול לשנות את התווית.

אלי אלאלוף: זה יקל על היבואן המקביל החדש.

<נעה בן שבת: במקרה של יבוא מקביל אפשר יהיה להסתמך על התווית?

אלי אלאלוף: על היצרן.

<אנואר חילף: אני קצת חושש שאם ננסה להקשות בסעיף הזה, כי זאת מהות החוק, וכל הכוונה הייתה לבקש מסמכים זמינים ליבואן המקביל.

<אנואר חילף: אם ננסה לחייב את היבואן המקביל להשיג מסמך שמקורו אצל היצרן והוא חייב לייצר קשר גם אם הוא עקיף - - -

אלי אלאלוף: לא הוא.

אלי אלאלוף: הספק שלו.

<אנואר חילף: כאן אתה מחייב אותו דרך הספק להגיע ליצרן ויכול להיות שכאן אנחנו מנציחים את הכוח של היבואן הבלעדי.

אלי אלאלוף: אני אגיד לך שאתה רוצה לסכן את הציבור.

<אנואר חילף: את זה יגיד משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: אם זה רק ספק, אין לו שום אפשרות טכנית.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם שתראו שיהיו שתי מדבקות על אותו מוצר, מדבקה ראשונה שבאה ישר דרך הספק הבלעדי היום של אותו מוצר, ומדבקה שנייה על מוצר שיובא על ידי היבואן המקביל.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: תאפשרו.

אלי אלאלוף: מה הבעיה?

אלי אלאלוף: אם אני בא וקונה מיליון סכיני גילוח, אני אומר שתביא לי את המסמכים מהיצרן המקורי, בבקשה, זה לא מסבך אלא ההפך.

אלי אלאלוף: אני רק מבטיח שאני מקבל את המוצר באיכות הנכונה.

אלי אלאלוף: יבוא מקביל הוא לא לעשות יבוא זול.

אלי אלאלוף: זה יוזיל ברגע שטווח הרווחים של היבואנים ירד והוא ירד רק באמצעות יבוא מקביל ותחרות.

<אלי גורדון: אתה בהחלט צודק.

<אלי גורדון: יבוא מקביל, בהיותו יבוא מקביל, גם ליצרן בחוץ לארץ לא תמיד יש אינטרס – ואני לא רוצה להשתמש במונח הזה כמילת גנאי אלא מתוך אילוצים חוזיים והתקשרויות עם יצרנים, יבואנים וספקים.

<אלי גורדון: אני לא נכנס לזה ובכוונה אני לא רוצה להסתבך בהגדרות.

<אלי גורדון: מתוך אילוצים לא תמיד הוא יכול למסור את מלוא המידע הנדרש לגבי המוצר.

<אלי גורדון: ולכן קבענו שיש איזשהו סט מסמכים, ואנחנו יכולים להגיע לאחר מכן לאותו סט מסמכים, שעל היבואן, במקרה שאין לו התקשרות עם היצרן, מה הוא צריך לשמור וכדי לתת מענה לסוגיה שהועלתה כאן, של בטיחות המוצר, על היבואן לבצע בדיקות נוספות.

<אלי גורדון: הזכרנו מודול של ניהול סיכונים על מוצרים מסוג זה ובמסגרת אותן שדות במערכת הממוחשבת יצטרך יבואן להודיע ותהיה התייחסות גם לסוגיה של האם יש התקשרות ישירה עם היצרן או לא.

<אלי גורדון: בהתאם לכך, גם יבואן יצטרך לעשות בדיקות נוספות ולמעשה להשלים את אותו התיק שהוא צריך לאגור ולשמור אצלו.

<אלי גורדון: זאת אומרת, יש כאן שיקולים מאוזנים מכל הכיוונים באמצעות השלמת בדיקות במעבדות במדינת ישראל על חלק.

אלי אלאלוף: על היבואן המקביל?

<אלי גורדון: במידה והוא - - -

אלי אלאלוף: אתה עוד פעם חוזר ומייקר לו את המוצר שהוא מייבא.

<אלי גורדון: לא.

אלי אלאלוף: אין לזה שום הצדקה.

אלי אלאלוף: חבל.

<אלי גורדון: אנחנו מרחיבים את היכולת שלו לייבא כי אחרת הוא בכלל לא יכול לייבא.

<אלי גורדון: יש כאן שני דברים שלא יכולים להיפגש אם לא לעשות איזשהו איזון מסוים בין מידע שאפשר לקבל מהיצרן.

<אלי גורדון: כפי שציינת, יצרן הוא זה שצריך להעביר את המידע.

<אלי גורדון: לכן אנחנו נותנים את החשיבות לאריזה המקורית שיצרן ייצר את המזון וכן כדי לשאוב משם מידע שלגביו ובהתייחס למוצר ובהתבסס על ההיכרות שלנו וניהול סיכונים הידוע והמוכר בתחום, לבצע בדיקות בתדירות מסוימת במשלוחים שמגיעים, גם אם זה אנחנו עושים, גם אם יבואן מקבל מידע כהשלמה מחוץ לארץ וגם אם הוא ישלים את כל שאר הבדיקות כאן בארץ.

אלי אלאלוף: אני רק מזכיר לשם מה התחלנו את הדיון ולמה התחלנו אותו.

<אלי גורדון: להקל.

אלי אלאלוף: היה הנושא של האם היבואן המקביל יביא מוצר עם אחריות רק של הספק שלו בלי לדעת את המקורות.

אלי אלאלוף: כך אני הבנתי.

אלי אלאלוף: אני רואה ההפך.

אלי אלאלוף: אני רואה שהיבואן המקביל, דרך הספק שלו מקבל את כל הנתונים הנדרשים של היצרן.

אלי אלאלוף: זה חשוב מאוד.

אלי אלאלוף: זה חלק מההתחייבות שלו במשא ומתן שלו עם הספק.

אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר שהיבואן שלו צריך לדרוש מהספק שלו ולומר לו שהוא יקנה ממנו אלף חתיכות בתנאי שהוא יעביר לו את מה שהוא קיבל מהיצרן.

אלי אלאלוף: זה נראה לי הכי פשוט.

אלי אלאלוף: למה אנחנו הולכים לסבך?

<אלי גורדון: כן, אתה צודק ואף אחד לא מסבך.

<אלי גורדון: אני אומר היכן הבעיה.

אלי אלאלוף: מי שלימד אותי זה אתם, אנשי האוצר.

<עידו סופר: אני רוצה לחדד.

<עידו סופר: הנקודה היא, אלי, שהיבואן המקביל לא יכול כיום להביא את המסמכים האלה.

<עידו סופר: ראשית, אין לו כוח אל מול הספק בחוץ לארץ.

<עידו סופר: הרבה פעמים מדובר על איזשהו משהו שהוא מזדמן או מדובר על איזושהי סחורה שנותרה בידיו והוא בעצם מעביר אותה ולכן גם המחיר הזול.

אלי אלאלוף: אלי לא רוצה שיהיו ספקים מקבילים ברמות אין סופיות.

<עידו סופר: נכון.

אלי אלאלוף: אני ישבתי עם יבואן כזה והוא הסביר לי שעל אותה פסטה הוא היה מסוגל להביא את כל הניירות שהיבואן המקורי, הבלעדי, היה מביא.

אלי אלאלוף: מה רע בזה?

אלי אלאלוף: הוא הפחיד אותם.

אלי אלאלוף: הוא הפחיד את אותו ספק שגם רצה למכור לו פסטה בתנאי שהוא קונה משחת שיניים.

<עידו סופר: משיחות שקיימנו, יבואנים מקבילים, הספקים לא יכולים לתת להם את המסמכים מהיצרן המקורי.

אלי אלאלוף: למה?

<עידו סופר: זה מהווה חסם אפקטיבי.

<עידו סופר: ראשית, כי הם חושפים אותם.

אלי אלאלוף: אתה אומר שנקל.

אלי אלאלוף: זה מעניין שאתם כאן מקלים דווקא בהסכמת משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: אתם רוצים להקל על יבוא שבסוף יבוא לא יהיה איכותי ואז אתם מוחקים את האפשרות של יבוא מקביל.

<עידו סופר: לא.

<עידו סופר: ההפך.

אלי אלאלוף: הייתי מבין את זה מהאינטרסנטים בתחום זה או אחר אבל לא מבין את זה כשזה בא מטעמכם.

<עידו סופר: בקשה של מסמכים מהיצרן, כשאתה מבקש מיבואן מקביל מסמכים מהיצרן, זה מהווה חסם אפקטיבי ליבוא.

<עידו סופר: הוא לא יכול להביא את זה.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה יצרנים חאפרים.

אלי אלאלוף: אני רוצה יבואנים מקבילים ברמה גבוהה.

<עידו סופר: זאת המהות של יבוא מקביל.

אלי אלאלוף: זה אמור לחזק את הדאגה הנכונה של בריאות הציבור.

<עידו סופר: אם אפשר, עוד משפט אחד.

<עידו סופר: מעבר למה שאלי גורדון הזכיר בנוגע לניהול סיכונים שזה באמת מהווה את האיזון לבריאות הציבור, צריך גם לומר שיבוא מקביל הרבה פעמים מהווה מעין נבוט על הקיר.

<עידו סופר: כלומר, זה משהו שבעצם היותו קיים, גם אם היקף היבוא לא גדול מדי - - -

אלי אלאלוף: חבר'ה, אתם מכירים את הסיפורים.

אלי אלאלוף: אני לא רוצה להשתמש בשמות החברות כדי שלא יגידו שאני עושה פרסום למישהו.

אלי אלאלוף: סיפור הפסטה וסכיני הגילוח, זה סיפור שכדאי שתלמדו אותו.

אלי אלאלוף: תלמדו.

אלי אלאלוף: באמת, אל תבואו כאן דווקא לעשות שהיבוא המקביל הוא, סליחה, דפוק והוא לא רמה ואז הוא ימות וישאיר את השטח רק ליבואנים הגדולים.

<עידו סופר: לא.

<עידו סופר: אני חושב שיש כאן אי הבנה.

<נעה בן שבת: אולי אפשר לשאול כמה שאלות לגבי המצב הקיים.

<נעה בן שבת: אם אני מבינה נכון, היום המצב הוא שמזון רגיל אפשר לייבא עם אישור היצרן.

<נעה בן שבת: רק עם אישור היצרן.

<נעה בן שבת: נכון?

אלי אלאלוף: כן.

<נעה בן שבת: היום, לפי המצב היום.

<נעה בן שבת: לא לפי מה שמוצע.

<נעה בן שבת: כאשר אתם מאפשרים את ההיעזרות בתווית, אתם בעצם מרחיבים את האפשרות לייבא.

<אלי גורדון: מדובר במזון רגיל בלבד.

אלי אלאלוף: שם דווקא הכסף הגדול אבל לא חשוב.

<אלי גורדון: מזון רגיל בלבד.

<אלי גורדון: כפי שציינתי, לא תמיד, במקרים של מותגים בינלאומיים שבכוונה נמנענו מלהשתמש במונחים של יבוא מקביל כי כל אחד מפרשן את זה בצורה אחרת - - -

אלי אלאלוף: מסכים אתך.

<אלי גורדון: ולכן אנחנו התנתקנו מההגדרה הזאת בכוונה ואין לזה ביטוי בחוק.

<אלי גורדון: באנו ואמרנו שהרי אינסנטיב של יבוא מקביל, זה לייבא מותג כזה או אחר כולם רוצים לקנות אותו מצד אחד ומצד שני הוא נמצא בדרכי השיווק.

<אלי גורדון: מכיוון שהתקשרות - בדרכי השיווק הכוונה כאן בארץ - עם היצרן במקרה כזה לכשהוא נמצא בחוזה עסקי מול יבואן כזה או אחר לא ניתנת לפי אותו הסכם, אפשרנו יבוא באמצעות הספק, כמו שטענת וצדקת.

<אלי גורדון: עד כאן אין לנו פערים.

<נעה בן שבת: זה מה שמוצע בהצעת החוק.

<נעה בן שבת: אפשרנו את זה בהצעת החוק.

<נעה בן שבת: זה לא מה שקיים היום.

<אלי גורדון: גם כיום קיים וגם יהיה בהמשך.

<אלי גורדון: ההסדר הזה יימשך.

<אלי גורדון: ספק, יש לו מגבלות להעביר את כל מה שלדעתך פשוט להעביר.

<אלי גורדון: יש לו אפשרות להעביר משהו אחר.

<אלי גורדון: הוא יכול להתחייב מוצר זה בטוח וניתן לשיווק, לצורך הדוגמה, באירופה.

אלי אלאלוף: לא, סליחה, אני כנראה לא מסביר טוב את עצמי.

אלי אלאלוף: זה מאוד פשוט.

אלי אלאלוף: היבואן יביא פסטה מסוימת שהיום היא ביבוא בלעדי של יבואן אחד.

אלי אלאלוף: הוא מוצא דרכים ויכול להביא דרך ספק אחר או אפילו דרך אותו ספק.

אלי אלאלוף: את אותו קפה אפשר להביא מאותו ספק בשלוש צורות.

אלי אלאלוף: הוא הולך אליו ואומר לו שבתנאי הרכישה שלו, הוא רוצה את הניירות של היצרן של המוצר.

אלי אלאלוף: זהו.

אלי אלאלוף: מה אתם מכבידים?

אלי אלאלוף: ניהלת פעם משא ומתן בחיים שלך בכמויות כאלה?

אלי אלאלוף: אני כן.

אלי אלאלוף: בבניינים.

<עידו סופר: זה לא קורה היום.

אלי אלאלוף: ברגע שאתה בא עם כסף, כולם יספקו לך את כל הניירות שאתה רוצה.

אלי אלאלוף: אז אין אפליה בין ספק מקורי היום לבין ספק עתידי מחר מולך כאחראי על איכות המזון וגם יש אפשרות שהוא ילך ויגדל ואז נייצר מצב שבאמת המונופול הקיים על כמה מוצרים היום, לא יהיה.

אלי אלאלוף: אל תחשבו שתהיה תחרות כשאחד מספק 95 אחוזים לפי הנתונים שלכם או שניים או שלושה ואחד שמייבא אחוז אחד שזה שולי.

אלי אלאלוף: לכן צריך לתת לו, ליבואן המקביל החדש, את היכולת להתמודד עם הקיים.

אלי אלאלוף: תזכרו את הטלפון.

אלי אלאלוף: לא בגלל משחקים חדשים אלא באותם כללים עם השמן שלהם, כמו שאומרים בערבית המרוקאית שלי, יטגנו אותם, את היבואנים שעד היום ייבאו והשתוללו נגד האזרח.

אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר שאני לא רוצה שום תנאי מקל על היבואן המקביל אבל אני מאפשר לו להביא את האישורים של היצרן באמצעות הספק שלו.

אלי אלאלוף: זה פשוט.

אלי אלאלוף: זה לא נראה לי מסובך.

<אנואר חילף: יש את הנקודה שאתה מעלה שהוא צריך להביא אותם אישורים שמקורם מהיצרן.

<אנואר חילף: זה בסדר.

<אנואר חילף: אבל אנחנו לא רוצים להיות כאן במצב שמבקשים ממנו אישורים שהוא חייב לייצר עבור אותו יבואן דרך הספק ממנו הוא קנה, ממדינה אחרת למשל, ואז אתה יוצר כאן מצב שהמחויבות של היצרן הזה ליבואן הבלעדי תמנע את הדבר הזה כי הוא ידע שהאישור הזה נדרש למדינה שיש לה כבר יבואן בלעדי.

אלי אלאלוף: אם אתה מוריד את הנושא של האישורים של היצרנים, תן לכל היבואנים את אותה דרישה.

<אנואר חילף: אנחנו לא מורידים.

אלי אלאלוף: אתה לא יכול לעשות את זה וזה גם לא הגיוני.

אלי אלאלוף: זה לא הגיוני.

אלי אלאלוף: אתה לא יכול לבוא ליבואן אחד ולתת לו דרישות אין סופיות וליבואן השני לתת דרישות חדשות מצומצמות.

אלי אלאלוף: זה לא פייר.

אלי אלאלוף: תגיד לו להביא אבל הדרך להביא, היא לא עניינך.

<אלי גורדון: כל מה שאמרת זה נכון, רק יש כאן השלמת בדיקות בארץ וזה מה שמתואר כרגע.

אלי אלאלוף: שיעשה בארץ, בבקשה.

<נעה בן שבת: המשווקים שלכם, הספקים כפי שקראתם להם, חייבים תמיד לשמור את האישורים מהיצרן?

<נעה בן שבת: גם הם חייבים לשמור?

<עדנה הראל: באירופה יש להם עקיבות.

<אלי גורדון: גם פה יש סט דרישות, סט מסמכים ודרישות מה צריך לשמור.

<עדנה הראל: כן, אבל מה שנעה שואלת זה לגבי הספק האירופי שיש לו את אישור היצרן.

<אלי גורדון: יש לו אישור עמידה.

אלי אלאלוף: התחרות בהתחלה לפחות, לפי הבנתי, תהיה בעיקר על מוצרים קיימים במערכת.

<אלי גורדון: חד משמעית אתה צודק.

אלי אלאלוף: שלא תשלו אל עצמכם.

<אלי גורדון: לא, ממש לא.

אלי אלאלוף: לא יביאו עכשיו פסטה מהונולולו שאף אחד לא טעם אותה.

<אלי גורדון: אדוני היושב ראש, אתה צודק.

<רוני סורקיס: אדוני היושב ראש, המצב היום הוא כזה שיצרנים גדולים, שחברות גדולות בחוץ לארץ, יש להם נציגויות כאן בארץ ויש להם הסכמי בלעדיות.

<רוני סורקיס: אלה הסכמים משפטיים שאוסרים עליהם או שמאפשרים אך ורק לנציגים שבארץ להיות בקשרי מסחר ולייצג אותם כאן.

<רוני סורקיס: בעצם מונעים מהם לאפשר למישהו אחר לשווק את הסחורה שלהם כאן.

אלי אלאלוף: זה טוב לוועדת החוקה חוק ומשפט שתנהל את הנושא אצלה.

אלי אלאלוף: נושא בלעדי חייב למות.

אלי אלאלוף: זה כבר קורה במכוניות ושיעשו את זה גם באוכל.

אלי אלאלוף: זה לא עניין לכאן.

אלי אלאלוף: תעשה את זה ועדת החוקה חוק ומשפט וועדת הכלכלה.

אלי אלאלוף: שנו את חוקי היבוא והיצוא וכולי.

אלי אלאלוף: לא כאן.

אלי אלאלוף: אנחנו כרגע במסגרת חוק הבריאות.

<רוני סורקיס: מה שאני אומר גורם לכך שיבואן מקביל, כפי שקוראים לו, המפעל, מפעל האם שנמצא בחוץ לארץ, לא רשאי לתת לו את אותם מסמכים חלק מהמקרים שאתה טוען שהם צריכים לקבל ממנו.

<רוני סורקיס: הוא בעצם כבול להסכמים שלא מאפשרים לו ולכן משרד הבריאות מצא איך לאפשר לו.

אלי אלאלוף: תודה על ההערה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לך שהיבואן המקביל לא חייב לקנות רק מהיצרן אלא הוא יכול לקנות גם מהיצרן.

<קריאה: אבל אז הוא לא יהיה מקביל.

אלי אלאלוף: הוא יכול גם זה וגם זה.

<אלי גורדון: זה לא סותר.

אלי אלאלוף: מה שקורה כאן זה הבלעדיות שניתנת לכמה ספקים מתקופת המנדט הבריטי אם לא העותמני ואני מבקש שבנושא הזה משרד המשפטים ישב על המדוכה וימצא את הפתרונות.

אלי אלאלוף: חייבים להרוס מונופולים, יהיה מה שיהיה.

<עידו סופר: היות ומדובר במהות הרפורמה, אני מבקש שתיתן לנו את ההזדמנות לדבר על זה מחוץ לוועדה, ואם צריך גם להביא יבואן מקביל שיבוא ויסביר את הבעייתיות שכרוכה בזה.

אלי אלאלוף: בשמחה.

<עידו סופר: תודה רבה.

<נעה בן שבת: עדיין אנחנו לא מתקנים את הנוסח.

<נעה בן שבת: הנקודה הזאת לא הובהרה ולא הסתיימה.

<רוית ארבל הוסמן: בכל מקרה, כרגע שיווק קמעונאי זה רחב מדי.

<רוית ארבל הוסמן: זה אפילו יותר רחב מיבוא מקביל.

אלי אלאלוף: אנחנו עושים הפסקה.

אלי אלאלוף: אל תופתעו אם הישיבה הבאה תתחיל בשעה 13:00 ולא תהיה בהשתתפותי.

בשעה 12: (היו"ר שולי מועלם רפאלי)

שולי רפאלי מועלם: צהרים טובים.

שולי רפאלי מועלם: אני מחליפה את יושב ראש הוועדה.

שולי רפאלי מועלם: שלום, נעים מאוד, אני חברת הכנסת שולי מועלם.

שולי רפאלי מועלם: זכיתי להישבע אתמול ולחזור בחזרה לכנסת וביתר שאת וביתר עוז לוועדה הזאת.

שולי רפאלי מועלם: לא נכנסתי עדיין לעומקו של החוק אבל נעתרתי לבקשת יושב ראש הוועדה להחליף אותו לחצי שעה הקרובה.

שולי רפאלי מועלם: אני בעיקר אשתוק ואקשיב לחכמות ולחכמים סביב השולחן עד שאכנס לעומק הדברים בעזרת השם בהמשך ואז אוכל גם לנסות לתרום משהו.

<נעה בן שבת: נמשיך להקריא.

<נעה בן שבת: אנחנו נמצאים בסימן שעוסק ביבוא.

תת סימן ה': אם נדבר על השלבים, אנחנו מדברים על אדם שהוא יבואן רשום.

תת סימן ה': הוא מסר הצהרה כאשר מדובר במזון רגיש.

תת סימן ה': הוא קיבל אישור מוקדם ליבוא של סוג מסוים של מזון.

תת סימן ה': כאשר מדובר במזון רגיל, הוא מסר הצהרה וקיבל אישור על מסירת הצהרה ועכשיו אנחנו נמצאים בתחנת ההסגר אליה הגיע המזון ועכשיו צריך לשחרר את המזון ולאפשר לו להוציא אותו לשווקים.

<ענת מימון: 111.

<ענת מימון: הגדרות בתת סימן זה, "תחנת הסגר" – לרבות נמל.

<נעה בן שבת: הייתה לנו הגדרה של תחנת הסגר.

<נעה בן שבת: אתם אומרים לרבות נמל.

<אלי גורדון: כן.

<ענת מימון: 112.

<ענת מימון: תעודת שחרור מזון מתחנת הסגר או מנמל לא יוציא יבואן משלוח מזון מתחנת הסגר אלא אם כן קיבל תעודת שחרור לאותו משלוח מזון מאת שירות ההסגר.

<ענת מימון: 113.

<ענת מימון: סירוב לתת תעודת שחרור למזון שאינו עומד בדרישות לפי חקיקת המזון תעודת שחרור לא תינתן למזון שאינו עומד בדרישות לפי חקיקת המזון.

<נעה בן שבת: כבר ציינו שיכול להיות שהוראות כאלה או הוראה כזאת מופיעה בכל תת פרק ואולי היא צריכה להיות משהו יותר רחב.

<רז הילמן: יש לנו הערה.

<רז הילמן: אנחנו רוצים שיהיה כתוב בסיפא של הסעיף הזה: למעט אם ניתן אישור ממנהל שירות המזון הארצי בהתאם לסעיף 124.

<רז הילמן: למנהל שירות המזון הארצי בסעיף 124 יש סמכות לתת אישור גם כשהוא אינו עומד בחקיקת המזון.

<רז הילמן: היה צריך גם ב-124 להתייחס לזה, לסעיף 113.

<נעה בן שבת: לשחרר אותו מתעודת השחרור, אבל להעביר אותו למחסן.

<נעה בן שבת: הוא חייב לעמוד בתנאים.

<רז הילמן: לא.

<רז הילמן: סעיף 124 מאפשר גם לאשר שחרור לשיווק.

<רז הילמן: יש גם אפשרות לשחרר לשיווק.

<רז הילמן: צריך להוסיף: למעט אם ניתן אישור בהתאם לסעיף 124.

<נעה בן שבת: ב-124 זה קיום הדרישות בטרם שחרור מהמחסן.

<רז הילמן: יש שם שתי חלופות.

<נעה בן שבת: אתה אומר אפילו יותר מזה.

שולי רפאלי מועלם: אם אני מבינה נכון, הוא אומר שצריך לבטל את 113.

<ענת מימון: אף פעם לא כתבנו בסיפא של הסעיף הכללי את החריגים.

<נעה בן שבת: כאן בעצם האמירה היא שב-124 צריך להיות על אף האמור, כמו שנאמר בסעיף 122.

<רז הילמן: כן.

<רז הילמן: ב-113.

<ענת מימון: 114.

<ענת מימון: בקשה לקבלת תעודת שחרור בסמוך להגעת משלוח מזון לישראל, ולא מוקדם מיום העבודה הקודם ליום שבו הגיע משלוח המזון לישראל, יגיש יבואן רשום בקשה מקוונת דרך אתר האינטרנט לקבלת תעודת שחרור ובה יציין בין השאר, כי – לגבי מזון רגיש – יש בידיו אישור מוקדם לייבוא שקיבל לעניין אותו מזון קודם הגשת הבקשה.

<ענת מימון: לגבי מזון רגיל – יש בידיו אישור קבלת הצהרה שקיבל לעניין אותו מזון קודם הגשת הבקשה.

<נעה בן שבת: אם אפשר לשאול, המערכת הממוחשבת לא יודעת מעצמה או שתחנת ההסגר לא מחוברת אליה?

<אלי גורדון: קודם כל, תחנת הסגר מחוברת למערכת ממוחשבת.

<אלי גורדון: המערכת הממוחשבת גם יודעת להבדיל בין מזון רגיש למזון רגיל ובכל זאת חלה חובה להעביר.

<נעה בן שבת: להצהיר שיש בידך.

<אלי גורדון: כן, מסיבה אחת פשוטה, מכיוון שבמשלוח אחד יתכן מאוד שיהיה יותר ממוצר אחד וכל אחד קיבל הרשאה.

<רז הילמן: לגבי סעיף 114.

<רז הילמן: זה סעיף שדיברנו עליו עוד לפני הדיונים בוועדה ובעצם מה שכתוב זה שאת ההגשה של הבקשה לקבלת תעודת שחרור, צריך להגיש לא מוקדם מיום העבודה הקודם או היום בו הגיע משלוח המזון לישראל.

<רז הילמן: אנחנו ביקשנו להאריך את זה לשבוע.

<רז הילמן: בזמנו, בפגישות שעשינו לפני כן, נאמר לנו שיאריכו את זה לשני ימי עבודה, אבל בפועל זה לא תוקן ואנחנו מבקשים שיהיה אפשר להגיש כבר שני ימי עבודה לפני הגעת המשלוח לישראל כדי לוודא שלא יהיו עיכובים מיותרים בשחרור המשלוח.

<רז הילמן: אגב, זה גם מה שקורה בארצות הברית שם ההגשה היא 48 שעות לפני.

<נעה בן שבת: יום העבודה הקודם יכול להיות יותר מ-48 שעות.

<נעה בן שבת: אתה מבקש שני ימי עבודה.

<רז הילמן: כן.

<אלי גורדון: אנחנו נבדוק את זה.

<ענת מימון: 115.

<ענת מימון: פרטי הבקשה לקבלת תעודת שחרור בקשה לקבלת תעודת שחרור למזון רגיל תכלול את הפרטים האלה: פרטי תעודת היבואן הרשום, מגיש הבקשה.

<ענת מימון: פרטי משלוח המזון, ובכלל זה פרטי חשבון המשלוח, נמל ההגעה וכלי התחבורה שבו יגיע המשלוח.

<ענת מימון: מספר אישור קבלת ההצהרה ופרטים בדבר המזון שבמשלוח.

<ענת מימון: אישור כי המזון שבמשלוח נכלל בהצהרה ליבוא מזון רגיל שפרטי אישור קבלתה נמסרו לפי פסקה (3) וכי האמור בהצהרה נכון לגבי המזון שבמשלוח במועד הגעת המשלוח.

<ענת מימון: בקשה לקבלת תעודת שחרור למזון רגיש, תכלול את הפרטים האמורים בפסקאות (א)(1) ו-(2), וכן כל פרט נוסף שנקבע בתקנות לפי סעיף 148(8).

<רז הילמן: לגבי נמל ההגעה.

<רז הילמן: אחד הנושאים שרוצים להסדיר בחקיקה הזאת הוא סנכרון בין תחנות ההסגר ולכן אנחנו חושבים שיכול להיות שאפשר, במסגרת הרפורמה, גם להוריד את הצורך לדווח על נמל ההגעה מכיוון שלא משנה לאיזה נמל זה יגיע, הבחינה צריכה להיעשות באותו האופן וגם האישור צריך להיות סנכרון בין הנמלים.

<רז הילמן: היינו רוצים שפשוט לא יהיה צורך לדווח לאיזה נמל זה אמור להגיע.

<נעה בן שבת: שזה דבר שאם אתה מקדים ביום עבודה אחד, אתה לא יכול לדעת?

<נעה בן שבת: אם זה יום עבודה לפני,אתה כבר יודע לאיזה נמל זה יגיע.

<רז הילמן: הנושא הוא יותר עקרוני.

<רז הילמן: העיקרון אומר שכאשר מגיע מוצר לישראל, משלוח לישראל, הוא ייבדק והוא ייבדק באותו אופן אם הוא מגיע לחיפה או לאשדוד.

<רז הילמן: לכן אנחנו אומרים שזה לא דבר שהוא צריך להיות הכרחי בשלב שאתה מגיש את הבקשה לקבלת תעודת שחרור.

<רז הילמן: זה לא משנה.

<רז הילמן: מגינים על הציבור באשדוד ובחיפה או לפחות אמורים להגן באותו האופן.

<אלי גורדון: אנחנו מתנגדים לזה וזאת מכמה סיבות.

<אלי גורדון: על אף שרוב המזון הרגיל משתחרר על בסיס ההצהרה, יחד עם זאת יש סעיפים בהמשך בהם ניגע שמדברים על מקרים בהם רשאי המפקח לדגום ולבצע בדיקה או לבקש שהתיק עצמו ייבדק ברמה של תחנת הסגר, יידגם ואותן דוגמאות המוצר יישלחו לבדיקות מעבדה.

<אלי גורדון: לכן לנו זה חיוני לדעת לאיזו תחנת הסגר מגיע המשלוח.

<אלי גורדון: מקבל את ההערה ותפיסת עולם של תחנת הסגר אחת.

<אלי גורדון: כך אנחנו פועלים מהמקרים כבר היום וכך גם נמשיך.

<נעה בן שבת: מה זאת אומרת תחנת הסגר?

<אלי גורדון: מה שרז אומר במילים פשוטות זה אם יש כבר מערכת ממוחשבת מצד אחד, לכאורה זה שער אחד.

<אלי גורדון: אנחנו מקבלים את הקונספציה אבל יחד עם זאת, מכיוון שלא הכול ממוחשב אלא יש חלקים שמתבצעים באמצעות מפקח ועובדים, במקרים כאלה אנחנו חושבים שיש מקום להשאיר את הקיים.

שולי רפאלי מועלם: אם אני מבינה נכון, הדגימות האלה שאתם לוקחים יכולות להילקח בכל נקודה.

<אלי גורדון: כן, בהחלט כן, רק כל נקודה שהיא תחנת הסגר פיזית בנמל.

<אלי גורדון: צריך לדעת איזו תחנה מתארגנת לפעילות הזאת.

<רז הילמן: אם מחליטים לדגום, אפשר לשאול את היבואן והוא יגיד באיזה תחנה.

<רז הילמן: זאת אומרת, זה לא מידע שיבואן לא יכול להשלים במועד שהוא יתבקש לכך.

שולי רפאלי מועלם: רז, יש כאן איזה ניסיון להבין למה זה כל כך מפריע לך.

<רז הילמן: כמו שאמרתי, זה נושא עקרוני.

<רז הילמן: אם ירצה משרד הבריאות לדגום, הוא פונה ליבואן, שואל אותו באיזה נמל זה והיבואן שרוצה שידגמו מהר כי זה מעכב לו את השחרור, מיד ישיב באיזה נמל ויעשה את הדגימה.

<רז הילמן: אין עם זה שום בעיה.

<אלי גורדון: לדעתנו, אנחנו יוצרים תהליך בירוקרטי וסרבול במקום שלא צריך.

<אלי גורדון: מכיוון שממילא אנחנו רוצים פחות לחייב יבואן – או בא כוחו כי כאן מדובר בעמיל מכס, ולא נשכח זאת – רצוי שאת כל המידע שהוא חיוני, כדי לא ליצור עוד מקום לפינג פונג, להעביר בבת את ובעת אחת.

<אלי גורדון: לכן אנחנו מבקשים להשאיר את זה כמו שזה.

שולי רפאלי מועלם: תודה.

שולי רפאלי מועלם: נקבל את עמדתך.

<ענת מימון: 116.

<ענת מימון: מתן תעודת שחרור למזון רגיל תעודת שחרור למשלוח מזון רגיל תינתן בדרך מקוונת, לא יאוחר מיום העבודה שלאחר יום קבלת הבקשה, למעט – בתקופה שבה המערכת המקוונת אינה פעילה או תקינה, ואז תינתן התעודה בהקדם האפשרי.

<ענת מימון: לגבי משלוחי מזון הדורש בדיקה לפי סעיף 121.

שולי רפאלי מועלם: האם היבואנים ידעו מראש שהמערכת המקוונת אינה תקינה?

שולי רפאלי מועלם: לי זה נראה פתוח לרווחה פחות או יותר.

<אלי גורדון: קודם כל, מצב כזה, זה לא שמשרד הבריאות או גוף פיקוח רוצה שמערכת תפסיק לעבוד.

<אלי גורדון: מדי פעם תקלות קורות ונתנו לזה מענה מכיוון שיש כאן איזושהי התחייבות כללית ל-SLA מאוד מאוד קשיח ואנחנו רוצים לתחום את המקרים בהם בלית ברירה ובעל כורחנו לא ניתן יהיה לתת שירות.

<אלי גורדון: האם תקלה תהיה של חצי שעה, של רבע שעה או של יומיים?

<אלי גורדון: אין דרך לחזות.

<נעה בן שבת: זה לכסות במקרה שיש שביתות בנמל.

<אלי גורדון: בין היתר.

<ענת מימון: אם נהפוך את זה ליומיים, אני חושבת - - -

<נעה בן שבת: נכון.

<ענת מימון: אם נאריך ליומיים את האפשרות להגיש את הבקשה, נצטרך - - -

שולי רפאלי מועלם: רז, תהיה עם הייעוץ המשפטי, כי יש כאן אמירה לכולכם.

<ענת מימון: ככל שנקבל את בקשתך ונקבע שני ימי עבודה, גם כאן התשובה תוכל להינתן בטווח של יומיים מיום הקבלה.

<אלי גורדון: זאת הכוונה.

<ענת מימון: כי הבקשה ביומיים שלפני.

<שרון גוטמן: יש כאן טעות סופר.

<שרון גוטמן: בסעיף 116(2) הכוונה לסעיף 120.

<נעה בן שבת: בסדר.

<ענת מימון: 117.

<ענת מימון: אגרה בעד בקשה לקבלת תעודת שחרור בעד הגשת בקשה לקבלת תעודת שחרור למזון רגיל תשולם אגרה בסכום של 481 שקלים חדשים.

<ענת מימון: בעד הגשת הבקשה לקבלת תעודת שחרור למזון רגיש שאינו מוצר בשר כהגדרתו בסימן ח', תשולם אגרה.

<ענת מימון: תעודת השחרור לא תינתן אלא אם כן היבואן שילם את האגרה לפי הוראות סעיף זה.

<נעה בן שבת: ב-118 יש לנו התייחסות לתשלום אגרה בעד מוצר בשר.

<נעה בן שבת: זאת אגרה שתיקבע לפי 330?

שולי רפאלי מועלם: האגרה שתשולם על מוצר רגיש שאינו בשר.

שולי רפאלי מועלם: לפי מה נקבעת האגרה?

<אלי גורדון: לפי תקנות.

<ענת מימון: 118.

<ענת מימון: אגרה בעד משלוח כתנאי לשחרור מוצר בשר תעודת שחרור למוצר בשר כהגדרתו בסימן ח', לא תינתן אלא אם כן היבואן שילם את האגרה כאמור בסעיף 243 בעבור המשלוח.

<נעה בן שבת: עכשיו נחזור לקרוא מהנוסח של הצעת החוק המלאה.

<ענת מימון: אנחנו נמצאים בעמוד 1,441.

<ענת מימון: 119.

<ענת מימון: בדיקת משלוח מזון בתחנת הסגר כתנאי למתן תעודת שחרור משלוח מזון ייבדק בידי מפקח בתחנת הסגר כתנאי למתן תעודת שחרור אם התקיים אחד מאלה: המשלוח כולל מזון רגיש, כולו או חלקו.

<ענת מימון: היבואן הצהיר בהצהרה ליבוא מזון רגיל לפי סעיף 102 כי אין בידיו מסמך מהמסמכים המפורטים בסעיף 131(א) או שלא מסר את כתובתו המלאה של אתר הייצור לפי סעיף 195(4).

<ענת מימון: בדיקה יזומה של בקשה לשחרור משלוח בהתאם להוראה של מנהל שירות המזון לפי שיקול דעתו המקצועי המבוסס בין השאר על ניהול סיכונים, על נתונים שברשות משרד הבריאות לגבי היבואן, יצרן המזון, ארץ המוצא או המזון המסוים.

<ענת מימון: בדיקה אקראית מתוך כלל המשלוחים אשר לא תעלה על חמישה אחוזים מתוך כלל המשלוחים בחישוב שנתי.

<ענת מימון: בלי לגרוע מהוראות סעיף קטן (א)(3), במסגרת בדיקה יזומה שיסודה בניהול סיכונים בנסיבות חריגות ולצורך מניעת סיכונים לבריאות הציבור, רשאי מנהל שירות המזון להורות בהודעה שיפרסם באתר האינטרנט גם על ביצוע בדיקות מיוחדות לסוג מזון לתקופה שיורה ואשר לא תעלה על שישה חודשים כתנאי למתן תעודת שחרור.

<ענת מימון: בסעיף זה "בדיקה" – כאמור בסעיף 94 או בהוראות לפי סעיף 148(6).

<נעה בן שבת: רציתי להעלות כמה שאלות.

<נעה בן שבת: באותה הצהרה ליבוא מזון רגיל, יש כאן אמירה שאין בידיו מסמך מהמסמכים המפורטים.

<נעה בן שבת: כלומר, האם זה אפס או אחד.

<נעה בן שבת: לא מעניין אתכם איזה מהמסמכים.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, האם בהצהרה לא היה עדיף להגיד שהוא יגיד לכם איזה מהמסמכים ואם אין בידיו, הוא לא מסמן אף אחד מן המסמכים האלה.

<נעה בן שבת: זה רק טכנית שהוא יגיד לכם אם הוא מסמן.

<נעה בן שבת: הרי יש לכם כמה אפשרויות ובסעיף 131 הוא צריך לסמן וי ואם הוא לא סימן אף אחת מן האפשרויות, אין בידיו אף אחד מהמסמכים.

<אלי גורדון: ההערה שלך מובנת.

<אלי גורדון: אנחנו נעשה בדיקה.

<רז הילמן: לסעיף 119(א).

<רז הילמן: משלוח מזון ייבדק בידי מפקח בתחנת ההסגר ואחרי כן כתוב באיזה נסיבות זה יקרה.

<רז הילמן: רצינו להבהיר שבדיקה היא לא מחייבת בדיקת מעבדה.

<רז הילמן: בדיקה יכולה להסתכם גם בבדיקה של מסמכים.

<רז הילמן: דבר שני, ביחס לסעיף 119(א)(1).

<רז הילמן: נבקש שיהיה רשום בצורה מפורשת שמזון רגיל לא צריך לחכות לתוצאות בדיקה של מזון רגיש אם המזון הרגיש מעוכב וגם שלא צריך להגיש את המסמכים ביחס למזון הרגיל אם הוא במקרה היה באותה מכולה שהיה אתה גם המזון הרגיש.

<נעה בן שבת: המשלוח של המזון יכול לכלול בתוכו גם מזון רגיש וגם מזון רגיל?

<רז הילמן: כן.

<רז הילמן: בעצם מה שאומר סעיף 119(א)(1) זה שאם היה במשלוח גם מזון רגיש וגם מזון רגיל, הם שניהם צריכים להיבדק.

<רז הילמן: דבר ראשון שאמרתי זה שנגדיר שבדיקה היא לא בהכרח בדיקת מעבדה אלא רק אם נדרש.

<נעה בן שבת: בהגדרה שנמצאת כאן בסוף סעיף קטן (ב), יש בדיקה לפי סעיף 94 ותקנות שנקבעו לפי סעיף 148(6).

<ענת מימון: שזאת לא רק בדיקת מעבדה.

<רז הילמן: זה מבהיר חד משמעית?

<רז הילמן: בסדר.

<רז הילמן: הדבר השני הוא שאם עוכב משלוח כזה, שהמזון הרגיל בעצם לא ייתקע באותו האופן ולא יידרש להביא את כל הניירת שצריך להביא מי שמביא מזון רגיש.

<נעה בן שבת: צודק רז כשהוא אומר שהמשלוח כולל מזון רגיש.

שולי רפאלי מועלם: זאת אומרת שזה צריך להתייחס רק למזון הרגיש.

<רז הילמן: בדיוק.

שולי רפאלי מועלם: ואת המזון הרגיל לשחרר בליין הרגיל שלו.

<אלי גורדון: טכנית תיאורטית זה נכון.

<אלי גורדון: גם אם זה יתבצע בפועל, אנחנו לא חושבים שנכון כרגע, מכיוון שהסעיף בין היתר מסתנכרן ומדבר על סעיף בו קיימת התחייבות לגבי שחרור משלוח מזון רגיל.

<אלי גורדון: זאת הכוונה שלנו.

<אלי גורדון: כל עוד במשלוח אחד נמצא מזון רגיל ומזון רגיש, משלוח מסוג זה קודם כל מעוכב ושלא תהיינה אי הבנות.

<אלי גורדון: זה אחד.

<אלי גורדון: שנית.

<אלי גורדון: במידה ומשלוח עלה במדגם, אני מציע שכאן, ברמה של חקיקה ראשית, לא נצמצם את האפשרויות ושיקול הדעת של המפקח.

<רז הילמן: השאלה אם הנוסח הנוכחי מאפשר למפקח להחליט שאת המזון הרגיל הוא משחרר בלי בדיקה ולא מבקש ממנו מסמכים.

<אלי גורדון: רז, גם אם מאפשר וגם אם לא, ברמה פרקטית – וכולנו מכירים את זה, לפחות היבואנים – לחלק את המשלוח, להפריד אינוויס וכל שאר הדברים ולשחרר חלק מהסחורה - - -

<עדנה הראל: זאת גם בדיקה יזומה בהתאם לנוהל.

<עדנה הראל: זאת אומרת, יש כאן מכלול של היבטים שמאפשרים להתנהל ולעשות.

<אלי גורדון: רז שואל שאלה נוספת והיא האם ברור שאפשר להפריד בין מוצרי מזון.

<עדנה הראל: על זה עניתי עכשיו.

<אלי גורדון: גם אם זה אפשרי כאן, אני אומר שברמה טכנית כל המנגנון שגם מול שאר הגורמים, בין היתר מול המכס, לפצל אינוויס וליצור את כל המהלך המקביל ופיצול של תיק, זה תהליך שלא ידוע לי שהרבה יבואנים מיישמים אותו גם אם זה קיים היום.

<רוית ארבל הוסמן: בהמשך למה שנאמר.

<רוית ארבל הוסמן: עדנה, הניסוח כרגע הוא כזה, אחרי שרז הפנה את תשומת לבנו, נראה לי שכרגע גם אם הוא רוצה, שיקול הדעת שלו מוגבל.

<עדנה הראל: אני לא בטוחה.

<רוית ארבל הוסמן: משלוח המזון ייבדק אם מתקיימים אחד מאלה ואחד מאלה זה שהמשלוח כולל מזון רגיש.

<עדנה הראל: נכון.

<רוית ארבל הוסמן: זאת אומרת שהמשלוח ייבדק.

<עדנה הראל: כן.

<רוית ארבל הוסמן: אם כוונת הדברים היא שרוצים כאן להסיר כל ספק שהוא יוכל לא לבדוק את החלק הלא רגיש במשלוח, אז בואו נבהיר את זה.

<נעה בן שבת: למה סעיף 124 לא נותן מענה?

<רוית ארבל הוסמן: לא.

<רוית ארבל הוסמן: סעיף 119 כרגע לכאורה מנוסח בצורה כזאת שהוא צריך לבדוק את המשלוח האם הוא כולל מזון רגיש.

<רוית ארבל הוסמן: את כל המשלוח.

<עדנה הראל: כן, אבל אופן הבדיקה הוא אופן בדיקה שיש בו שיקול דעת.

<עדנה הראל: נכון?

<עדנה הראל: לא כתוב שהוא צריך לבדוק את כל שרשרת הבדיקות.

<רוית ארבל הוסמן: אולי נבהיר ונאמר כולו או חלקו.

<נעה בן שבת: רוית, אולי סעיף 120 יכול לענות לך.

<נעה בן שבת: תעודת שחרור לא תינתן אם המפקח בתחנת ההסגר הורה על בדיקה לפי סעיף 119.

<נעה בן שבת: בדיקה כאמור טרם בוצעה.

<רוית ארבל הוסמן: איך זה עונה?

<רוית ארבל הוסמן: זה רק מחמיר את זה.

<נעה בן שבת: הוא יכול להורות.

<נעה בן שבת: את אומרת שהוא חייב להורות את זה במקרים האלה.

<רוית ארבל הוסמן: השאלה אם אי אפשר ממילא לדגום משלוח, גם כשאתם אומרים שמשלוח ייבדק.

<עדנה הראל: הוא לא צריך.

<עדנה הראל: אתה לא בודק כל חבילה שנמצאת שם.

<עדנה הראל: אתה מחליט מה אתה בודק מתוך זה.

<עדנה הראל: אתה מחליט איזה חלק אתה בודק.

<עדנה הראל: אתה לא בודק כל פריט.

<רוית ארבל הוסמן: צריך להבהיר את זה.

<נעה בן שבת: אני רוצה לבדוק איך זה עובד מבחינת תעודת השחרור, הם היא ניתנת לכל המשלוח או שאפשר לתת תעודת שחרור לחלק מהמשלוח.

<רוית ארבל הוסמן: אולי פשוט להבהיר כולו או חלקו.

<אלי גורדון: את מי את שואלת?

<נעה בן שבת: את משרד הכלכלה.

<אלי גורדון: משרד הכלכלה הוא לא הרשות המוסמכת.

<אלי גורדון: במקרה הזה הרשות המוסמכת היא משרד הבריאות.

<אלי גורדון: אנחנו.

<רוית ארבל הוסמן: אולי נוסיף ברישא "כולו או חלקו".

<אלי גורדון: איפה ברישא?

<אלי גורדון: באיזה סעיף?

<עדנה הראל: זה בהתאם לשיקול הדעת.

<רוית ארבל הוסמן: אחרי המילים "ייבדק".

<עדנה הראל: בסעיף 119(א).

<עדנה הראל: ייבדק כולו או חלקו בידי.

<עדנה הראל: אבל זה בהתאם לשיקול הדעת שלו.

<רוית ארבל הוסמן: כוונת הדברים ברורה ומי שנמצא בשטח מבין, אבל אני חוששת מפרשנויות אחר כך.

<נעה בן שבת: את בעצם רוצה להגיד שהמשלוח כולל מזון רגיש אבל זה לא מונע ממנו לשחרר את המזון הרגיל שבמשלוח אם הוא החליט כך.

<עדנה הראל: אם הוא החליט ואם יש אפשרות טכנית לעשות את זה.

<אלי גורדון: אני חושב שההצעה של רוית, נסמן אותה ונעשה בדיקה, בסך הכול היא לא סותרת את המציאות.

<אלי גורדון: כולו או חלקו, זאת הפרקטיקה.

<אלי גורדון: יתכן ונבחן את זה בתוך הצוות.

<עדנה הראל: אבל אז הייתי מוסיפה "לפי שיקול דעתי".

<עדנה הראל: שיהיה ברור שזה לא כולו או חלקו שעומד ביחס ישר לכולו או חלקו של המזון הרגיל.

<אלי גורדון: בדיוק.

<אלי גורדון: צריך לבדוק.

<עדנה הראל: לכן אני בהחלט חושבת שצריך לבדוק את זה.

<רוית ארבל הוסמן: איך מתייחסים לנושא הבדיקה כדי להבהיר שבדיקה אינה מינהלית?

<רוית ארבל הוסמן: גם מינהלית ולא רק מדגם.

<נעה בן שבת: סעיף 94 הזכיר בדיקות, גם בדיקות מעבדה אבל גם בדיקות של ריח וטעם.

<רוית ארבל הוסמן: אבל בסעיף זה, זה רק ל-(ב).

<רוית ארבל הוסמן: אנחנו מדברים על (א).

<עדנה הראל: לא, בסעיף זה, זה כל הסעיף.

<ענת מימון: זה לא סעיף קטן זה.

<אלי גורדון: אפילו אני למדתי את זה.

<נעה בן שבת: אולי להדגיש שבפסקה (3) אנחנו מדברים לא על נוהל אלא על הוראה של מנהל שירות המזון לפי שיקול דעתו המקצועית.

<אלי גורדון: זה המקרה של הבדיקה היזומה, מבצעים, סקרים וכולי וזה מה שרציתי שנבדוק אחר כך איך זה מסתנכרן עם שיקול דעת ועם כולו או חלקו.

<אלי גורדון: צריך שהיחס יישאר הגיוני.

<נעה בן שבת: בדיקה יזומה לפי הוראה.

<עדנה הראל: לא.

<עדנה הראל: אולי או בדיקה אחרת לפי סעיף קטן (א).

<עדנה הראל: שלא יגידו שהיזומה היא רק (3).

<נעה בן שבת: בסדר.

<עדנה הראל: אני מסכימה כולנו מסכימים על אותו דבר.

<עדנה הראל: כולנו מתכוונים לאותו דבר.

<נעה בן שבת: אני רוצה לשאול למה אתם מגבילים ב-(4) את הבדיקות האקראיות לחמישה אחוזים מתוך כלל המשלוחים.

<נעה בן שבת: אתם בעצם קושרים את ידיכם.

<נעה בן שבת: אתם אומרים שאתם לא יכולים לעשות בדיקות מעבר לחמישה אחוזים.

אלי אלאלוף: אמרו לי שאת מנהלת טוב.

אלי אלאלוף: אז תמשיכי.

שולי מועלם-רפאלי: לא.

שולי מועלם-רפאלי: עוד דקה אני הולכת.

אלי אלאלוף: קודם כל, מזל טוב.

אלי אלאלוף: כבוד.

שולי מועלם-רפאלי: תודה רבה רבה.

אלי אלאלוף: זאת הפגישה הראשונה שלך כאן.

<אלי גורדון: לעניין של חמישה אחוזים.

<אלי גורדון: נכון להיום לפי הנהלים הקיימים עד חמישה אחוזים ממוצרי המזון אנחנו בודקים בצורה אקראית ולכן הטמענו את האחוז באותו נוהג ובאותה פרקטיקה שקיימת נכון להיום.

<אלי גורדון: עשינו בדיקה בעניין הזה.

<אלי גורדון: זאת אומרת, במקרים של בדיקה רנדומלית כללית, אלה האחוזים שקיימים ומיושמים על ידי גופים אחרים.

<נעה בן שבת: אבל במילא בסעיף קטן (ב) נשמרת לך, נכון שרק בנסיבות חריגות, האפשרות להוסיף.

<עדנה הראל: לעניין סיכונים.

<אלי גורדון: שימו לב, כאן מדובר בסעיף שהוא סעיף כללי, בדיקה רנדומלית.

<אלי גורדון: יש הבדל בין בדיקה רנדומלית לבין משהו יזום שהרגולטור רוצה לבצע בסוג מזונות מסוים, בפרק זמן מסוים ולפרק זמן מסוים.

<ענת מימון: והבדיקה הרנדומלית היא לא כפופה לחמישה אחוזים.

<אלי גורדון: נכון.

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: לכן אנחנו פירטנו כל סעיף וסעיף בנפרד.

<נעה בן שבת: זה מדגם שהוא רגיל גם בעולם?

<אלי גורדון: כן.

<נעה בן שבת: בדיקה כזאת של חמישה אחוזים?

<אלי גורדון: שוב, ברמה רנדומלית, לא משהו שהוא יזום.

<ענת מימון: 120.

<ענת מימון: עיכוב במתן תעודת שחרור בשל הצורך לבצע בדיקה במזון תעודת שחרור לא תינתן אם המפקח בתחנת ההסגר הורה על בדיקה לפי סעיף 119 ובדיקה כאמור טרם בוצעה.

<ענת מימון: 121.

<ענת מימון: עיכוב במתן תעודת שחרור למזון האסור ליבוא מכוח דין אחר ראה מנהל שירות המזון, מי שהוא הסמיכו לכך ומפקח בתחנת ההסגר כי הוגשה בקשה לקבלת תעודת שחרור לגבי מזון הנמצא בתחנת הסגר ושהתעורר לגביו חשד כי מדובר במזון שיש איסור לייבאו, יודיע על כך לגובה מכס כהגדרתו בפקודת המכס מיד עם היוודע לו על כך בלא דיחוי ורשאי הוא במקרים חריגים לעכב את הטיפול בבקשה לאישור גובה המכס כאחראי על החיקוק הנוגע לעניין הסכים לכך.

<ענת מימון: לעניין זה "איסור ליבוא" - איסור ליבוא מכוח חיקוק שאינו בדיקת המזון.

<ענת מימון: יש מעט שינויי נוסח.

<נעה בן שבת: אבל המהות היא אותה מהות.

<נעה בן שבת: איך אתם בעצם פועלים בתוך המערכת הזאת של המכס?

<אלי גורדון: לפי צו יבוא חופשי.

<עדנה הראל: לפי צו יבוא חופשי, כן.

<אלי גורדון: צו יבוא חופשי מגדיר את התנאים ואת אופן שחרור המשלוחים בכלל, כל הטובין, לרבות גם של המזון ובנוסף הוא מגדיר את הרשות המוסמכת לעניין האכיפה של חוקיות שהיא מעבר לצו יבוא חופשי שחלה על אותו סוג של טובין.

<אלי גורדון: במקרה שלנו זה מזון ולכן חקיקת מזון חלה על כל המזונות שמיובאים למדינת ישראל.

<אלי גורדון: למעשה שחרור משלוח מהנמל לא ייעשה ותשלום של מיסים לא ייעשה על ידי המכס, אישור לתשלום, כל עוד לא ניתן אישור של גורם מקדים, במקרה הזה של מזון - של שירות המזון, במקרה של תוצרת חקלאית טרייה לצורך העניין – משרד החקלאות.

<אלי גורדון: זאת אומרת, יש הסדרים מסוימים.

<עדנה הראל: רק להוסיף משפטית לשאלתכם.

<עדנה הראל: יש כאן בעצם לינקג' כפול.

<עדנה הראל: פקודת המכס מסמיכה את רשות המכס לוודא גם את חוקיות היבוא ולכן מוזכרת כאן פקודת המכס, ופקודת יבוא-יצוא שהיא חוק מסגרת לעניין יבוא, מפנה אל רשויות מוסמכות לפי דינים שונים שהם דינים שהם תנאי ליבוא לפי פקודת היבוא בצו יבוא חופשי.

שולי רפאלי מועלם: רז, בבקשה.

<רז הילמן: כמה הערות ביחס לסעיף 120.

<רז הילמן: שיקול הדעת של המפקח, אנחנו חוזרים על האמירה שאמרנו קודם, צריך להיות מוגבל ובעצם הוא צריך לבקש בדיקות שהונחה על ידי מנהל שירות המזון הארצי איזה לבצע וכל בדיקה אחרת שהוא רוצה לבצע, צריכה להיות באישור שירות המזון כדי לייצר את האחידות ולא שכל מהנדס יעשה מה שהוא רוצה.

<רז הילמן: הערה שנייה.

<רז הילמן: מי נותן את האישור?

<רז הילמן: האם גם משירות המזון יכולים לתת את האישור?

<רז הילמן: לפי מה שאנחנו מבינים, היום גם מהנדסים בשירות המזון לפעמים נותנים את תעודת השחרור וכאן לא ברור מי הוא זה שיכול לתת את תעודת השחרור.

<רז הילמן: הערה שלישית.

<רז הילמן: הגבלת הזמן עד למתן תעודת השחרור.

<רז הילמן: כאשר נעשית בדיקה, כשזה לא במסלול המהיר, אנחנו חושבים שנכון לקצוב כאן את הזמן שיש למפקח בתחנת ההסגר לתת את תעודת השחרור.

<אלי גורדון: ברשותכם, אני אתחיל מהסוף.

<אלי גורדון: קביעת לוחות זמנים לגבי משלוח שנמצא בבדיקה, לא סביר, לא קיים בשום מודול פיקוח של כל המדינות.

<אלי גורדון: לעניין הגבלת שיקול דעת מפקח.

<אלי גורדון: יש לזה סיכון וסכנה ואני רוצה שזה יהיה ברור לכולם.

<אלי גורדון: ברגע שאנחנו הופכים את המפקח למישהו שאין לו יכולת לבדוק מעבר למה שהוא נדרש לבדוק, אנחנו יוצרים מערכת שהיא לא מספיק ערנית לליקויים שיכולים להיות.

<אלי גורדון: לכן אני מציע לא לתחום את שיקול דעת המפקח במקרים כאלה.

שולי רפאלי מועלם: אתה יכול לדבר חופשי.

שולי רפאלי מועלם: אנחנו מנהלים כאן דיון.

<רז הילמן: הבקשה לא הייתה לתחום את שיקול הדעת שלו באופן שלא יאפשר לו, אם הוא רוצה, להרים דגל.

<רז הילמן: אם הוא חושב שצריך לעשות בדיקה שלא נרשם לו שהוא צריך לעשות, שיגיד שהוא חושב שצריך לעשות בדיקה.

<רז הילמן: אנחנו רוצים שיהיה גורם מרכזי, שירות מזון ארצי, שיעשה סדר ויגיד אם זאת דרישה לגיטימית או לא.

<רז הילמן: אם שירות המזון יגיד שזה לגיטימי, יעשו את הבדיקה.

<רז הילמן: אם הוא יגיד שזה לא לגיטימי, לא יעשו את הבדיקה.

<רז הילמן: אנחנו פשוט רוצים סדר ואחידות.

שולי רפאלי מועלם: על כל בדיקה הוא יצטרך אישור.

<רז הילמן: לא.

<רז הילמן: על כל בדיקה שהוא רוצה בנוסף.

<רז הילמן: הרי באישור יבוא אומרים למפקח מה חושבים שצריך לסוג מזון כזה.

<רז הילמן: היה ויש עכשיו מהנדס בתחנת הסגר שחושב שדווקא על הקורנפלקס הוא רוצה להוסיף עוד איזו בדיקה, הוא יבקש מהמטה והמטה יגיד לו אם הוא מוכן להוסיף את הבדיקה הזאת או לא.

<נעה בן שבת: אתה אומר שזה מסרבל לכם את הפעילות.

<רז הילמן: מסרבל להם את הפעילות אבל מייצר ודאות ללקוחות שלהם, למי שהם נותנים להם שירות.

<אלי גורדון: מבחינת לתת שירות ללקוח, כן נתנו בהמשך הסדרים שמתייחסים להכרזה לגבי משלוח או מוצר שהוא לא תקין בעקבות הבדיקות האלה.

<אלי גורדון: רז, נכון להיום סדרי גודל של עשרים ומשהו אלף מוצרים מיובאים למדינת ישראל.

<אלי גורדון: גם אם מתוכם איקס אחוזים, הרי המתווה שאתה מבקש להסדיר אותו מתייחס לבדיקות אקראיות בעיקר כי משם בקשה כזו יכולה לצוף כלפי מנהלת מחלקה ליבוא בשירות המזון - רק כדי לתת קנה מידה – שהיא זאת שאמורה לתת אישור לכל בדיקה ובדיקה.

<אלי גורדון: מה שיקרה זה שאנחנו נתעסק עם החלטה כן לקבל ולא לקבל את המבוקש על ידי המפקח ברמת השטח.

<אלי גורדון: אם לא ראית, כל תיאור יהיה אשר יהיה הוא מצוין אבל לא מספיק טוב לקבל החלטה, אנחנו נתעסק בפינג פונג בתוך המערכת והפינג פונג הזה לא סביר ובסופו של דבר יאריך את אותו הזמן של שחרור המשלוח מהנמל.

<רז הילמן: אני דווקא לא מתכוון לדיגום האקראי.

<עדנה הראל: אני רוצה להוסיף עוד משהו ואלי יתקן אותי אם אני טועה.

<עדנה הראל: סעיף 148(6) הוא הסמכה לקביעת תקנות לדרכי בדיקת משלוח מזון בפירוט שיש שם בפסקה (6).

<עדנה הראל: יבואו התקנות לכאן, יהיה דיון בתקנות ותחשבו שהתקנות מקנות שיקול דעת יותר מדי רחב לדרכי בדיקת מזון, יישמעו הדברים ספציפית.

<עדנה הראל: אבל לבוא ולהגיד עכשיו שתהיה רשימה סגורה של בדיקות וכל תוספת עליהן, לא, אלה דרכי הבדיקה.

<עדנה הראל: דרכי הבדיקה, או שיכללו רשימה סגורה או שלא יכללו רשימה סגורה כשיבואו התקנות לכאן.

<נעה בן שבת: לא בטוח שהן יגיעו לכאן כי הן לא באישור הוועדה.

<עדנה הראל: אבל יהיה פירוט.

<עדנה הראל: ׁ(היו"ר אלי אלאלוף)

אלי אלאלוף: באישור ליבוא יש את כל הבדיקות הנדרשות.

<אלי גורדון: באישור ליבוא, מדובר במזון רגיש.

אלי אלאלוף: כאן זה מזון רגיש בלבד?

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: הסעיף שאנחנו דנים בו כרגע מתייחס למשלוח שעלה במדגם מסיבה כזו ואחרת.

<אלי גורדון: בין אם הוא משלוח שמכיל מזון שהוא הוגדר כמזון רגיש, בין אם הוא מוצר מזון רגיל שלגביו הוחלט שיש לבצע דיגום לצורך ביצוע סקר, מבצעים, מידע.

אלי אלאלוף: אבל הוא אומר לנו שזה לא מתייחס לדיגום.

<רז הילמן: נכון.

אלי אלאלוף: זאת ההערה שלו.

אלי אלאלוף: אחרי שהגיעה הסחורה, פתאום המהנדס של תחנת ההסגר, יש לו דרישות חדשות.

<רז הילמן: אם לחדד, אני לא מתכוון לדיגום האקראי אלא אך ורק למזון שהוא רגיש ושממילא שירות המזון כבר הודיע באישור היבוא איזה בדיקות צריך לבצע וכאשר כל זה קרה, אני רוצה שיהיה שיקול דעת מוגבל ויצטרך כן אישור של המטה כאשר רוצים בדיקה נוספת מעבר לבדיקות שנקבעו.

אלי אלאלוף: המהנדס בתחנת ההסגר יכול להוסיף לרשימה?

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: מהנדס בתחנת הסגר, כאשר מדובר במזון רגיש וכרגע צמצמנו את זה למזון רגיש כי לפני כן הדיון היה רוחבי על הכול, כי בכולם ביקשו שקודם כל יתבצע תהליך של בדיקה מינהלתית, בדיקת מסמכים, ובהתאם לכך, לפי הצורך, ללכת עוד שלב לשלב של דיגום מוצר.

<אלי גורדון: במידה ומדובר במזון רגיש בלבד, הפרקטיקה הקיימת נכון להיום היא דבר כזה: יש אישור יבוא, יש מפרט שמצורף לאותו אישור יבוא כאשר בהסתמך על אותו מפרט הונפק אישור יבוא.

<אלי גורדון: משלוח שמגיע, מלווה במידע ומסמכים, תוצאות בדיקה לאותו מוצר שקיבל אישור יבוא.

<אלי גורדון: תפקידו של מהנדס ברמה של תחנת הסגר, מפקח לפי החוק הזה, הוא בראש ובראשונה לוודא שאישור יבוא תואם את המוצרים במשלוח באמצעות בדיקה מינהלית בשלב ראשון.

<אלי גורדון: במידה וברמה של שירות המזון בתוך אישור יבוא עצמו מופיע צורך בהשלמה או לוודא התאמת מוצר לדרישות מיקרו ביולוגיות, שאריות חומרי הדברה וכולי, עליו לגשת ולדגום את המוצר.

<אלי גורדון: במקרה כזה, לשם רז מגיע, מפקח מגיע למשלוח עצמו, פותח את המכולה ורואה שבחלק מהאריזות האריזה החיצונית היא רטובה לצורך הדוגמה.

<אלי גורדון: מה שרז מציע זה לא, תעזוב את זה כרגע בשקט, ואם קבעת לו שהוא יעשה בדיקת שאריות חומרי הדברה, שלא יתייחסו לזה שהמשלוח לא תקין כי אז הוא צריך לעשות בדיקה נוספת.

<אלי גורדון: זה לא הגיוני.

אלי אלאלוף: זה מה שנאמר על ידך?

<רז הילמן: לא.

שולי מועלם-רפאלי: תודה, חברים.

שולי מועלם-רפאלי: חודש טוב.

שולי מועלם-רפאלי: נתראה.

שולי מועלם-רפאלי: לפי עובי הספר, אני רואה שיש לנו עוד דרך.

אלי אלאלוף: תודה לך.

אלי אלאלוף: יש לך עוד הזדמנויות.

<רז הילמן: אכן זאת לא הייתה הכוונה.

<רז הילמן: הכוונה הייתה שבהחלט תהיה לו את האפשרות לבקש בדיקות נוספות אבל שיהיה גורם שמפקח.

<רז הילמן: בוא נגיד, אם לא מנהל שירות המזון, לפחות שמנהלת תחנת ההסגר תאשר את זה.

<רז הילמן: שיהיה איזשהו מישהו שמרכז ולא כל מהנדס בכל תחנת הסגר יוכל להפעיל שיקול דעת בצורה בלתי מוגבלת.

<רז הילמן: אגב, בדיונים שעשינו אתכם לפני הדיונים בוועדה, נאמר – נדמה לי על ידי זמר – שהם מתכננים לעשות איזשהו הסדר רוחבי לנושא של איך מתייחסים להנחיות מטה.

<אלי גורדון: אמרתי.

אלי אלאלוף: במעבר לכאן עלה לי רעיון.

אלי אלאלוף: בעצם ההרגשה היא שיש כאן דרישות חדשות שנפלו על היבואן שיכולות להיות בסמכות המהנדס של תחנת ההסגר.

אלי אלאלוף: זה לגיטימי.

אלי אלאלוף: אני חושב שזכותו לבוא, גם אם הבוסים שלי או אנשים במקביל אלי לא ידעו לבקש, ולומר שיש כאן מקום לבדיקה נוספת שלא הייתה קבועה.

אלי אלאלוף: זכותו.

אלי אלאלוף: אני חושב שיש מקום שהיבואן בשלב זה יוכל לערער על הבקשה הזאת החדשה שהוא לא התכונן אליה.

אלי אלאלוף: למי?

אלי אלאלוף: לבוס של המפקח.

אלי אלאלוף: אתה בעצמך.

אלי אלאלוף: למה לא לתת את האפשרות הזאת ולא לקבל אוטומטית?

אלי אלאלוף: אני אגיד את זה בשפת הרחוב, למה לתת לכל מהנדס של תחנת מזון לטרטר את היבואן?

אלי אלאלוף: אני לא רוצה.

אלי אלאלוף: אני חושב שזה קל יותר אם גם המפקח יודע – ואני בטוח שהוא יודע – שיש זכות לערעור באינסטנציה גבוהה יותר.

אלי אלאלוף: לכן, על פי בקשת היבואן שהדרישה שהוא שופט אותה כחריגה, כלא מובנת, שמנהל שירות המזון יוכל לקבוע.

אלי אלאלוף: זה בסדר?

<נעה בן שבת: כן, זה בסדר, אבל השאלה אם זה טוב.

<נעה בן שבת: בדיקות בתחנת ההסגר, זה מקום דינאמי.

אלי אלאלוף: אני לא חושב שיעשו את זה על כל דבר.

אלי אלאלוף: אני אגיד את זה במילה.

אלי אלאלוף: לפעמים אני חושש מסמכות על ברמות נמוכות יותר בשלטון.

אלי אלאלוף: זה נותן אפשרות, זה נותן פתח.

אלי אלאלוף: זאת סמכות שטח שאני מאוד מעריך, אני איש שטח, אבל אני חושב שיש כאן סכנה שאיש השטח, בגלל הכוח שהוא מחזיק באמצעות הדרישות האפשריות, הוא יכול לטרטר את היבואן.

אלי אלאלוף: תחשבו על זה.

אלי אלאלוף: אני מציע שלא נקבל החלטה אבל תחשבו על זה.

<עדנה הראל: אני חושבת שהמקום לדיון הזה הוא סעיף 119 ולא סעיף 120, עם כל הכבוד.

<עדנה הראל: סעיף 120 אומר שניתנה הוראה, שבוא נניח שהיא הוראה כדין, אחרי שקבענו מה חייב להיות במסגרת ההוראה, לא יהיה שחרור לפני שמתבצעת ההוראה הזאת כי ההוראה הזאת נוגעת בבריאות הציבור.

<עדנה הראל: איזה הוראות אפשר לתת.

<עדנה הראל: סעיף 119.

<עדנה הראל: האם אפשר לתת כל בדיקה שהיא או שיש לנו איזשהו סעיף אחר שאנחנו מפנים אליו או בסעיף 119 שמתווה את שיקול הדעת ומגביל את סוגי ההוראות שאפשר לתת.

<עדנה הראל: אם אפשר להגביל את סוג הבדיקות שאפשר לעשות, לעשות רשימה סגורה של בדיקות, ההבנה שלי אומרת לא.

אלי אלאלוף: בסמכות המפקח?

<עדנה הראל: לא.

<עדנה הראל: אי אפשר ליצור רשימה סגורה קונקרטית של בדיקות שרק אותן המינהל יכול לחייב אלא צריך להשאיר שיקול דעת גם להתפתחות המדעית, גם להתפתחות הטכנית, גם לכל מיני התפתחויות כאלה.

<עדנה הראל: אתה בא ואומר שלא יהיה שימוש לרעה בשיקול הדעת הזה ושאפשר יהיה לערער.

<עדנה הראל: איזה סוג של ערעור?

<עדנה הראל: הרי גם הערעור צריך להיות רלוונטי ליכולת המקצועית להעריך את זה.

<עדנה הראל: זאת אומרת, מישהו צריך להפעיל שיקול דעת שהוא גם רואה את המזון, שהוא גם מבין במזון, שהוא גם מהנדס מזון.

<עדנה הראל: זאת לא שאלה שמשפטן יכריע בה, אם צריך לעשות גם בדיקה מיקרו ביולוגית מסוג מסוים או לא.

<עדנה הראל: ברשותך, אני חוזרת לחלק שעלה לפני שנכנסת, אם אלי ירצה לשקול את האפשרות שיבואן יוכל לבקש ממנהל שירות המזון בחינה נוספת בשאלת הצורך בביצוע בדיקות נוספות שביקש המפקח, וזה כמובן יעלה ליבואן בזה שהמזון בינתיים יצטרך להישאר בתחנת ההסגר, אם הוא לא מבצע את הבדיקות.

<עדנה הראל: זאת אומרת, שאלת הבדיקה הנוספת תועבר לאינסטנציה מקצועית נוספת בתוך משרד הבריאות.

<אלי גורדון: היושב ראש ביקש לחשוב על כך.

<אלי גורדון: אנחנו נחשוב על זה.

<עדנה הראל: בכיוון הזה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לצמצם את היקף הבעיה שעלתה.

אלי אלאלוף: את הלכת להרבה דברים נוספים שלא היו.

אלי אלאלוף: אני אומר שיש דרישה, יודעים, מייבאים, הסחורה מגיעה לתחנת הסגר ובתחנת ההסגר המהנדס, המפקח מטעם משרד הבריאות, אומר שיש מקום לבדיקות נוספות.

אלי אלאלוף: זכותו המלאה.

אלי אלאלוף: אם היבואן רוצה לערער, הוא יודע שהוא יכול לערער על זה אצל הממונה.

<אלי גורדון: זה קיים כבר היום.

<עדנה הראל: אני לא התייחסתי בקשר לזה.

אלי אלאלוף: אני מציע שתעשו את הבדיקה.

<עדנה הראל: נוודא שיש אפשרות לערער בפני מנהל שירות המזון.

אלי אלאלוף: זה לא תורה מסיני שפתאום המהנדס המקומי החליט שזה מה שמתאים לו.

אלי אלאלוף: אני הולך להשוואה שלא קשורה לבריאות, לבניינים.

אלי אלאלוף: אני אומר לכם שתלכו לשלטון המקומי ותבקשו אישור על בניין א' שדומה לבניין ב' ו-ג' ו-ד' ו-ה' ואתם תראו שפתאום שם, בבניין ו', יש דרישות בלתי צפויות.

אלי אלאלוף: אני רוצה למנוע את זה.

אלי אלאלוף: חברים, יש לנו תופעות שחייבים להתמודד אתן וכולנו יודעים על מה אני מדבר.

<רז הילמן: לא קיבלתי תשובה על השאלה הראשונה שלי, מי יכול לתת את תעודת השחרור והאם זה יכול להיות גם עובד של שירות המזון הארצי או רק המפקחים בתחנת ההסגר.

<אלי גורדון: באיזה מקרה?

<רז הילמן: באופן כללי.

<רז הילמן: האם יש סמכות לשחרר לפני תעודת שחרור?

<אלי גורדון: באופן כללי התשובה היא כללית.

<אלי גורדון: יש הגדרה של מפקח שרשאי לתת אישור לשחרור.

<אלי גורדון: גם מערכת ממוחשבת יכולה לתת לך בצורה אוטומטית אישור שחרור במידה ומדובר במזון רגיל שלא עלה באחד המקרים.

<אלי גורדון: לכן אני אומר שככל שנדייק או שנסתפק במה שיש.

<רז הילמן: כתוב בסעיף.

<אלי גורדון: אני רוצה להזכיר לכולם שבעניין של מזון רגיש, יש עוד הסדר שלם שצריך להשלימו בתקנות.

<רז הילמן: ברור.

<רז הילמן: פשוט האופן שבו זה מנוסח, לא תינתן אם המפקח בתחנת ההסגר הורה.

<רז הילמן: מכאן יכולים להסיק כאילו שמפקח שלא בתחנת ההסגר בכלל לא יכול לתת תעודת שחרור.

<רז הילמן: אנחנו יודעים שהיום מפקח בשירות המזון כן נותן תעודות שחרור במקרים מסוימים.

<אלי גורדון: לא.

אלי אלאלוף: יהיה אישור גורף לכל מיני?

<רז הילמן: לא.

<רז הילמן: זה לא לבקשתי.

<רז הילמן: זה לא מרצון שלנו.

<רז הילמן: במזון לתינוקות למשל, מי שנותן את האישור - - -

אלי אלאלוף: אבל אם הם נתנו הוראה קבועה ומסודרת שלסוג א' יש מפקח אחד ולסוג ב' יש מפקח אחר וכך הלאה אבל לא יכול להיות שאתם תבחרו איזה מפקח.

<רז הילמן: לא לפי בחירה.

<עדנה הראל: בכל מקרה, החשש שמעלה מר הילמן לא מתקיים כי כתוב שהתעודה לא תינתן אם המפקח הורה.

<עדנה הראל: דווקא לא נאמר שהתעודה צריכה להינתן על ידי המפקח שהורה.

<עדנה הראל: היא לא תינתן על ידי כל גורם שנותן תעודה אם יש מפקח שהורה.

<עדנה הראל: זה מה שנאמר שם ולכן אני לא חושבת שהחשש שציינת אכן מתקיים.

אלי אלאלוף: אני חושב שזאת רשימה שצריכה להיות.

<אלי גורדון: אנחנו נחזור לדיון של הבוקר, לגבי מזון לתינוקות.

<אלי גורדון: היום באופן עקרוני כל אצווה לאחר קבלת כל תוצאות בדיקה, ברגע שהיא נבדקת, מתקבל אישור התאמה ברמה של שירות המזון ואחר כך מי שבסופו של דבר טכנית מאשר שחרור ושחרור לשיווק, זאת כבר תחנת הסגר.

<אלי גורדון: חבל להתעכב על זה.

אלי אלאלוף: אבל לפי הנחיות מלמעלה.

<אלי גורדון: כן.

<אלי גורדון: ברור.

<אלי גורדון: הכול לפי הנהלים.

<ענת מימון: 122.

<ענת מימון: מתן אישורים למזון שנמצא בו פגם שאינו מהותי בסעיף זה, פגם מהותי, פגם הכולל תנאי מהתנאים שבסעיפים 29 או 31.

<ענת מימון: אישורים – אישור מדגם ליבוא, אישור קבלת הצהרה או תעודת שחרור.

<ענת מימון: אישורים לא יינתנו בהתקיים אחד מאלה אלא אם כן הצהיר זאת מנהל שירות המזון או מי שהסמיכו לכך מנימוקים שיירשמו - משלוח המזון נפסל ליבוא או ליצוא בידי מדינה אחרת מחמת פגם שאינו מהותי.

<ענת מימון: התקבל מידע ממדינה אחרת או מארגון בינלאומי בתחום המזון על מניעת שיווק המזון שבמשלוח מחמת פגם שאינו מהותי.

<ענת מימון: מנהל שירות המזון או מי שהוא הסמיכו לכך רשאי שלא לתת אישורים אם התקבל מידע שלא לפי סעיף קטן (ב)(2) על פגם שאינו מהותי במשלוח המזון או חשש לפגם כאמור.

<ענת מימון: החלטה על סעיף זה לא תינתן אלא לאחר שניתנה למבקש האישור לטעון את טענותיו.

<עדנה הראל: יש כאן עניין טכני.

<עדנה הראל: (ב) לא צריך להיות (ב).

<עדנה הראל: (א) הוא שבסעיף זה – שתי הגדרות ואז גם זה מפנה ל-(ב).

<ענת מימון: נכון.

<רז הילמן: לגבי 122(ה).

<רז הילמן: אנחנו מבקשים שכמו בסעיפים אחרים יהיה כתוב שההחלטה צריכה להיות מנומקת ולהינתן תוך זמן סביר.

<רז הילמן: זה נראה לנו חשוב בהקשר הזה.

אלי אלאלוף: הסכמתם לפני כן לתוספת הזאת?

אלי אלאלוף: זה בסדר?

<נעה בן שבת: השאלה אם באמת האישור המוקדם קשור למשלוח.

<אלי גורדון: לא, הוא אחד מרבים.

<אלי גורדון: הקשר בין אישור יבוא שהוא שנתי למספר משלוחים, הוא תלוי מספר משלוחים.

<נעה בן שבת: אבל אומרים שהאישורים לא יינתנו בהתקיים אחד מאלה.

<נעה בן שבת: אם המשלוח נפסל.

<נעה בן שבת: אין לי עדיין משלוח כי נתתי את האישור.

<אלי גורדון: זה אחד המקרים בו הביאו משלוח עוד בטרם קבלת אישור יבוא.

<אלי גורדון: הפרקטיקה הזאת היא בעצמה איננה רצויה.

<אלי גורדון: אם משלוח היכן שהוא, כהזדמנות נרכש והביאו אותו לשער הנמל, אנחנו רוצים לעגן את המקרה שבו יש פרקטיקה כזאת.

<זמר בלונדהיים: אם הוא מבקש אישור לפני היבוא, אבל הוא מעדכן אותנו שמדובר במשלוח שנדחה במקום אחר, גם זה אחד המקרים.

<נעה בן שבת: פגם מהותי לא כולל את סעיף 30?

<נעה בן שבת: אלה אותם פגמים שמבחינת הרמה עלולים לפגוע בתקינות המזון ובבטיחותו, במידה העלולה לגרום לפגיעה בתקינות המזון ובטיחותו, רק מה היה במזון פסול, בסעיף 29, ובמזון לציבור העלול לפגוע בבריאותו.

<נעה בן שבת: מדוע סעיף 30 לא כאן, ברשימה של פגם מהותי?

<קריאה: צריך להוסיף.

<זמר בלונדהיים: פשוט בזמנו שינינו את המבנה של הסעיפים ולא שינו את זה בהתאם.

<זמר בלונדהיים: שרון, נכון?

<שרון גוטמן: נכון.

<נעה בן שבת: 29 עד 31.

<עדנה הראל: רק לסירובים כמובן.

<זמר בלונדהיים: האמת ש-31 לדעתי לא צריך.

<זמר בלונדהיים: סליחה.

<זמר בלונדהיים: נעה, לדעתי לא צריך את סעיף 31.

<זמר בלונדהיים: 31 הוא מקרה פרטי של הצעה לציבור, אבל זה מזון עם רקב ואינו ראוי למאכל אדם שכלול ב-29 ו-30.

<זמר בלונדהיים: זה צריך להיות בעצם 29 ו-30.

<שרון גוטמן: הנמקה היא רק לסירובים כמובן.

<ענת מימון: אתם מסכימים להוסיף הנמקה.

<ענת מימון: הוא גם ביקש תוך זמן סביר.

<נעה בן שבת: אולי צריך באמת לגלות לו את הסיבה.

<נעה בן שבת: הוא צריך לדעת מה הסיבה.

<עדנה הראל: הנמקה לסירוב.

<עדנה הראל: למה אני צריכה לכתוב תוך זמן סביר עם הנמקה?

<עדנה הראל: אני לא יודעת.

<ענת מימון: אם אני לא טועה, באישור יצרן כן כתבנו החלטה מנומקת בכתב.

<נעה בן שבת: לא הוספנו.

<נעה בן שבת: זה היה כתוב בהצעת החוק.

<זמר בלונדהיים: נבדוק את ההחלטות המנומקות.

<זמר בלונדהיים: להגיד בכל מקרה תוך זמן סביר, זה קצת מיותר.

<זמר בלונדהיים: אנחנו בדרך כלל אומרים שאם יש טעם לומר, זה בדרך כלל כאשר כותבים מועד מסוים.

<זמר בלונדהיים: אני לא מכיר רשות שפועלת בתוך זמן לא סביר.

<זמר בלונדהיים: גם אם לא, זה יהיה נתון לוויכוח על מהו זמן סביר.

<זמר בלונדהיים: זה לא מוסיף שום דבר.

<רז הילמן: כמובן נשמח ל-14 ימים.

<זמר בלונדהיים: תודה רז.

<זמר בלונדהיים: זה בדיוק הכיוון אליו התכוונתי.

<זמר בלונדהיים: אם אתם לא מסכימים לקציבת מועד, להגיד זמן סביר?

אלי אלאלוף: זה סביר 14 ימים?

אלי אלאלוף: אתם בודקים את הזמן הסביר של 14 ימים?

אלי אלאלוף: בסדר.

<ענת מימון: 123.

<ענת מימון: היתר למתן תעודת שחרור בתנאי שיושלמו דרישות טרם יציאת מזון מהמחסן לגבי מזון רגיל – לעניין הוראות של התאמת הסימון והמסמכים למזון כאמור בסעיפים 40, 129 ו-130(ב) ו-(ג), רשאי יבואן להשלים את עמידתו בהוראות האמורות טרם הוצאת מזון רגיל מהמחסן הרשום בתעודת רישום היבואן אלא אם כן נקבע אחרת בתעודת רישום היבואן.

<ענת מימון: לגבי מזון רגיש – לעניין ההוראות של התאמת הסימון והמסמכים למזון כאמור בסעיף 40, רשאי יבואן להשלים את עמידתו בהוראות האמורות טרם הוצאת המזון מהמחסן הרשום בתעודת רישום היבואן אם קיבל היתר לכך בתעודת רישום היבואן.

<ענת מימון: אין באמור בסעיף זה כדי לגרוע מחובתו של היבואן לעמוד בדרישות סימון שאינן לפי חקיקת המזון.

<נעה בן שבת: צריך עוד איזשהו פרק זמן להשלים את דרישות הסימון.

<נעה בן שבת: אלה דרישות סימון בלבד.

<נעה בן שבת: תכף נגיע לדרישות אחרות.

<נעה בן שבת: אני רוצה לחזור לנושא של הפגם שאינו מהותי.

<נעה בן שבת: אני מקווה שברור שסעיף 122 נועד להוסיף על האפשרות שלכם למנוע מזון שיש בו פגם מהותי שכמובן לא עומד בדרישות בדיקת המזון.

<נעה בן שבת: אתם רק רוצים להוסיף.

<אלי גורדון: נכון.

<ענת מימון: 124.

<ענת מימון: על אף האמור בסעיפים – כאן אמרנו שנוסיף את סעיף 113 –

<רז הילמן: הייתי מציע לא להוסיף את סעיף 113 אלא פשוט לכתוב: על אף האמור בפרק זה.

<רז הילמן: אני חושב שבסך הכול אנחנו לא יודעים על איזה סעיף זה יתייחס.

<זאב שמואל פרידמן: לסעיף 122, לגבי הסעיפים הקטנים, זה לא מחמת פגם שאינו מהותי אלא אף מחמת פגם שאינו מהותי או אפילו מחמת פגם שאינו מהותי.

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: כל הסעיף צריך להבהיר שמזון עמד בדרישת חקיקת המזון ואם יש ידיעה על כך שהוא לא עומד בדרישת חקיקת המזון, לא משנה אם זה הגיע ממדינה אחרת, מתלונת ציבור או מכל מידע מודיעיני אחר.

<ענת מימון: אנחנו נבדוק אם אנחנו מוסיפים את סעיף 113, בעקבות ההערה שלך.

<ענת מימון: נבדוק שזה לא יוצר איזושהי בעיה.

<ענת מימון: 124.

<ענת מימון: על אף האמור בסעיפים – כאן אמרנו שנוסיף את סעיף 113 – רשאי מנהל שירות המזון או מי שהוא הסמיכו לתת אישורים אלה במקרים המפורטים לצדן – לתת אישור בתעודת השחרור, לשווק משלוח מזון על אף שאינו עומד בדרישות חקיקת המזון לעניין סימון או אריזה כאשר מדובר בטעויות כתיב או דפוס או הפרות שהן בגדר זוטי דברים אשר אינן נוגעות לתכונות מהותיות של המוצר או זיהויו וזיהוי יצרן המזון, כאשר אין בהן כדי לסכן את בריאות הציבור או ליצור הטעיה משמעותית של הצרכן או חשש להטעיה כאמור ובתיקון יש כדי להשית נטל משמעותי על היבואן ורשאי מנהל שירות המזון או מי שהוא הסמיכו לקבוע תנאים לאישור כאמור.

<נעה בן שבת: זה לא עומד בדרישת חקיקת המזון אבל בעניינים לא כל כך מהותיים.

<ענת מימון: זוטי דברים.

<אלי גורדון: שעניינם לא בטיחות המזון.

<ענת מימון: לתת אישורים בתעודת שחרור למשלוח שהמזון בו אינו עומד בדרישת חקיקת המון לעניין סימון, אריזה, שמירת מסמכים או תוצאות בדיקת מעבדה ובלבד שיקבע תנאים באישור לשם קיום הדרישות האמורות בטרם שחרור מהמחסן שצוין בתעודת היבואן הרשום.

<ענת מימון: רשאי הוא לדרוש מתן ערובה לעמידה בהם בהתאם לסעיף 61(א)(1).

<נעה בן שבת: מספר הסעיף כאן הוא מוטעה.

<נעה בן שבת: זה הסעיף שדיברנו על ערובה.

<נעה בן שבת: זה לא סעיף 61.

<נעה בן שבת: המספר צריך להיות מעודכן.

<ענת מימון: נכון.

<ענת מימון: לתת תעודת שחרור למשלוח מזון שיוצא והוחזר שלא מטעמים של בריאות הציבור כאמור בסעיף 83(4) ורשאי הוא לקבוע תנאים בתעודה.

<רוית ארבל הוסמן: ההערה היא לסעיף קטן (1).

<רוית ארבל הוסמן: אני שואלת ומבקשת להרחיב את העילות.

<רוית ארבל הוסמן: בעצם סעיף קטן (1) מדבר על עילות בהן יוכל מנהל שירות המזון או מי שהסמיך לתת אישור למזון שגם לא עומד בחקיקת המזון אם לא מדובר בעניינים שפוגעים בבריאות הציבור, אבל כרגע הוא מנוסח רק לעניין סימון או אריזה או פגם וגם לא פוגע בבריאות הציבור.

<רוית ארבל הוסמן: אנחנו נשמח שהניסוח יהיה רחב יותר באופן שיתייחס, כמו שאלי אמר.

<רוית ארבל הוסמן: זאת אומרת, יקנה שיקול דעת למנהל שירות המזון לאפשר שחרור בכל מקרה של אי התאמה שלא פוגעת בפקודת בריאות הציבור, גם אם זה לא נוגע רק לסימון.

<רוית ארבל הוסמן: זה מתחבר להערה שלנו מאתמול.

<רוית ארבל הוסמן: עוד לא נסגר העניין של חומרי גלם ואי התאמות טכניות כאלה או אחרות אבל זה יכול לתת מענה כאן.

<רוית ארבל הוסמן: לא במקרים שהם קשורים לבריאות הציבור אלא במקרים של כמו אחוז המים בקמח, דוגמה שנתנו לי הבוקר.

אלי אלאלוף: אין מים בקמח.

<רוית ארבל הוסמן: יש איזשהו רף שמותר וחורגים.

<אלי גורדון: הכוונה ללחות.

<רוית ארבל הוסמן: לחות.

<רוית ארבל הוסמן: נכון.

<רוית ארבל הוסמן: לא מים.

<רוית ארבל הוסמן: יש איזשהו רף מותר וחרגו ממנו בצורה מעטה וכרגע זה מוגבל רק לסימון.

<רוית ארבל הוסמן: למרות שמדובר בעניין טכני, הוא לא יוכל, גם אם הוא רוצה, לתת אישור.

<רוית ארבל הוסמן: הוא לא יכול כי שיקול הדעת שלו מוגבל.

<רוית ארבל הוסמן: בכל מקרה זה מותנה בהסכמה שלו, אז למה להגביל את שיקול הדעת?

<זמר בלונדהיים: ההערה הזאת עלתה מספר פעמים בינינו לבין התאחדות התעשיינים.

<זמר בלונדהיים: המנגנון של פטור מינהלי מהוראות חוק הוא לא דבר טריביאלי.

<זמר בלונדהיים: הרי קובעים הסדר, יש סיבה שקובעים אותו, ואז להגיד שפקיד בלי שום הליך ציבורי פוטר מההוראה, הוא חריג.

<זמר בלונדהיים: משכך, צריך לתחום אותו וגם כדי למנוע הפעלת לחצים על אותו פקיד וכולנו מבינים שדברים כאלה יכולים לקרות.

<זמר בלונדהיים: לכן תחמנו את זה לדברים שחשבנו שראוי שאפשר לתת לגביהם פטור מינהלי.

<זמר בלונדהיים: דברים אחרים, אנחנו לא חושבים אם יש.

<זמר בלונדהיים: דווקא סוגיית חומרי הגלם היא דוגמה טובה.

<זמר בלונדהיים: סוגיית חומרי הגלם, ממש לא צריכה להיות בפטור כזה ואם אנחנו חושבים שבאופן רוחבי צריך לפטור חומרי גלם, אנחנו נייצר הסדר לחומרי גלם בין אם בחקיקה שאנחנו חושבים על זה ובין אם בתקנות.

<זמר בלונדהיים: זה לא מתאים לשים את המנהל כל פעם בפוזיציה שעל כל דרישה יכולים לפנות אליו השכם והערב, כל דרישה בחוק, והוא יכול לפטור.

<רוית ארבל הוסמן: אני רוצה להבהיר.

<רוית ארבל הוסמן: אנחנו לא מבקשים לפטור את נושא חומרי הגלם.

<רוית ארבל הוסמן: זה רחב יותר ולא מבקשים לפטור את זה דרך הסעיף הזה.

<רוית ארבל הוסמן: אני אומרת שגם בעניין של אי התאמה של חומרי גלם או אפילו חומרים סופיים לחקיקת המזון, יש מדרג.

<רוית ארבל הוסמן: חבל שרוברט לא כאן אבל יש אי התאמה בקקאו שנוגעת למתכות, שזה עניין אחד שיש מדיניות ויש רף, ויש עניינים כמו לחות בקמח שהם לא קשורים לבריאות הציבור והם מהווים חריגות לצורך העניין טכניות.

<רוית ארבל הוסמן: כאן לאפשר שיקול דעת.

<רוית ארבל הוסמן: מה ההבדל בין זה לבין סימון?

<זמר בלונדהיים: להפך.

<זמר בלונדהיים: כאשר אומרים רמת מתכת כבדה בקקאו, הסטנדרט הזה נקבע היכן שהוא.

<זמר בלונדהיים: אם יש בעיה בסטנדרט, משנים את הסטנדרט.

<רוית ארבל הוסמן: לכן זה ייפתר במקום אחר.

<זמר בלונדהיים: רגע.

<זמר בלונדהיים: לגבי סימון, כשאנחנו נותנים כאן את התיקון, זה סימון שהוא כתוצאה מטעות.

<זמר בלונדהיים: לא נתנו כאן סמכות לפטור באופן גורף למרות שכעיקרון יש תקן לעניין סימון ואתה יודע מה, פה לא צריך להחיל אותו.

<זמר בלונדהיים: ממש לא מדובר על זה.

<זמר בלונדהיים: מדובר על טעויות, זוטי דברים, זה הודפס על הקו וזה קצת נמחק.

<זמר בלונדהיים: כל מיני דברים כאלה, מקרי קצה שאנחנו מבינים שהעולם קצת מורכב ואם אנחנו נקבע סטנדרטים מוחלטים בחקיקה, זאת בעיה.

<זמר בלונדהיים: במקרים האחרים, זה פשוט לא נכון.

<זמר בלונדהיים: תתקן את הסטנדרט.

<זמר בלונדהיים: זאת הדרך לעשות את זה ולא בפטורים נקודתיים.

<רז הילמן: דובר כאילו עושים כאן איזה פתח שדרכו יכולים לרוקן מתוכן את החוק וזה ממש לא המצב.

<רז הילמן: אין כאן חשש שהסעיף הזה הולך לרוקן מתוכן את החוק ושמנהל שירות המזון יעשה מה שבראש שלו.

<רז הילמן: זה מאוד מוגבל, הסעיף הזה.

<רז הילמן: זה רק לגבי הפרות שהן בגדר זוטי דברים אשר אינן נוגעות לתכונות מהותיות של המוצר או זיהויו וזיהוי יצרן המזון ואשר אין בהן כדי לסכן את בריאות הציבור או ליצור הטעיה משמעותית.

<רז הילמן: זאת אומרת, זה כל כך מסויג שהטענה של זמר שכאילו דרך כאן יכולים את כל החוק לרוקן מתוכן, אני חושב שהיא לא נכונה.

<זאב שמואל פרידמן: אדוני היושב ראש, זה ממש מדהים שבחצי מהחוק מבקשים לשלול את הסמכויות ואת שיקול הדעת של המנהל ובחצי השני של החוק רק רוצים לתת לו סמכויות.

<זאב שמואל פרידמן: אני לא אפרט בפניך מה הם רוצים כן להסמיך ומה לשלול אבל זה ממש ממש מוזר.

<רז הילמן: יש מציאות.

<רז הילמן: זאב, יש מציאות.

<רוית ארבל הוסמן: גם יש הגיון.

<זאב שמואל פרידמן: לא, אין פה שום הגיון.

<זאב שמואל פרידמן: כשיש בעיה בתיקון, אפשר לשים שלט בחנות האומר שתשים לב שהיצרן הוא משה בן יעקב מעיר כזאת וכזאת.

<זאב שמואל פרידמן: פתרתם את הבעיה.

<זאב שמואל פרידמן: לעומת זאת, הלחות בקמח, אף אחד לא יכול לפתור את הבעיה כאן ועכשיו.

<זאב שמואל פרידמן: זה מתייחס לסוגים אחרים.

<זאב שמואל פרידמן: זה לא נכון, זה גם מהותית לא נכון מה שאתם אומרים.

<רוית ארבל הוסמן: נניח שיש מצב שהוא רוצה לעזור, אבל הסעיף הזה מגביל אותו.

אלי אלאלוף: בעוד כמה דקות נשאיר לכם זמן לוויכוח פנימי.

אלי אלאלוף: זאב, לפעמים ההערות שלנו קצת לא פייריות.

אלי אלאלוף: , כולל ההערות שלי ואני לא מתבייש להודות בטעויות.

אלי אלאלוף: אני לא הייתי רוצה שנתחיל לשפוט אחד את השני כאשר מה שנוח לך אתה אומר ומה שלא נוח לך, אתה לא אומר.

אלי אלאלוף: אני לא הרגשתי את זה בדיון למרות שאני יודע שיש הרבה אינטרסים שהם מנוהלים בשולחן הזה.

אלי אלאלוף: אני עוד לא הרגשתי שזה מנוהל חד סטרי.

אלי אלאלוף: מותר להם להגיד את הדברים ואל תגביל אף אחד כמו שלא מגבילים אותך.

אלי אלאלוף: אני מציע שלא נשפוט אחד את השני, ברשותכם.

אלי אלאלוף: נמשיך עניינית להערות.

<זאב שמואל פרידמן: אני חוזר בי מהערתי.

<זאב שמואל פרידמן: אני אומר לאדוני שיש הרבה מאוד הערות – ואמרתי את זה גם לרז בהפסקה – שאנחנו לא בשני הצדדים של המתרס.

<זאב שמואל פרידמן: אנחנו באותו צד של המתרס שכן גם אנחנו רוצים תחרות הכי חזקה שיכולה להתפתח כאן.

<זאב שמואל פרידמן: אנחנו רק לא רוצים לוותר באותם מקומות שצריך לשמור על החקיקה כפי שהיא נראית או נתפסת בידי הסמכות שחושבת שזה מה שצריך כדי לשמור על הציבור.

אלי אלאלוף: רשמנו.

אלי אלאלוף: נמשיך.

<נעה בן שבת: 125.

<נעה בן שבת: סמכויות מפקח בתחנת הסגר ביחס למזון שנמצא בו פגם לא ניתנה תעודת שחרור למזון מכיוון שלא עמד בהוראות סעיף 122(ב) ו-(ג) – זאת אותה פסילה בגלל מידע על פגם לא מהותי במזון – יחולו הוראות אלה: כאשר מצא המפקח שהפגם במזון ניתן לתיקון – רשאי הוא, באישור מנהל שירות המזון או מי שהסמיכו להורות ליבואן על הדרך לתקן את הפגם שנפל במזון בטרם שחרורו או לאחר השחרור במחסן היבואן בהתאם לתנאים שיקבע.

<נעה בן שבת: תוקן הפגם במזון בהתאם להוראות כאמור, ידווח על כך היבואן למפקח והמפקח יהיה רשאי לתת תעודת שחרור אם מצא כי לאחר התיקון המזון עומד בתנאים למתן תעודת השחרור.

<נעה בן שבת: כאשר מצא המפקח שהפגם במזון אינו ניתן לתיקון – רשאי הוא להתיר להחזיר את המשלוח לנמל המוצא או לשולחו ליעד אחר מחוץ לישראל לפי בחירת היבואן בהתאם לתנאים שיורה עליהם אלא אם כן נדרש להשמיד את המזון עקב קיומן של הנסיבות כאמור בסעיפים 29 ו-30.

<רז הילמן: כמה הערות לסעיף.

<רז הילמן: גם כאן אני חושב שהסעיף שצריך להתייחס אליו הוא לא סעיף 122 שמתייחס רק לפגמים מהותיים אלא בעצם לא ניתנה תעודת שחרור למזון מכיוון שלא עמד בהוראות פרק זה.

<רז הילמן: לא משנה כרגע מאיזה הקשר כי באמת כרגע זה רק לסעיף של הפגם המהותי ומה עם זה פגם אחר שהוא לא מהותי?

<נעה בן שבת: להפך.

<נעה בן שבת: כרגע זה מדבר על הפגם הלא מהותי.

<רז הילמן: 122 (ב) ו-(ג).

<נעה בן שבת: אם זה פגם מהותי, אומרים לך שלא ישחררו אותו בכל מקרה אבל אם זה פגם לא מהותי, אנחנו מוכנים לשקול לשחרר אותו אם הוא ניתן לתיקון.

<רז הילמן: 122(ב) ו-(ג) זה הפגם הלא מהותי?

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: זה הפגם הלא מהותי.

<רז הילמן: הנושא של סעיף 122 הוא מתן אישורים למזון שנמצא בו פגם שאינו מהותי.

<רוית ארבל הוסמן: הכותרת ב-122 מטעה.

<רז הילמן: כן.

<נעה בן שבת: למה?

<נעה בן שבת: הכותרת נכונה.

<זמר בלונדהיים: הוא לא יכול להתיר אם הפגם הוא מהותי.

<זמר בלונדהיים: זה מאפשר לו להתיר כאשר הפגם אינו מהותי.

<זמר בלונדהיים: הכותר דווקא משקפת בדיוק את מהות הסעיף.

<רז הילמן: בסעיף 122(ג) כתוב שלא יינתנו בהתקיים אחד מאלה אלא אם התיר זאת המנהל וכולי.

<רז הילמן: יש עוד סיבות שבגללן משלוח לא מקבל אישור ולא רק מה שכתוב כאן בסעיף קטן (ג).

<זמר בלונדהיים: לא אמרנו שלא, אבל הסעיף הזה עוסק רק בזה.

<רז הילמן: כן, אבל סעיף 125 מפנה רק לעילה הזאת.

<רז הילמן: כאילו אם זה נפסל מעילות אחרות, אי אפשר להשתמש בהסדרים שקבועים ב-(1) ו-(2).

<זמר בלונדהיים: נכון.

<רז הילמן: למה שלא יהיה אפשר להשתמש בהסדרים האלה גם כשאלה סיבות אחרות?

<נעה בן שבת: אתה אומר אם הפגם ניתן לתיקון.

<נעה בן שבת: יש פגם מהותי, המזון רקוב, הורדנו את המזון הרקוב, נשאר המזון הלא רקוב.

<נעה בן שבת: נניח, אם אנחנו מדברים על מזון ליצוא.

<זמר בלונדהיים: לגבי פסקה (1), נדמה לי שהכוונה הייתה – אבל אלי, זה אתה צריך להתייחס – שאת הפגמים המהותיים אין דרך לתקן.

<זמר בלונדהיים: לגבי היכולת להתיר להחזיר את זה לנמל המוצא, יכול להיות שזה יכול לחול גם על פגמים מהותיים.

<רז הילמן: הטענה שלי היא אחרת.

<רז הילמן: אני חושב שזה לא חל רק על כל פגם.

<עדנה הראל: הוא אומר, בהנחה שלא אושר בגלל שיש יותר מדי מתכות כבדות, אז אני יכול להעביר את זה בצנטרפוגה והמתכת תיעלם.

<רז הילמן: או לתקן.

<עדנה הראל: זה לא פגם מהותי.

<עדנה הראל: זה לא בתוך פגם מהותי אלא בתוך אי עמידה בחקיקת המזון.

<רז הילמן: בדיוק.

<עדנה הראל: לזה אתה מתכוון.

<עדנה הראל: נכון?

<רז הילמן: כן.

<רז הילמן: לכן אני רוצה לפי פרק זה ולא לפי לפי סעיף כזה או אחר.

<רוית ארבל הוסמן: לא כל כך הבנתי את סעיף 122 ולהפנות אליו זה עוד יותר מסבך.

<רוית ארבל הוסמן: סעיף 122 מנוסח בצורה לא ברורה ואפילו לי כמשפטנית קשה לי מאוד להבין אותו.

<רוית ארבל הוסמן: סעיפים (ב) ו-(ג).

<רוית ארבל הוסמן: הוא מדבר על אישור לפגם לא מהותי ו-(ב) שלו, (ב) המתוקן שעכשיו מסומן כ-(ג), מדבר על כך שאסור לתת אישור בפגם מהותי.

<רוית ארבל הוסמן: אף סעיף כאן לא מדבר על אישור בפגם לא מהותי.

<זמר בלונדהיים: למה?

<עדנה הראל: להפך.

<נעה בן שבת: 122 כולו מדבר על פגם לא מהותי.

<רוית ארבל הוסמן: איפה זה כתוב?

<זמר בלונדהיים: זה כתוב בכל מקום.

<זמר בלונדהיים: רוית, תסתכלי, 122(ג).

<רוית ארבל הוסמן: הוא אומר שלא יינתן אישור - - -

<זמר בלונדהיים: לשלוח מזון נפסל ליבוא ליצוא בידי מדינה אחרת מחמת פגם שאינו מהותי.

<זמר בלונדהיים: כתוב במפורש.

<זמר בלונדהיים: גם ב-(2), מחמת פגם שאינו מהותי.

<זמר בלונדהיים: להפך.

<זמר בלונדהיים: הוא לא מתייחס לפגם מהותי בשום מקום חוץ מאשר בהגדרה שנדרשת כדי להגדיר מהו פגם לא מהותי למרות שאנחנו יכולים אולי להפוך את זה ולהגיד למעט פגמים ואז להשתמש במונח שעושים בו שימוש.

<ענת מימון: צריך לומר שהמנהל רשאי לתת אישורים אף אם מתקיימים.

אלי אלאלוף: כל ההערות שבעיקרן רצון לעשות סדר בדבר שהוא כבר כתוב.

<רוית ארבל הוסמן: לא, זה לא רק סדר.

<רוית ארבל הוסמן: זאת מהות.

אלי אלאלוף: אני מציע שאנחנו לא נהפוך לוועדת ניסוח.

אלי אלאלוף: אני מבקש שהצוות המקצועי יתלבש על זה ותבואו עם תשובות ברורות.

<נעה בן שבת: אדוני, יש כאן שאלה גדולה של מהות.

<נעה בן שבת: אם נקרא את הדברים, נניח נעקוף את כל הבעיות הניסוחיות שיש כאן, ונגיד שמה שאנחנו מבינים שסעיף 125 התכוון לדבר על המצב שבו נותנים רק בפגם שאינו מהותי.

<רוית ארבל הוסמן: אולי פשוט לא לכתוב.

<נעה בן שבת: רק בפגם שאינו מהותי.

<נעה בן שבת: עדיין אתה, רז, מבקש לתת את אפשרות התיקון גם בפגם מהותי.

<רז הילמן: לא.

<רז הילמן: זה לא מה שביקשתי.

<נעה בן שבת: אז מה?

<רז הילמן: אני ביקשתי בפגם, שתהיה את האפשרות, ואני הרגשתי שהאופן בו זה מנוסח, לא מאפשר את זה.

<רז הילמן: אני לא מתייחס לפגם מהותי כי כנראה הוא מהותי ואי אפשר לעשות את ההסכמים האלה לגביו.

<רז הילמן: אני מדבר על פגם שהוא לא מהותי.

אלי אלאלוף: אני מציע שתדונו בכל ההתלבטויות.

אלי אלאלוף: אני מציע שנעצור כאן.

<רז הילמן: יש לי עוד הערה לסעיף הזה.

<רז הילמן: לסעיף 125(1).

<רז הילמן: כתוב שידווח על כך היבואן למפקח והמפקח יהיה רשאי לתת תעודת שחרור אם מצא כי לאחר התיקון המזון עומד בתנאים למתן תעודת שחרור.

<רז הילמן: מהנוסח הזה לא ברור ונראה לי איזשהו בלבול בין תעודת שחרור לתעודת שיווק.

<רז הילמן: מה שקורה כאן, זאת איזושהי חלופה שבה בעצם מאפשרים ליבואן לשחרר למחסן שלו והוא אחראי לעשות את התיקון בעצמו.

<רז הילמן: יכול להיות שתעודת שחרור הוא צריך לקבל מראש, ואחרי שהוא מתקן, אולי תעודת שיווק או משהו כזה.

<רז הילמן: זה אם הבנתי נכון ואולי לא הבנתי נכון.

<זמר בלונדהיים: נרשום את הרגע בו התעשייה הציעה סוג נוסף של אישור שצריך לתת.

<זמר בלונדהיים: אתם מדברים על הפחתת הבירוקרטיה.

<זמר בלונדהיים: אני מקבל את ההצעה.

<רז הילמן: היבואנים ישמחו לאישור שיווק.

<רז הילמן: זה יותר טוב להם מתובענה ייצוגית.

<נעה בן שבת: אולי הכוונה בדיוק לאותם תנאים לשחרור.

<נעה בן שבת: זה אותו אישור לתת תעודת שחרור, כמו שהיה ב-124(2) למשל.

<נעה בן שבת: אני משחרר לך למחסן ואתה תעשה כל מיני דברים, ואתה צריך לקיים את הדרישות בטרם שחרור מהמחסן.

<רז הילמן: מה המועד בו נותנים את תעודת השחרור?

<רז הילמן: הם נותנים בעצם תעודת שחרור לפני שהוא משחרר.

<רז הילמן: זה ברור מהסעיף הזה שהוא נותן את תעודת השחרור ואז היבואן משחרר אליו למחסן ושם הוא עושה את התיקון?

<רז הילמן: זה ברור מהסעיף הזה?

<נעה בן שבת: לא.

<זמר בלונדהיים: שחרור מתחנת ההסגר.

<נעה בן שבת: במקרה הזה מהמחסן.

<נעה בן שבת: נותנים לך לתקן את זה.

<רז הילמן: איך זה מגיע למחסן?

<רז הילמן: זה מגיע למחסן כי קיבלו תעודת שחרור.

<רז הילמן: תעודת השחרור ניתנת לפני שהוא מתקן.

<זמר בלונדהיים: תעודת השחרור תמיד מתקבלת ביציאה מתחנת ההסגר.

<זמר בלונדהיים: לפעמים היא מותנית במובן הזה שאין לה תוקף למשל אם אתה תוציא את זה לשווקים ואחר כך הרגולטור יראה שבתעודת השחרור נכתב להשלים את הסימון בעברית בטרם השיווק ולא השלמת, אין לך תעודת שחרור.

<זמר בלונדהיים: בעצם העבירה תהיה.

<זמר בלונדהיים: זה כמו ייצור בניגוד לתנאי רישיון.

<זמר בלונדהיים: זה בעצם ייצור ללא רישיון.

<זמר בלונדהיים: אם לא קיימת את התנאים שכתובים בתעודת השחרור, אתה בלי תעודת שחרור כי היא מותנית בזה.

<רז הילמן: זאת אומרת שמובן שתעודת השחרור ניתנת בשלב המוקדם הזה.

<זמר בלונדהיים: היא ממש פיזית.

<זמר בלונדהיים: זה כאילו סיימת את טופס הטיולים ואתה יוצא.

אלי אלאלוף: אני מבקש להפסיק את הדו שיח הזה כי דוקטור סורקיס רוצה להעיר הערה.

<רוני סורקיס: אני תומך.

<רוני סורקיס: אני שומע את כל הדיון הזה כאן ואני בטוח שאף אחד ליד השולחן הזה אין לו שום כוונה לנסות ולשחרר איזשהו מוצר לא תקין למרות כל מיני אמירות שהיה נדמה שאפשר להבין אותן ככאלה.

<רוני סורקיס: אני חושב שזה לא נכון להגביל את מנהל שירות המזון אם הוא יכול לשחרר דבר כזה או דבר אחר.

<רוני סורקיס: אני חושב שסמכות מקצועית, מחר יכול להגיע איזשהו חומר מסוים למדינת ישראל והוא לא יוכל להיות משווק בצורה כזאת אבל הוא כן יוכל להפוך להיות לחומר גלם.

<רוני סורקיס: יש תנאים מנהל שירות המזון יכול להחליט עליהם ותהליכים שהוא יכול להחליט עליהם לשחרר מוצר ואני חושב שלבוא ולהחליט אם אלה זוטי דברים או לא זוטי דברים, יש שיקול דעת, יש שם אנשים שהם בעלי מקצוע ולא פוליטיקאים, סליחה, ולא בעלי עניין כמוני לצורך העניין.

<רוני סורקיס: סליחה, אדוני, ממש לא התכוונתי.

אלי אלאלוף: היושב ראש לא מתיימר להיות.

<רוני סורקיס: אני חושב שנכון שהגוף המקצועי צריך שתהיה לו את הסמכות להחליט לשחרר או לא לשחרר ובלי שום קשר להגיד אם זה דבר כזה או דבר אחר.

<רוני סורקיס: אני חושב שאנחנו יכולים לגרום לכך שיכול להגיע מחר משלוח ענק של מוצרים למדינת ישראל והמשלוח הזה לא יהיה תקין ולהשתחרר באופן הזה אלא באופן אחר ואז מנהל שירות המזון יכול להחליט שצריך לעשות את זה.

בשעה 08: תודה רבה.