ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 85, 2015-12-23 15:00

ניסן סלומינסקי: רבותי, צהרים טובים, אנחנו פותחים בשמחה – לא בשמחה.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע איך להגיד.

ניסן סלומינסקי: זה לא כל-כך בשמחה, אבל אני רואה שבכל המערכות זה כאילו שמחה.

ניסן סלומינסקי: בשבילי זה לא שמחה – אנחנו פותחים את ישיבת ועדת החוקה, וזו הישיבה הכי מיוחדת, שאני לפחות ראיתי בכנסת.

ניסן סלומינסקי: אני רואה כאן אנשים מכל מה שרק אפשר, כולל כל הקולגות שלי לאורך כל הדורות, שרי משפטים.

ניסן סלומינסקי: דורית, אני לא מאמין שמישהו חוץ ממך היה מסוגל לרכז ציבור כזה אדיר.

ניסן סלומינסקי: אפילו אם לא נגיד כלום, זה כשלעצמו מספיק ונדע את ההערכה העצומה שיש אליך.

ניסן סלומינסקי: מאחר שאני לא שמח, אני באמת עצוב, לא שאת יוצאת למדינת תל-אביב, אלא אני עצוב על זה שאת עוזבת אותנו, במקום שאני אגיד דברים כרגע, אני אתן לאחרים לדבר ואחר-כך אני אצטרף.

ניסן סלומינסקי: אני רק רוצה להתנצל מראש שהמליאה ממשיכה לעבוד.

<דורית ואג: תהיה פה תזוזה כל הזמן.

ניסן סלומינסקי: יש חוקים, ואתם יודעים שהקואליציה הנוכחית היא קואליציה על הקשקש, כמו שאומרים, זה 61 מול 59, ועכשיו אין לנו 61.

דן מרידור: תתקזז עם אוסאמה סעדי.

ניסן סלומינסקי: נכון לרגע זה אין לנו 61, אנחנו רק עם 60.

<דורית ואג: מישהו אמר לי שכבר ראו את זה במליאה היום.

אוסאמה סעדי: אחת אפס לטובתנו.

ניסן סלומינסקי: להפיל חוקים אפשר, כי גם ב-60 מול 60 חוק נופל, אבל לאשר חוקים זה בלתי אפשרי.

ניסן סלומינסקי: אני אוכל להיות כל עוד נמצא פה חבר כנסת מהאופוזיציה.

ניסן סלומינסקי: אני כרגע מקוזז עם עו"ד אוסאמה, שהוא גם חבר בוועדה.

ניסן סלומינסקי: אני מקוזז, אז אני יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: ברגע שהוא ילך, גם אני אהיה חייב ללכת.

<דורית ואג: אנחנו נחזיק אותו.

ניסן סלומינסקי: לכן אמרתי את זה בקול.

ניסן סלומינסקי: אני אנסה לתת זכות דיבור לכל אחד.

ניסן סלומינסקי: למרות שיש לכל אחד כל-כך הרבה מה לומר, ובראייה אחורה יש עוד יותר מה לומר, אני מבקש מכל אחד, מאחר שכל-כך הרבה אנשים נמצאים פה, ואני ארצה לכבודה של דורית שידברו – אני מבקש מכל אחד שידבר קצר.

<מיכאל איתן: מה זה קצר?

ניסן סלומינסקי: אצלי בוועדה יודעים – יש לי שעון, ואני מכוון לדקה, וזה מצפצף אחרי דקה.

<דורית ואג: אני שמחה לראות שהיום פטרת אותנו מהעונש.

ניסן סלומינסקי: היום פטרתי אתכם מהשעון, אבל ככה כשיש לנו דיון, אנחנו קובעים זמן ואז יש צפצוף, שנהיה שוויוניים, שלא יגיד מישהו למה לו נתת יותר.

ניסן סלומינסקי: כשהשעון מצפצף, אתה צריך להפסיק.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מכל אחד לדבר קצר.

ניסן סלומינסקי: בניגוד למה שאני אומר תמיד בוועדה, שאחד ישתדל לא לחזור על דברי השני, אני לא יכול כאן להגיד את זה, כי כולם ישבחו, ובתשבחות בטח יחזרו על אותם דברים.

<דורית ואג: למה אתה בטוח שכולם ישבחו?

ניסן סלומינסקי: כי אני מכיר אותך.

ניסן סלומינסקי: אני לא יכול להגיד שלא יחזרו אחד על דברי השני, אבל שינסו לקצר, ואני אנסה להתחיל עם יושבי-ראש ועדת החוקה.

ניסן סלומינסקי: מיקי, חשבנו להוריד את הנושא של חוקה מוועדת החוקה, חוק ומשפט.

ניסן סלומינסקי: מאחר שלא מתעסקים עם חוקה, צריך להשאיר רק ועדת חוק ומשפט, לא?

ניסן סלומינסקי: חוקה לא קיימת.

ניסן סלומינסקי: בכל אופן, אני אתן לוותיק יושבי-הראש שנמצא כאן, אני לא יודע איך להמשיך אחר-כך.

<דורית ואג: אוריאל ראשון, שאול אחר-כך ומיקי הכי חדש, אבל מיקי היה שתי קדנציות, קדנציה וחצי.

ניסן סלומינסקי: אוריאל – ראשון.

אוריאל לין: אני פותח את דברי בברכות לדורית ואג וגם לכל המשתתפים באירוע המיוחד הזה, ואומר לכם שאני גם קצת מקנא, משום שכאשר נפרדתי מוועדת החוקה לא היו כל-כך הרבה אנשים כמו היום, מה שמוכיח לנו שכשיושב-ראש ועדה נפרד זה לא אירוע - - -

שאול יהלום: גם החדר לא היה כזה.

ניסן סלומינסקי: אם היו באים כל אלה ששמחו שהוא עוזב, יכול להיות שהיה מלא.

ניסן סלומינסקי: אי-אפשר לדעת.

ניסן סלומינסקי: ..

אוריאל לין: אדוני היושב-ראש, אני אהיה קצר מאוד, משום שבספר החדש שפרסמתי עכשיו "דרכה של מהפכה", דורית ואג מקבלת שלושה עמודים מלאים.

אוריאל לין: ומי שירצה להבין למה, יצטרך לקרוא את הספר.

אוריאל לין: כשהתחלנו לעבוד ביחד אחד הדברים הראשונים שדורית אמרה לי: יש לי בן יחיד, כשהוא מתקשר בטלפון, אני חייבת לענות.

אוריאל לין: קיבלתי את זה מיד.

אוריאל לין: זה עקרון עבודה הכי בסיסי שיכול להיות.

אוריאל לין: מאחר שנמצא כאן גדעון אלון, הוא כבר ציטט אותי בכתבה שלו שאמרתי שדורית מזימה את המשמעות של המשפט הידוע שלכל אחד יש תחליף, כי לדורית ואג לא היה תחליף עד היום, משום שאם היה לה תחליף היא לא היתה מחזיקה מעמד עם עשרה יושבי-ראש ועדת החוקה, חוק ומשפט לאחר שסיימתי את תפקידי.

אוריאל לין: אני חייב לציין את זה.

אוריאל לין: כשסיימנו את העבודה המשותפת, דורית הכינה חוברת מאוד יפה שבה היא תיארה במדויק את כל 75 החוקים שהעברנו ביחד.

אוריאל לין: כשחשבתי מה אני יכול לתת לה במתנה היום, מתנה מיוחדת, מתנת פרידה, החלטתי שאני לוקח את החוברת הזאת שהיא הכינה.

אוריאל לין: אני מייצר מהדורה מקוצרת ומחודשת ואני נותן לה את זה מתנה היום.

אוריאל לין: (מחיאות כפיים) אני סיימתי.

אוריאל לין: תודה לכם.

אוריאל לין: מי שרוצה עוד להבין, יצטרך לקרוא את שלושת העמודים בספרי החדש "לידתה של מהפכה".

אוריאל לין: אגב, בספר הזה גם שר המשפטים לשעבר, דן מרידור, מקבל מקום נכבד.

שאול יהלום: כמה עמודים?

אוריאל לין: אני לא אגיד כמה, באמת הרבה עמודים, וגם ידידנו, יושב-ראש הוועדה לשעבר חבר הכנסת מיכאל איתן.

אוריאל לין: תודה לכם.

<מיכאל איתן: זה כבר היה עם הפרסומות.

<מיכאל איתן: ..

ניסן סלומינסקי: אנחנו מתכבדים לשמוע את שאול יהלום, שבין השאר ולצורך העניין הזה הוא יושב-ראש ועדת החוקה לשעבר.

שאול יהלום: קודם כול אוריאל לין ייצג את כולנו וכל מה שהוא אמר נכון לגבי כולנו, וכל אחד מאתנו קיבל את החוברת מדורית, כי דורית ידעה גם לפרגן, וזה מה שהיה חשוב.

שאול יהלום: היא ידעה להוציא לנו את הנשמה, אבל גם לפרגן.

שאול יהלום: כבר הזכרנו את גדעון אלון, אז אני אגיד מה שאמרתי לו.

שאול יהלום: זה מה שהתכוננתי לומר כאן, הוא רק חטף את זה כמה ימים קודם.

שאול יהלום: כשאני התמניתי ליושב-ראש ועדת החוקה, הייתי אומנם קדנציה שנייה בכנסת, אבל הייתי מלא חששות איך אני אנהל ועדה, כשאף אחד מאתנו לא צריך לשבח את הוועדה ולהגיד איזו ועדה חשובה.

שאול יהלום: הייתי באמת בחצי דיכאון.

שאול יהלום: בקדנציה קודמת היה חבר בוועדה הרב יצחק לוי, הוא היה במפלגה שלנו, באתי אליו ואמרתי לו: מה לעשות?

שאול יהלום: אני לא יודע איך לעבוד, אני לא יודע איך להתחיל, אני לא יודע מה לעשות, מה עדיף.

שאול יהלום: הוא אמר לי: שמע, יש לי תשובה מצוינת.

שאול יהלום: יש בוועדה דורית ואג, היא מנהלת הוועדה או מזכירת הוועדה, אני לא יודע איך קראו לזה אז - - -

<דורית ואג: אז קראו לזה "מזכירת הוועדה".

שאול יהלום: - - - קח אותה, כל מה שהיא תגיד לך תעשה, ויהיה בסדר.

שאול יהלום: אני בא לדורית ואג ומספר לה את זה.

שאול יהלום: היא אומרת לי: טוב, אין ברירה, נעשה את זה.

שאול יהלום: וברוך השם עברו שנתיים או שלוש והצלחנו.

שאול יהלום: היא אנציקלופדיה מהלכת, היא ידעה בעל-פה את כל 75 החוקים של אוריאל.

שאול יהלום: זאת אומרת, כל דבר שהיית צריך, לא היית צריך ללכת לספרייה ל"דברי הכנסת", כל דבר היא ידעה.

שאול יהלום: היא ידעה מה טפל ומה עיקר.

שאול יהלום: אם היו באים אורחים מהממשלה או מבתי המשפט היא ידעה בדיוק מה כל אחד יגיד ומה הנקודה הרגישה שלו ואיך אפשר להתגבר עליו, והיא נתנה את העצות, ועוד היה לה זמן בין הדברים, למרות שהיא עבדה יום ולילה אם צריך – אבל היה לה זמן, היא לימדה אותי לשחק במחשב, משהו עם קלפים, אני לא יודע איך קוראים לזה.

<דורית ואג: היום אני אלמד אותך "קנדי קראש".

<מירי יכין: "סוליטר".

שאול יהלום: "סוליטר".

שאול יהלום: היא תמיד היתה מנצחת את המחשב והיא גם לימדה אותי.

שאול יהלום: באמת כולנו שמחים בשמחתך שזאת התשובה שאת מקבלת כאן, שעשית המון, ומאחלים לך שבאמת תצליחי יחד עם בנך וכל משפחתך.

שאול יהלום: מי שדיבר עד עכשיו כולל אותי יכול להגיד לך שהחיים שאחרי הם פי כמה יותר טובים מהחיים בפנים.

שאול יהלום: אצלי לא רק הבן היה מתקשר, אצלי גם היה "מה שלום הכלב".

שאול יהלום: היינו צריכים לדעת, ואם היתה בעיה, לא היינו יכולים להמשיך.

שאול יהלום: לצערנו הרב הכלב כבר לא חי.

שאול יהלום: שיהיה רק בהצלחה.

שאול יהלום: (מחיאות כפיים)

ניסן סלומינסקי: חבר'ה, אנחנו מדברים על אותה דורית?

ניסן סלומינסקי: אצלכם היא לא עישנה?

<דורית ואג: מה זה "עישנה"?

<דורית ואג: כולם עישנו בזמן ישיבה.

מיכל רוזין: אני זוכרת שהיו מעשנים בתוך החדרים.

<דורית ואג: מישהו עישן סיגרים ואחרים סיגריות.

ניסן סלומינסקי: רציתי לשמוע קודם כול את יושבי-הראש, אבל נמצא אתנו שר בממשלת ישראל שבקדנציה הקודמת היה חבר בוועדה והוא צריך ללכת.

ניסן סלומינסקי: זה אולי סימן שהוועדה היא מקפצה למי שרוצה להיות שר.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מיריב לוין לומר כמה מילים ואחר-כך מיקי.

<דורית ואג: רק אל תספר כמה רבנו כשהיית יושב-ראש קואליציה.

יריב לוין: איך ידעת על מה אני הולך לדבר?

<דורית ואג: נו, מה?

<דורית ואג: אני לא יודעת?

יריב לוין: דורית, קודם כול, אני מוכרח לומר שאת אחד הכישלונות הגדולים של חיי.

יריב לוין: הסיבה היא שמיום שנכנסתי לכנסת השאיפה שלי היתה להיות ת"פ שלך פה כיושב-ראש הוועדה ולא הלך.

יריב לוין: כל מה שניסיתי לעשות, היו מוכנים לראות אותי בכל המקומות כולם, רק לא כאן.

ניסן סלומינסקי: אתה רוצה להתחלף?

יריב לוין: אני יכול להרגיע אותך, אדוני היושב-ראש, אין חשש שייתנו לי אפילו אם אני ארצה.

יריב לוין: זה נכון.

יריב לוין: אני שומע את אנחת הרווחה שזה לא קרה מחלק מאלה שיושבים מולי שהיו שותפים בשעתו לחוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו.

יריב לוין: נדמה לי שקיבצת כאן את כולם ביחד, אז זאת אולי הזדמנות עם פרישתך כאקט אחרון לעשות דיון מחודש בחוק הזה, אולי תפרשי בתרועה גדולה.

יריב לוין: נכנסתי לכנסת כחבר כנסת חדש לפני כשבע שנים.

יריב לוין: למרות שהייתי יושב-ראש ועדת הכנסת ביליתי המון-המון זמן בוועדה הזאת, הייתי כאן דייר קבוע עם אין-סוף הצעות חוק שבאו לכאן.

יריב לוין: בדרך הזאת למדתי כאן הרבה מאוד מעבודת הכנסת.

יריב לוין: אני חושב שהיה המון-המון מה ללמוד מהדרך שבה ניהלת את הוועדה, בצורה שהיתה גם עניינית, גם מקצועית, גם נטולת פניות - - -

מיכל רוזין: קשוחה.

<דורית ואג: בחייאת, מיכל.

מיכל רוזין: צריך להגיד את האמת.

יריב לוין: אני לא חושב שזאת היתה קשיחות, אני חושב שזה היה שמירה על סדר והתנהלות של דברים בוועדה שסובלת מעומס עצום ומלחצים קשים מכל הכיוונים.

יריב לוין: אני חושב שהיתה הערכה כללית גם להגינות שלך וגם לאופן שבו ניהלת את הדברים וגם למסירות יוצאת הדופן שגילית שבאמת באה לידי ביטוי בזה שהתעקשת כמנהלת ועדה להישאר ולהיות נוכחת במליאה בכל הצעת חוק שהוועדה הזאת אישרה, גם אם זה היה בשעות מאוחרות בלילה, ואני חושב שהדבר הזה גם הוא לא דבר מובן מאליו, והוא ראוי לציון.

<דורית ואג: והשעות המאוחרות בלילה היו בגלל - - -

יריב לוין: בגלל יושב-ראש קואליציה "כושל" שתעדף תמיד את ועדת החוקה, חוק ומשפט - -

<דורית ואג: החוקים של ועדת החוקה היו תמיד אחרונים בסדר-היום.

יריב לוין: - - בסוף סדר-היום.

יריב לוין: להערכתי ב-90% מהפעמים היתה לך אפשרות להספיק עוד לנסוע הביתה, להדליק את הטלוויזיה ולראות אותי עוד יושב שם עם חוקים אחרים, כך שגם ניסיתי לא לקפח אותך יותר מדי.

יריב לוין: דורית, אני רוצה להגיד לך באמת תודה רבה, היית לי באמת לעזר רב, למדתי ממך המון, ואני חושב שהכנסת הרוויחה אותך הרבה מאוד שנים והשארת אחריך, אני חושב גם בוועדה, צוות עם הרבה ניסיון, עם הרבה ידע, שלמד ממך לא מעט, ואני בטוח שימשיך ביחד עם יושב-ראש הוועדה ועם הצוות המשפטי כאן להוביל את הוועדה הכול-כך חשובה הזאת להרבה מאוד הישגים.

יריב לוין: אני מאחל לך המון הצלחה, תיהני מהחיים, מגיע לך.

<דורית ואג: תודה רבה.

<דורית ואג: (מחיאות כפיים)

ניסן סלומינסקי: מיקי, מי שהיה יושב-ראש הוועדה בשתי קדנציות.

<מיכאל איתן: הגעתי להיכרות עם דורית עוד בזמן שהיתה בוועדת הבחירות.

ניסן סלומינסקי: מיקי, יש לי בקשה, רק לא 11 שעות...

<מיכאל איתן: לכן שאלתי קודם מה זה קצר.

<מיכאל איתן: הבנת?

<מיכאל איתן: בכל אופן, יולי היה חבר ועדת החוקה בתקופה שהייתי יושב-ראש ועדת החוקה, ובין השאר הוא היה חבר במשלחת של ועדת החוקה שנסעה לחוץ-לארץ, לקנדה ולארצות-הברית, ללמוד את המשטר הקונסטיטוציוני שם - -

מיכל רוזין: אנחנו מחכים לספר שלך, דורית.

<מיכאל איתן: - - והיתה לו מנהלת מצוינת שארגנה הכול מאל"ף ועד תי"ו, בלי זה הוא לא היה יכול.

<מיכאל איתן: בכל אופן, כשהגעתי לוועדת החוקה כבר הכרתי את דורית מתוקף תפקידה בוועדת הבחירות המרכזית, שם ייצגתי את הליכוד, אבל האמת היא שלא ידעתי עד כמה אני יכול למצוא מנהלת ועדה שהיא בסופו של דבר, קראתי לזה "חלומו של כל יושב-ראש ועדה".

<מיכאל איתן: אישה – צריך להביא בחשבון שכאלמנת צה"ל - - -

<דורית ואג: לא צה"ל, אבל אלמנה.

<מיכאל איתן: - - - סליחה.

<מיכאל איתן: כאלמנה שהיתה צריכה לשמר את התא המשפחתי הקטן, ובהמשך גם היו לה מחויבויות לאם שדעכה אל מותה, ובמקביל היא מנהלת הוועדה, שאי-אפשר למצוא בה דופי או בעיה, כאילו שהיא פנויה מכל דבר ועניין והבייבי היחיד שלה הוא הטיפול בוועדה.

<מיכאל איתן: שילוב של הדברים האלה – קפיצה הביתה, חזרה בשעות לילה מאוחרות, כשדיברו כאן על העבודה של הוועדה – היו תופעות שלמדתי להעריך ולהעריץ בה ואת היכולות שלה בכל התחומים.

<מיכאל איתן: מה שאני רוצה להדגיש שהוועדה בזמננו עשתה קפיצת מדרגה במעבר לוועדה שהיא פורטל מבחינת המידע ואתר הכנסת.

<מיכאל איתן: זאת היתה הוועדה הראשונה שהיתה צריכה לעבור שדרוג.

<מיכאל איתן: במקום הגישה הפרימיטיבית שבה פעל אתר הכנסת, הפכנו את הוועדה למקום שמזין את החומרים, ועבודת הוועדה היתה משולבת בטכנולוגיה שהיתה אז, בשנת 2003, המתקדמת ביותר.

<מיכאל איתן: אי-אפשר היה לעשות את זה ללא דורית.

<מיכאל איתן: לא שהיא תרמה טכנולוגית, אבל היכולות שלה להבין מה קורה ולהפעיל את הצוות, כשהיא עושה את זה כמו משפחה, כראש משפחה לצוות שהיא מנהלת.

<מיכאל איתן: היכולת שלה להפיק מאנשים את המקסימום היא איכות שהביאה לוועדה הזאת הצלחות עצומות, ובהמשך גם בפרויקט של חוקה לישראל בהסכמה רחבה.

<דורית ואג: שאפו לתמי ברנע.

<מיכאל איתן: שהיתה מזכירה של הפרויקט של החוקה.

<מיכאל איתן: זה היה מאות ישיבות עם מאות רבות של שעות דיון, עם מסמכים שעברו לדיגיטציה.

<מיכאל איתן: בכל אופן זו היתה עבודה בהיקפים עצומים ודורית ניצחה על הצוות ועל פעילות הוועדה.

<מיכאל איתן: אני יכול להגיד לכם שזה גם נבע – ראיתי את זה אצל דורית – מהיכולת העצמית להבין מה גורם שצריך לעשות את העבודה הניהולית ומה בסמכותו של היושב-ראש, כשבזה היא לא תתערב, בעניינים הפוליטיים.

<מיכאל איתן: אבל מה, היה ויכוח אחר-כך מה זה ניהולי ומה זה מהותי.

<מיכאל איתן: אחד הדברים הניהוליים שהיא טענה להם בתחום סמכותה זה איך הוועדה נראית, ואמרתי שהיא צודקת, ולא ידעתי שהיא מתכוונת לזה שהיא גם רוצה להשפיע על איך אני נראה כיושב-ראש הוועדה.

<מיכאל איתן: מרגע שאמרתי כן, הייתי שומע בכל פעם הערות על לבוש לא תקין כזה או אחר.

<מיכאל איתן: אומנם נלחמתי כנמר אבל נפלתי כמו זבוב.

<דורית ואג: מה שנכון, נכון.

<מיכאל איתן: אני רוצה, דורית, לאחל לך עוד פעם את כל הטוב שאפשר.

<מיכאל איתן: את עוברת כעת לשלב חדש בחיים שלך, כמי שעבר את השלב הזה לא מזמן אני עדיין זוכר את המעבר ואני יכול לומר לך שטוב מה שהיה, שהיה לך מעניין, שהיה לך מאתגר, שהצלחת בתפקידך, עכשיו את מתחילה דרך חדשה.

<מיכאל איתן: אני מאחל לך שתצליחי לא פחות, אלא יותר בשלב הבא של החיים שלך.

<מיכאל איתן: בהצלחה.

<מיכאל איתן: (מחיאות כפיים)

ניסן סלומינסקי: מכבד אותנו בנוכחותו יושב-ראש הכנסת, שגם הוא היה חבר בוועדת החוקה.

ניסן סלומינסקי: בכבוד.

ניסן סלומינסקי: יולי.

יולי יואל אדלשטיין: אחד מהפקודים.

יולי יואל אדלשטיין: יושב-ראש הוועדה, דורית, יצא לי בשלוש השנים האחרונות בתפקידי כיושב-ראש להשתתף בכמה פרידות, ואני שונא את הפרידות האלה משני טעמים: הטעם הראשון, כי אני יכול לבוא ויכול לא לבוא, אז מטבע הדברים אני בא לאנשים שבאמת עבדתי אתם והם יקרים ללבי, אבל צריך להיפרד מהם ואני שונא את זה.

יולי יואל אדלשטיין: והטעם השני שאני מאוד רוצה כמו כולנו להרגיש את הקשר, ואז אני מתחיל עם כל המשפטים של הזקנים "כשבגרוש היה חור, אנחנו כבר ישבנו יחד בוועדה הזאת", ואני לא אעשה את זה הפעם, כי באמת נמצא כאן ממש פנתיאון של יושבי-ראש לשעבר וחברי כנסת פעילים בוועדה הזאת.

יולי יואל אדלשטיין: שמעתי רק את מיקי, אולי אחרים גם דיברו לפני שעזבתי את המליאה, אבל, דורית, כל מילה מיותרת, אני חושב שעד כמה שתמיד אנחנו חוזרים למשפטים הסנטימנטליים האלה קשה מאוד לתאר את הכנסת בלי הנוכחות הכול-כך מורגשת שלך.

יולי יואל אדלשטיין: ואני מדגיש את הכנסת, לא רק את ועדת החוקה, חוק ומשפט.

יולי יואל אדלשטיין: מטבע הדברים החוקים הרבים מן הוועדה הזאת מגיעים למליאה, ותמיד רואים אותך בתא המומחים, עם כל התודות המתבקשות, ודאי יחד עם צוות הוועדה, היועצת המשפטית ונוספים, אבל זה כבר חלק מן הנוף בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: כל מי שהיה חבר בוועדת החוקה, חוק ומשפט בקדנציות הרבות שאת כאן מתקשה לדמיין ולתאר איך הישיבות מתנהלות מבלי שאת קובעת הרבה דברים.

יולי יואל אדלשטיין: לא ידעתי על לבוש יושב-ראש הוועדה, זה מיקי חידש לי, אבל מסתבר שגם זה.

ניסן סלומינסקי: גם חברי הוועדה.

יולי יואל אדלשטיין: זה רק מעיד על דיסקרטיות.

יולי יואל אדלשטיין: היא לא אמרה לי או לדן או למישהו אחר: תשמעו, דברו אתו.

יולי יואל אדלשטיין: לא, הכול ישיר.

<מיכאל איתן: בעניין הזה אני נגד שקיפות.

<מיכאל איתן: ..

יולי יואל אדלשטיין: באמת, לא הרבה מילים, יש הרבה דוברים – את פשוט היית יוצאת מן הכלל בין האנשים הטובים שנמצאים בכנסת.

יולי יואל אדלשטיין: זה לא חוכמה להתבלט כשאחרים לא ברמה.

יולי יואל אדלשטיין: יש הרבה ברמה ואת עדיין היית מאוד בולטת.

יולי יואל אדלשטיין: אני מצטרף לכל האיחולים להמשך הדרך, כי ברור, כפי שכולנו מכירים אותך, לשבת בבית ולשחק ברידג' זה ממש לא בשבילך, אז באמת הצלחות לפחות ברמה שהיו לך כל עוד ששירת נאמנה את הכנסת ואת עם ישראל כאן מתפקידך.

יולי יואל אדלשטיין: ברכות.

<דורית ואג: תודה רבה.

<דורית ואג: (מחיאות כפיים)

אלי בן-דהן: דורית, אני רץ למליאה.

<דורית ואג: תודה, אלי.

אלי בן-דהן: רציתי לברך אותך בתור מי שמעולם לא היה חבר בוועדה הזאת.

<דורית ואג: אבל היה יושב פה ימים ושעות כמנהל בתי הדין.

ניסן סלומינסקי: נשמח לשמוע את מי שהיה שר, אבל היום הוא חבר ועדה, ואני רוצה להגיד לכם שהוא מקפיד, לא מפספס שום דבר.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע איך להגדיר את בני.

ניסן סלומינסקי: כרגע הוא חבר ועדה, מה יהיה בשבוע הבא, אני לא יודע.

ניסן סלומינסקי: כרגע הוא חבר ועדה מהנאמנים.

ניסן סלומינסקי: בני, אני מניח שזה במורשת.

ניסן סלומינסקי: אני מבין שהאבא, אומרים לי, היה חבר בוועדה 30 שנה.

זאב בנימין בגין: 29 שנים.

ניסן סלומינסקי: בני, בכבוד.

זאב בנימין בגין: הוא עבר לבלפור מרוזנבאום 1 ועבר ללשכת ראש הממשלה מן הוועדה הזאת.

ניסן סלומינסקי: אני קודם אמרתי שמהוועדה הזאת קופצים להיות שר, כמו יריב, אבל אתה אומר שאפשר לקפוץ להיות ראש ממשלה.

זאב בנימין בגין: יש לכם עוד צ'אנס.

זאב בנימין בגין: אני אומר את זה גם למיכל וגם לאורי.

אורי מקלב: הנכדה הופיעה כאן בוועדה השבוע בצורה מרשימה ביותר.

<דורית ואג: הנכדה של ראש הממשלה.

אורי מקלב: כן, והבת.

<דורית ואג: היא מופיעה פה הרבה.

אורי מקלב: השבוע ראינו גם את הדור השלישי פה.

אורי מקלב: זו גם סגולה.

מיכל רוזין: עכשיו הוא מסמיק.

<דורית ואג: כי היא עושה לו הרבה נחת פה בהופעות שלה.

אורי מקלב: הן מרשימות.

זאב בנימין בגין: אנחנו משתדלים שזה לא יקרה יחד.

<דורית ואג: אנחנו יודעים.

זאב בנימין בגין: לדן ולי יש ניסיון עגום בעניין הזה של ילדים שמשתתפים בוועדות.

זאב בנימין בגין: בהמשך לדברים של היושב-ראש, כשהייתי חבר הממשלה עם דן ועם מיקי, והתפלאו למה אני שר בלי תיק, התשובה היתה: אני שר בלי תיק כי אבא שלי היה שר בלי תיק ורציתי להיות שר בלי תיק, בנו של שר בלי תיק.

זאב בנימין בגין: ואני חבר הוועדה הזאת כבנו של חבר הוועדה הזאת, וממנו למדתי לפני שנים רבות, זאת אומרת, 50 שנה ואולי 60 שנה, לא רק על חשיבות הוועדה, אלא גם איזה כיף לי להיות חבר בה.

זאב בנימין בגין: במובן הזה אני חושב שאני היחיד פה בחדר שגם הצביע עבור חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו ועדיין חבר כנסת.

זאב בנימין בגין: זו זכות שהתגלגלה - - -

אוריאל לין: התחלפת עם צידון, עם יואש צידון ז"ל.

זאב בנימין בגין: יכול להיות.

אוריאל לין: זה כתוב בנייר שיש אצל דורית.

<דורית ואג: הוא ישלם בשביל להסתכל...

זאב בנימין בגין: בניגוד למה שרוב הציבור יודע וחושב הכנסת ומליאת הכנסת הם במרכז ההוויה של הדמוקרטיה שלנו, ובתוך המרכז הזה נועד מקום מיוחד במינו לוועדה הזאת על היכולת שלה להשפיע.

זאב בנימין בגין: אני חושב שאחד הדברים היפים בעבודת הכנסת הוא המשא-ומתן המתנהל כאן בין נציגי הממשלה מצד ימין וחברי הכנסת מצד שמאל שמביא בכל פעם לשיפורים יפים וטובים לטובת הציבור בחוקים המוגשים, ובמידה רבה תמיד היה כך.

זאב בנימין בגין: הדיון איננו דווקא על-פי חתך מפלגתי או קואליציוני-אופוזיציוני, אלא באמת לגופם של דברים.

זאב בנימין בגין: במרכז החשוב הזה, בצנטרום של הפיילה ממש, ישבה דורית.

זאב בנימין בגין: אני חבר ועדה מאוד צעיר, טירון, שהתמניתי על-פי בקשתי.

זאב בנימין בגין: כמובן הדבר הראשון שעשיתי זה היה לסור לדורית ולקבל שיעור ראשון.

זאב בנימין בגין: הייתי חבר ועדת החוץ והביטחון, אבל "רביזיה" לא ידעתי מהי, בזה נתקלתי כאן.

זאב בנימין בגין: צריך הייתי לקבל את השיעור הזה ממורתי הוותיקה, והנאמנה והמסורה.

ניסן סלומינסקי: גם "התייעצות סיעתית".

זאב בנימין בגין: ועוד לא למדנו הכול כנראה.

<דורית ואג: "נושא חדש" שכחתם.

זאב בנימין בגין: ו"נושא חדש", כן.

זאב בנימין בגין: דורית, מתי הגעת?

<דורית ואג: לוועדת החוקה – בפברואר 1988, לכנסת – ביוני 1980.

זאב בנימין בגין: כשאת הגעת לוועדה אני רק הגעתי לכנסת.

זאב בנימין בגין: עוד פעם מכל הוותיקים היושבים כאן, אני רואה את אברהם פורז בקצה האולם - -

<דורית ואג: הוא נכנס בשקט, רק עכשיו ראיתי אותו.

זאב בנימין בגין: אבל אברהם תמיד בשקט ופועל בשקט.

זאב בנימין בגין: - - כך יצא שאני עדיין כאן.

זאב בנימין בגין: וברוך השם גם את היית כאן כשבאתי והיינו יחד עוד חצי שנה בערך, ואני מודה לך על הלימוד, ועל המסירות ועל הנכונות להדריך גם בפרטים הקטנים.

זאב בנימין בגין: אני רק מצטרף לחברים האחרים באיחולי הצלחה.

זאב בנימין בגין: זה יחסר לך, אבל תתגברי.

ניסן סלומינסקי: נמצא אתנו גם מי שהיה שר המשפטים בנוסף לכל הדברים.

ניסן סלומינסקי: אני אומר בהקשר הזה.

<דורית ואג: וחבר ועדת החוקה.

ניסן סלומינסקי: חבר ועדת החוקה ושר המשפטים, דן מרידור.

ניסן סלומינסקי: לפני שאני אתן לך לדבר, אני אעביר את רשות הניהול לבני, רק מה שאני מבקש שאל תעשה הצבעה עכשיו על החוקה.

ניסן סלומינסקי: ..

זאב בנימין בגין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שזה לא היה לגמרי טיפשי שבחלק הזה כמו שדורית ניהלה את הוועדה כל הזמן, היא גם תנהל את הישיבה הזאת.

ניסן סלומינסקי: כרגע אתה מנהל, אחר-כך תעביר את השרביט למי שאתה רוצה.

אברהם פורז: פעם היה שופט כשהוא הבין שהצדדים עסוקים, הוא אמר:

אברהם פורז: אני הולך ושהקלדנית בינתיים תרשום את הדיון...

ניסן סלומינסקי: אני אשתדל מיד כשתיגמר ההצבעה לחזור לפה ובכל פעם נרוץ.

ניסן סלומינסקי: בינתיים, דן.

דן מרידור: הכנסת היא מקום של 120 נבחרי הציבור, וכולנו צריכים לכבד אותם, ויש מי שחושב שהם לבדם עושים את העבודה.

דן מרידור: בספרי ההיסטוריה ייכתב שהם חוקקו, הם עשו ומנעו והצליחו, אבל אדם שנבחר לכנסת לא נבחר על-פי הידע שלו, היכולת לחוקק, ההבנה שלו של תהליכים, הוא בא עם יכולת להיבחר – העובדה שהוא פה.

דן מרידור: אין כמו ועדת החוקה, אני חושב שהיא ועדה שדורשת הרבה ידע והבנה כי היא עוסקת בחקיקה, ואולי החשוב מכול, הכנסת היא בית המחוקקים, וכשהיא קובעת, אחר-כך אנחנו הופכים להיות עבריינים אם לא קיימנו מה שצריך לקיים, והוועדה הזאת במיוחד היא ועדה שבה צריך להקשיב לאנשים המקצועיים.

דן מרידור: איל ינון יושב פה היום וקודמיו בתפקיד, אנשי משפט, אנשי פרוצדורה - - -

<מיכאל איתן: סיגל נמצאת כאן.

דן מרידור: סיגל ואיל ראש המערכת, שעל-פי חוק הוא היועץ המשפטי לכנסת, וכל אנשי המשפט כאן ואנשי הארגון שכאן.

דן מרידור: ועדת החוקה היא גוף מיוחד כזה, היא מאוד מקצועית.

דן מרידור: לדורית היה מקום יוצא דופן, מפני שלא קל להתנהל עם נבחרי ציבור שכל אחד מהם חושב שהוא מבין והוא יודע, וצריך לתמרן כך שבסוף תהיה עבודה טובה.

דן מרידור: יש לדורית גם נועם הליכות עם נחישות - - -

<בהירה ברדוגו: נועם הליכות.

<בהירה ברדוגו: ..

דן מרידור: עם נחישות, אבל נועם הליכות.

<דורית ואג: ברדוגו, תצאי החוצה.

<דורית ואג: ..

דן מרידור: להיות רק נחמד בלי נחישות זה לא פה.

דן מרידור: להיות רק נחוש בלי נועם הליכות עם חברי כנסת לא תסתדר בחיים, ויש לה גם מה שקוראים אצלנו במשנה "ניקיון הדעת".

דן מרידור: איש לא חשד בה אי-פעם שהשיקול שלה לא ענייני.

דן מרידור: ניקיון הדעת – יושבים נקיי הדעת בירושלים.

דן מרידור: היא נקיית דעת.

דן מרידור: כשאתה מדבר אתה תמיד ידעת שתשמע תשובה לפי מיטב אמונתה המקצועית, העניינית, לא כדי לקדם איזה אג'נדה אחרת.

דן מרידור: משך השנים שזכיתי לשרת כאן

דן מרידור: בוועדה, גם כחבר הוועדה הרבה שנים, כיושב-ראש ועדות משנה, תמיד נהניתי הנאה רבה מהידע, שיש כאן מישהי, שכאשר אני לא יודע, ואני לא יודע הרבה, היא יודעת, אפשר לפנות אליה ולקבל תשובה.

דן מרידור: היא אוצרת בתוכה ידע עצום, וזכינו להיות כאן ביחד – ראיתי שכמה שרים עזבו וחבל שהם לא שומעים את זה – כשחוקקנו מה שהזכיר כאן בני קודם, את חקיקת היסוד של זכויות האדם, בשנת 1992.

דן מרידור: זאת ועדה, שלפי שמה לפחות, צריכה גם לדאוג לחוקה לישראל, ונעשה כאן במקום הזה עם אוריאל לין, שהיה יושב-ראש הוועדה אז, ואחרים, מיקי יושב כאן, רובינשטיין ואחרים שעסקו בכך – משך השנים באמת דברים יפים נעשו.

דן מרידור: אחד הדברים שצריך לזכור שהוועדה הזאת נבחנת בהם, בעיני זה החוקים שברוך השם לא חוקקת, כי הסכנה בחוקים שמוצעים לפעמים היא הרבה יותר גדולה מאלה שמחוקקים בסוף, והרעיונות ההזויים המאוד פופולריים שבאים לכאן מסכנים אותנו.

דן מרידור: אני זוכר כשהגעתי למשרד המשפטים – גם שם שירתי פעם – ראיתי מאחורי במדף, נדמה לי היו אז 20 כרכים של דינים או "גדעון" אפילו.

דן מרידור: אמרתי שאני רוצה לצאת מפה עם 10 כרכים, לא עם 20.

דן מרידור: נהיו 30 כמובן, כי כל הזמן מחוקקים, והיום זה כבר הרבה יותר מזה.

דן מרידור: לכן להיזהר בחקיקה ולא לרוץ זה תפקיד הוועדה.

דן מרידור: דורית, עשית עבודה עצומה פה.

דן מרידור: כולם אומרים את זה פה ויודעים את זה.

דן מרידור: אני לא אחזור על המילים הידועות, אבל כמי שעבר כבר מהפכות בחייו, כמו שמיקי הזכיר ואחרים הזכירו, את מתחילה עכשיו בגיל צעיר יחסית עוד שלב בחייך, שיהיה לך רק טוב.

<דורית ואג: תודה רבה.

<דורית ואג: (מחיאות כפיים)

זאב בנימין בגין: אברהם.

זאב בנימין בגין: צריך להגיד "אברהם פורז התקשרויות של מערכת הביטחון", כך אני קוראת לו.

אברהם פורז: קודם כול כשאמרו לי שיש טקס פרידה מדורית, אמרתי: מה, היא כבר בגיל פרישה?

אברהם פורז: תמיד היא נראתה לי צעירה, לפחות הרבה שנים לפני גיל פרישה, אבל יש לי כלל בחיים – רומני לא נוטש רומני.

אברהם פורז: אני תמיד מגיע כשרומנים מזמינים אותי.

אברהם פורז: הדבר השני, דורית, בדרך כלל אנשים אומרים דברים רעים, בעיקר מאחורי גבם.

אברהם פורז: יש שני מצבים שבהם אומרים דברים טובים: האחד זה בהלוויה והשני זה בהזדמנות של פרישה.

אברהם פורז: את זכית לזה שאת שומעת את ההספדים עכשיו, את כל הדברים הטובים עליך.

אברהם פורז: כולם אמרו עליך דברים טובים ואני רוצה להגיד עליך דבר רע מאוד: כמה פעמים הייתי על סף התקף לב בגלל דורית.

אברהם פורז: אני לא יודע אם אתם יודעים, זה לא שייך לוועדת החוקה, דורית היתה ממונה על תשדירי הבחירות של המפלגות בטלוויזיה, ואני בעוונותי במספר מערכות בחירות הייתי הרפרנט שלה לעניין הזה, וכשהייתי מקבל ממנה טלפון, ידעתי שפוסלים תשדיר, אז ברגע שהייתי שומע את קולה, באותו רגע החסרתי פעימה, ואם לא מתתי שם, אז אני כנראה אשרוד עוד תקופה ארוכה.

אברהם פורז: הבשורות שלה בדרך כלל היו בשורות איוב: פסלו לכם קטע, פסלו לכם תשדיר, אוי ואבוי מה עושים.

אברהם פורז: הואיל וזו לא היתה החלטה שלה, היא היתה רק המבשרת – במקומותינו כבר לא נוהגים להרוג את המבשר, אלא באים בטענות אל זה ששלח אותו – אני אומר לך שעל זה אני לא כועס עליך.

אברהם פורז: פרט לזה את תתגעגעי לכנסת, שלא יספרו לך סיפורים.

אברהם פורז: המצב בחוץ יותר משעמם, לא בהכרח פחות טוב.

אברהם פורז: יש פחות לחץ, אבל יותר משעמם.

אברהם פורז: יש פה הרבה דרמות, הרבה יכולת להשפיע.

אברהם פורז: לפעמים האנשים שסובבים סביב חברי הכנסת גם מסובבים אותם, זאת אומרת, יש להם השפעה גדולה מאוד על הדברים שקורים, ובאיזה מקום תהיה לך תקופה מסוימת שתרגישי פתאום שכל העשייה הזאת איננה, תתגעגעי, אבל לא נורא, מתרגלים.

אברהם פורז: לפעמים גם כשיש בעיה בסוף מתגברים עליה.

אברהם פורז: שיהיה בהצלחה.

<דורית ואג: תודה.

<דורית ואג: תודה רבה.

<דורית ואג: (מחיאות כפיים)

זאב בנימין בגין: משה, בבקשה.

משה מזרחי: תודה רבה.

משה מזרחי: אהלן, דורית.

<דורית ואג: הי – פראג, פראג, אהובתי.

משה מזרחי: לגמרי-לגמרי.

משה מזרחי: יש מעט מאוד דברים שהיו מחזירים אותי לבניין הזה, אבל דורית בטח אחד מהם.

משה מזרחי: באמת לעונג לי גם לשבת עם כל האושיות האלה, החבר'ה שליוו את ועדת החוקה.

משה מזרחי: זה גם כבוד וגם מעורר הערצה שהם באו לכבודך, דורית, גם לי זה עושה נחת רוח.

משה מזרחי: אם החליפו את השם ממזכירת ועדה למנהלת לדעתי זה בגלל דורית.

משה מזרחי: באמת שמענו את הסיפורים איך היא מטפחת את יושבי-ראש הוועדה והניסיון האדיר שלה.

משה מזרחי: אני כאפרוח צעיר שבאתי לכאן לתקופה קצרה מאוד, באמת הייתי מודאג מאוד מהקשיחות שהיא כל הזמן מקרינה.

משה מזרחי: זה מין פסאדה שמסתירה רוך כביר.

משה מזרחי: כמו שהיא טיפחה את הראשים כך היא גם טיפחה את חברי הכנסת החדשים.

משה מזרחי: אני קיבלתי פה קצת ביטחון בימי הקרבות הקשים של הקדנציה הקודמת, מי שזוכר, ימי המשילות העליזים וכו'.

משה מזרחי: נכון, ידידי?

משה מזרחי: היתה לנו איזו פינה לקבל גם תשובות טובות.

משה מזרחי: ייזכר לטוב שהיתה משלחת - - -

<דורית ואג: בדיוק לפני שנה.

משה מזרחי: - - - משלחת שהיתה אמורה לצאת מהוועדה לפראג לביקור בוועדה מקבילה שביקרה זמן קצר קודם לכן, ומשום מה הם התעקשו שגם אני אצטרף.

משה מזרחי: לא משום מה, אנחנו יודעים למה.

משה מזרחי: יושב-ראש הוועדה דוד רותם, זכרו לברכה - -

<דורית ואג: שולי מועלם.

<דורית ואג: תודה רבה.

<דורית ואג: (מחיאות כפיים)

זאב בנימין בגין: חברת הכנסת מיכאלי, את לא מקבלת רשות דיבור, אלא את רשות הניהול.

זאב בנימין בגין: אני חייב לעזוב, דורית, מחמת מה שנקרא "התחייבויות אחרות".

זאב בנימין בגין: קודם כול הודעתי לאורלי, יש כאן כמה עניינים משפחתיים, אתם רואים, ילדים של ובנים של.

זאב בנימין בגין: משפחת לוי הגדילה עשות, יש לה עכשיו שני נציגים בכנסת.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מאזנים, אחת אופוזיציה, אחד קואליציה.

זאב בנימין בגין: כן, בסוף תהיו בקואליציה.

<דורית ואג: הנה, חזר הבוס.

זאב בנימין בגין: חזר היושב-ראש, שחרר אותך, מרב.

זאב בנימין בגין: בבקשה.

זאב בנימין בגין: בהצלחה, דורית.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, בני, וכמה כיף לראות פה את האנשים הטובים, הוותיקים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רואה פה גם את דן ואחרים, עם חלקם זכיתי לעבוד בכנסת השמונה-עשרה ולהריץ דברים.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומנם לא הייתי חברה בוועדה הזאת, אבל הייתי אורחת קבועה.

<דורית ואג: הרבה עבודה עשית לנו.

אורלי לוי אבקסיס: הרבה עבודה עשיתי.

אורלי לוי אבקסיס: דורית – אל תתנו לחזות שלה לבלבל אתכם, גם כשהיא מבשרת לך בשורה משמחת, היא עושה את זה בטון רציני ותקיף ואפילו גם קצת עצבני.

<דורית ואג: - - -

אורלי לוי אבקסיס: הנה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת לומר שדורית מבחינתי היתה פה גם מגשרת.

אורלי לוי אבקסיס: אז אומנם היה פה יושב-ראש, זכרו לברכה, דודו רותם, שהיה מאוד חריף ומאוד דעתן, והרבה פעמים לא ראינו עין בעין גם את הצעות החוק שלי, אולי גם קנטרן, הוא היה מקניט אותי, ודורית ככה, ממש לידו, תוך כדי היתה רואה אותי ככה עומדת לקפוץ והיתה עושה לי עם העיניים ועם הראש, והייתי מבינה "תחכי, אל תתני לזה, אל תתפרצי עדיין".

אורלי לוי אבקסיס: דורית, אני רוצה להודות לך על הכול, על לא מעט חוקים שבעיקרם או ברובם נוגעים לילדים ובני נוער בסיכון, ילדים שעברו תקיפות וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: לדורית יש חלק כל-כך משמעותי כאן, היא ידעה כמה הדברים חשובים לי, הם כנראה חשובים לא רק לי, וכשהיה מתפנה תור אם מישהו חלילה וחס כמו בניתוח מבטל, היא היתה מרימה טלפון: אורלי, יש מקום, מחר ב-08:00 בבוקר – אני לא יכולה להספיק להגיע מהפריפריה – את רוצה להעביר את החוק, תהיי פה ב-08:00, ובזה נגמר הסיפור.

אורלי לוי אבקסיס: דורית, תודה רבה על הכול, על הליווי ועל העצות.

<דורית ואג: תודה על את יודעת מה.

אורלי לוי אבקסיס: אני נותנת לה מתכונים שאני לא יכולה לבצע, אבל היא עושה את זה מצוין.

<דורית ואג: היא מביאה לי מתכונים מבית שאן.

אורלי לוי אבקסיס: היא מבצעת, אני פחות.

אורלי לוי אבקסיס: באמת, דורית, תודה רבה, בהצלחה בכול ותיהני.

<דורית ואג: תודה, אורלי.

<דורית ואג: (מחיאות כפיים)

ניסן סלומינסקי: מרב.

מרב מיכאלי: אני מה זה מתבאסת שהפסדתי את כל הברכות של כל - - -

ניסן סלומינסקי: מרב יושב-ראש המפלגה - - -

מרב מיכאלי: הסיעה.

<דורית ואג: יושבת-ראש הסיעה.

ניסן סלומינסקי: סיעת העבודה.

<דורית ואג: המחנ"צ.

ניסן סלומינסקי: עוד לא קלטנו, אבל לאט-לאט נלמד את זה.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

מרב מיכאלי: ניסן, לא התרשמתי שאתה כזה קשה תפיסה בעניינים אחרים.

מרב מיכאלי: א', אני ממש מתבאסת, כי הפורום שיושב פה, חברי כנסת מהעבר – בעיקר חברים.

מרב מיכאלי: אני מחמיצה חברות?

מרב מיכאלי: – מדהימים פשוט.

מרב מיכאלי: תסלחו לי, אני מרגישה בחברה מרוממת ממש, אז אני כל-כך מצטערת שהפסדתי את הדברים שנאמרו.

אברהם פורז: אפשר לקרוא את הפרוטוקול אחר-כך.

מרב מיכאלי: מאה אחוז, תודה.

מרב מיכאלי: לא בכדי הגיע פורום כזה להיפרד ממך, יקירתי.

מרב מיכאלי: מן הסתם לא בכדי, כי את מיתולוגיה בעודך בחייך.

מרב מיכאלי: הזהירו אותי כשבאתי לכנסת, אמרו לי: חשוב להיות ביחסים טובים עם מנהלות הוועדות.

מרב מיכאלי: את חברה בחוקה, אז חשוב מאוד להיות ביחסים טובים עם דורית.

מרב מיכאלי: ואני, כמו שאת יודעת, התייצבתי מיד.

<דורית ואג: עכשיו אני מבינה, כששלחתי הודעה לכל חברי הכנסת החדשים אם הם רוצים לבוא ולשמוע איך עובדים, מה עושים, את היחידה שבאת.

<דורית ואג: הבנתי עכשיו.

<קריאה: היא פחדה ממך.

מרב מיכאלי: לא, לא.

מרב מיכאלי: דווקא לא היתה לי הזדמנות.

מרב מיכאלי: אני מודה ומתוודה.

מרב מיכאלי: זה תענוג לראות את הגרמפיות עם לב הזהב.

מרב מיכאלי: ממש סליחה על הקלישאה, אבל אין מה לעשות, ממש היה לי עונג גדול בקדנציה הקודמת כשהייתי חברה בוועדה, וגם בקדנציה הזאת כשעדיין עשינו פה דברים ביחד.

מרב מיכאלי: אני ממש שמחה שאת יוצאת לחיים חדשים ומהממים, שתבלי מאוד-מאוד.

ניסן סלומינסקי: אנחנו סובלים ואתם שמחים?

מרב מיכאלי: אני שמחה בשבילה.

מרב מיכאלי: האמת, גם המחליף שלה, ברוך השם, יש למה לצפות.

ניסן סלומינסקי: זה משהו אחר.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שאחרי שהיא תשמע את הכול, מאחר שהיא כבר קיבלה את כל התשבחות, פתאום היא תחליט להישאר לפעם הבאה.

ניסן סלומינסקי: למה לא לשמוע את זה פעמיים?

מרב מיכאלי: אני חושבת שאת יודעת את זה לאורך השנים, לא שאת מגלה את זה עכשיו.

מרב מיכאלי: ממש בהצלחה, ונורא נורא תודה על הכול.

<דורית ואג: תודה.

<דורית ואג: (מחיאות כפיים)

ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת עורך-הדין אוסאמה.

<דורית ואג: גם הוא סבל ממני בתשדירים.

<דורית ואג: נכון?

אוסאמה סעדי: שלום לכולם, אני באמת מתרגש מהמעמד, אני בטוח שלא כמו דורית, אבל באמת להיות במעמד כזה עם חברי כנסת לשעבר, שראיתי אותם מעל מרקעי הטלוויזיה – אומנם אנחנו חלוקים בהשקפות ובדעות הפוליטיות שלנו, אבל לפחות כעורך-דין שעבד מעל 25 שנה, ונבחרתי רק בבחירות האחרונות כחבר כנסת מטעם הרשימה המשותפת, ואני איש פוליטי משחר נעורי, הייתי באוניברסיטה העברית, למדתי משפטים פה והייתי יושב-ראש התאחדות הסטודנטים הערבים בישראל – הייתי שומע את הנאומים של השר לשעבר דן מרידור, מיכאל איתן, אברהם פורז, הלוואי עלינו חברי כנסת ושרים היום כמוכם.

אוסאמה סעדי: הלוואי.

אוסאמה סעדי: אמרתי שבחצי השנה שאני פה בוועדת החוקה, ואני חבר בוועדת החוקה, אני כבר יכול לכתוב דוקטורט על החוקים ועל איך עוקפים את חוקי היסוד.

אוסאמה סעדי: איפה השר לוין שדיבר על חוק-יסוד: כבוד האדם וחירותו?

אוסאמה סעדי: אם היו מביאים אותו היום, לא היה זוכה ברבע מהקולות שאז הצביעו בעדו.

אוסאמה סעדי: אני לא רוצה לקלקל את השמחה.

אוסאמה סעדי: אני ממש עברתי שינוי מעורך-דין לחבר כנסת.

אוסאמה סעדי: אני נלחם כאריה - - -

ניסן סלומינסקי: ונופל כזבוב?

אוסאמה סעדי: לא נופל כזבוב.

אוסאמה סעדי: אני מפסיד בקרב, אבל זה החיים בכנסת – יש קואליציה ויש אופוזיציה, ואנחנו, הרשימה המשותפת אופוזיציה, אז לפעמים אני מוצא את עצמי האופוזיציה היחידה בוועדת החוקה, אבל בכל זאת אני מנסה להציג ולהביע את העמדות שאני מאמין בהן, ושהרשימה שלי מאמינה בהן מבחינת שלטון החוק, מבחינת הגנה על הדמוקרטיה.

אוסאמה סעדי: אומנם כמובן יש לנו הפן הפוליטי וסיום הכיבוש והקמת מדינה פלסטינית, אבל בוועדת החוקה אני מנסה, כפי שכבוד היושב-ראש רואה, אני בכל זאת מנסה לדבר לגופו של עניין, להתווכח ולהביע דעה אובייקטיבית ומנסה לשכנע, לפעמים אני מצליח, ברוב המקרים אני לא מצליח.

ניסן סלומינסקי: אתה משתכנע, זה בסדר.

אוסאמה סעדי: דורית היתה לי לעזר ממש בתחילת דרכי כחבר כנסת חדש, עזרה לי המון, ואני מאוד-מאוד מודה לך מקרב לב.

אוסאמה סעדי: אני בטוח, כמו ששמעתי מדן, שלפני הכנסת יש חיים ואחרי הכנסת יש חיים מהממים, אז רוצי ושתהא דרכך סוגה בשושנים.

אוסאמה סעדי: תודה רבה.

<דורית ואג: תודה.

<דורית ואג: (מחיאות כפיים)

ניסן סלומינסקי: עוד חבר כנסת שהוא גם חבר פעיל מאוד בוועדת החוקה, גם בקדנציה הזאת ואני חושב שגם בקדנציה הקודמת.

ניסן סלומינסקי: אורי.

אורי מקלב: זו הקדנציה השלישית.

ניסן סלומינסקי: אורי, בבקשה.

אורי מקלב: זכיתי להרגיש גם קצת מעין יושב-ראש מכיוון שהובלתי כמה חוקים משמעותיים, ארוכים וכבדים, ולכן הרגשתי מה התרומה של דורית.

אורי מקלב: הארכנו כאן בדיבורים, אני אשתדל לגעת במעלות ובתרומה של דורית.

אורי מקלב: כולנו יודעים שתחסרי ונתגעגע, אבל אנחנו יודעים שכל המהלך הזה ברצונך, את ביקשת אותו כבר הרבה זמן, אז זה מרגיע אותנו.

אורי מקלב: החריצות שלך, הזריזות, האחריות, המקצועיות והאכפתיות – זה כולנו יודעים ויש לך נמרצות של צעירים.

אורי מקלב: לצעירים אין את הנמרצות הזאת שיש לך.

אורי מקלב: אבל אני חושב שמה שמייחד אותך, בעיני, ואני מרגיש שזה לא רק מייחד אותך, אלא זה גם סוג של מורשת, זו האמת הצרופה שבך.

אורי מקלב: להיות בבניין הזה, להיות בתוך האקווריום הזה ולא לאבד, אפילו לא להתקהות במשהו באכפתיות ולא להתרגל לכל מיני תופעות, אני חושב שזה משהו מיוחד.

אורי מקלב: וזו גם מורשת שאפשר להיות בבניין הזה ולהישאר אותו אדם עם האמת ועם אפילו לפעמים איזו תמימות באכפתיות, עדיין הצליח להרגיז אותך שלא הולכים ביושר, וזה סימן מאוד טוב, וזה מאוד בולט באישיות שלך.

אורי מקלב: עוד מעלה אחת זו הלויאליות האבסולוטית ליושב-ראש – אולי גם הזכירו את זה – מסוג מיוחד.

אורי מקלב: אני לא יודע אם הזכירו את זה פה כשהלכנו להצבעות, אבל בכל אופן בשתי הקדנציות האחרונות היה כאן דוד רותם – היושב-ראש שלא נמצא פה זה דוד רותם, זכרו לברכה – הקשר שהיה ביניכם היה מאוד מורגש.

אורי מקלב: ידעת להתאים את עצמך לכל יושב-ראש, וזה לא קל.

ניסן סלומינסקי: כל יושב-ראש התאים את עצמו אליה.

אורי מקלב: נדמה לך.

אורי מקלב: היא הקריבה הרבה.

אורי מקלב: אני אומר לכם שהיא הקריבה הרבה להתאים עצמה לכל יושב-ראש.

אורי מקלב: תתחיל להעריך את זה, זה לא רק שאנחנו מתאימים את עצמנו.

אורי מקלב: היא התאימה את עצמה בהמון ויתורים ואני לא אאריך בעניין הזה.

אורי מקלב: מה שנשאר לי בזיכרון שמשה

אורי מקלב: תגלתה המחלה של דוד רותם, כשהוא עוד כיהן כיושב-ראש, היחידה בכנסת שהמשפחה ראתה לנכון לשתף אותה בתהליך הזה כדי לקבל עזרה זו היתה את, דורית, גם כשומרת סוד באופן מיוחד.

אורי מקלב: זה גם כן לא דבר מובן מאליו.

אורי מקלב: כל הדברים האלה באמת משאירים לנו זיכרון טוב.

אורי מקלב: אנחנו מאחלים לך הצלחה גדולה בהמשך דרכך.

אורי מקלב: המסירות למשפחה – הבן נמצא פה - - -

<דורית ואג: תרים את היד.

ניסן סלומינסקי: הוא כבר הרים פעם.

ניסן סלומינסקי: אתה בעד או נגד.

ניסן סלומינסקי: ..

אורי מקלב: זו הפעם הראשונה שאני רואה אותך.

אורי מקלב: יכולתי רק לדמיין את המסירות הגדולה של אימא אליך בכל השיחות איפה היא בסוף שבוע, לאן היא יוצאת.

אורי מקלב: אם היא מיהרה לאיזה מקום, זה רק כדי להיות אתך או קרוב אליך, בכל דבר אחר העבודה היתה קודמת.

אורי מקלב: בהצלחה.

<דורית ואג: תודה רבה, אורי.

<דורית ואג: (מחיאות כפיים)

ניסן סלומינסקי: נמצא אתנו חבר כנסת לשעבר ויכול להיות שגם חבר כנסת לעתיד, לפחות לפי החוק הנורווגי זה אפשרי, שהיה חבר ועדה כאן, אברהם מיכאלי.

<דורית ואג: פעיל מאוד.

אברהם מיכאלי: תודה לך, אדוני היושב-ראש – עדיין אני יכול לקרוא לך "אדוני היושב-ראש" – באנו להגיד כמה מילות פרידה לדורית.

אברהם מיכאלי: כשהתקשרו להודיע לי שעושים לך פרידה בהתחלה די התבלבלתי כי אמרת לי שאת רוצה לפרוש, אבל לא ידעתי שבסוף את פורשת.

אברהם מיכאלי: קיוויתי כל הזמן שיטרפדו לך.

אורי מקלב: מה שהיא רוצה היא משיגה.

אורי מקלב: ..

<דורית ואג: הצליחו שנתיים, אבל זהו.

אברהם מיכאלי: רצונך – כבודך, ואנחנו יודעים שהפרישה היא מרצונך הטוב.

אברהם מיכאלי: חשוב בחיים לפעמים לפרוש בזמן, כשיש לך עדיין כוח לעשות דברים.

אברהם מיכאלי: אני מקווה שאכן תממשי את הרצונות שלך.

אברהם מיכאלי: דורית, אין כל ספק.

אברהם מיכאלי: אני לא יודע כמה חברי כנסת ליוו ועדה במשך עשר שנים, עשר שנים היינו ביחד מאז שהגעתי לפה.

אברהם מיכאלי: את החלפת שני יושבי-ראש בתקופה שלי.

אברהם מיכאלי: בתקופה של עשר שנים היו פה מנחם ודודו, זהו.

ניסן סלומינסקי: ואני.

<דורית ואג: וניסן.

אברהם מיכאלי: לא הייתי עם ניסן.

אברהם מיכאלי: ניסן הוא היושב-ראש הטרי של הקדנציה הזאת.

אברהם מיכאלי: תמיד הסתכלתי עליך מהצד – והיינו די מעורבים יחד עם סיגל וכל הצוות הקבוע – על המהלכים שלך, איך הקפדת שהישיבות יימשכו בקצב כזה או בקצב אחר, כי הרבה פעמים, מה לעשות, יש יושבי-ראש שיש להם הקצב שלהם.

אברהם מיכאלי: מנחם לא נמצא פה היום, אבל מנחם - - -

<דורית ואג: הוא בא לבקר אותי אתמול, כי הוא ידע שהוא לא יוכל להיות היום.

אברהם מיכאלי: כולנו יודעים שמנחם בן ששון – מבחינתי הוא גם היה יושב-ראש ועדה מיתולוגי במובן של המיוחדות שלו, אדם שהגיע לפה, לא משפטן, לא הגיע עם שום רקע משפטי במובן הניהולי, ומנחם גילה פה כוחות, והלוואי וכל חברי הכנסת ייקחו ברצינות את הוועדה כפי שמנחם לקח את זה.

אברהם מיכאלי: בזמן מנחם, אני זוכר, עשית דברים.

אברהם מיכאלי: אני משפטן ובאתי מבחוץ, ראיתי את העבודה בחוץ ובכנסת הדברים מתנהלים.

עוד פעם: את היית שותפה בכול, היית שותפה בתכנון, היית שותפה בהובלה של אותו חוק יחד עם היושב-ראש שבוודאי שיתף פעולה בהובלה.

עוד פעם: אני חושב שמגיעה לך הרבה תודה.

עוד פעם: אחרי ששמעתי שבסוף מי שמחליף אותך הוא היה גם מזכיר ועדה שלי, אז אני מבין שממשיכים במסורת.

עוד פעם: הלוואי שתמשיכי ליהנות מהדברים הטובים שתעשי עוד.

עוד פעם: אני מאמין שהחברים הטובים שממשיכים פה בכנסת גם הם יעשו עבודה טובה.

עוד פעם: בהצלחה.

<דורית ואג: תודה.

<דורית ואג: (מחיאות כפיים)

ניסן סלומינסקי: כמו שאני לא יכול בלי יד ימין שלי, אני גם לא יכול בלי יד שמאל שלי.

ניסן סלומינסקי: ויד ימין ושמאל, אתם תראו בישיבות המשותפות כל הזמן את האינטראקציה, אבל בסוף איך הכול מסתדר, זה משהו מדהים.

ניסן סלומינסקי: אני מבקש מסיגל, היועצת המשפטית של ועדת החוקה וסגנית - - -

<דורית ואג: המשנה.

ניסן סלומינסקי: המשנה, סליחה.

ניסן סלומינסקי: המשנה ליועץ המשפטי של הכנסת, סיגל, בבקשה.

ניסן סלומינסקי: אני משתדל לא להיות ביניכן.

<דורית ואג: אתה רגיל לזה.

<סיגל קוגוט: - - עניינית, כך שכל דבר שנעשה בכנסת עטוף בהרבה עשייה מקצועית טובה וחיונית.

<סיגל קוגוט: מבחינתנו ההרמוניה בין הצוות המשפטי לוועדה בניהולך היתה ללא רבב, זה דבר שתרם המון לעבודת הוועדה, מתוך תפיסה שלא אנחנו במרכז, אלא העבודה היא חשובה.

<סיגל קוגוט: כל אחד מביא את מיטבו וזה הדבר החשוב.

<סיגל קוגוט: צורת הניהול שלך היתה נהדרת, כל הצוות שלך אהב אותך מאוד, ידעת איך ללמד כל אחת ואחת מהמזכירות שעבדו אתך וגם את המזכיר שעבד אתך את כל העבודה.

<סיגל קוגוט: היית מנהיגה, אבל מנהיגה שמוציאה את המיטב מאחרים, אכפתית, מתווכחת, אבל עושה כל מה שאת יכולה.

<סיגל קוגוט: מאוד-מאוד מעריכים אותך ומאחלים לך כל טוב.

<דורית ואג: תודה, סיגל.

<דורית ואג: (מחיאות כפיים)

ניסן סלומינסקי: נמצאת אתנו אנה שניידר, שהיתה יועצת משפטית בוועדת הכספים כשאני הייתי בוועדת הכספים - - -

<דורית ואג: ושל הכנסת.

ניסן סלומינסקי: אחר-כך של הכנסת, וכיום שופטת.

שאול יהלום: אני לא יודע אם מותר לה לדבר...

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<אנה שניידר: יש לי זכות להיות חברה אישית של דורית בלי קשר לכנסת.

<אנה שניידר: אנחנו כמעט משפחה.

<אנה שניידר: דורית היא זאת שהביאה אותי לכנסת.

<דורית ואג: מה שנכון, נכון.

<אנה שניידר: אני זוכרת, זה היה בשנת 1994, היא הביאה אותי.

<אנה שניידר: היא אמרה לי: תלכי לדמביץ, תלכי לצבי ענבר, תגידי שאני שלחתי אותך.

<אנה שניידר: אלה היו המילים.

<דורית ואג: בחיי שכך זה היה.

<דורית ואג: זה לא שהיא באה משום מקום, היא היתה חברת הנהלת המכס והיועצת המשפטית.

<אנה שניידר: הכירו אותי קצת בוועדת הכספים.

שאול יהלום: את לא צריכה להתנצל.

לצבי ענבר: אני מרגישה שהיתה לי זכות גדולה להיות פה בכנסת וזה בזכותה של דורית.

לצבי ענבר: אחר-כך הייתי בוכה לה על כל מיני דברים, והיא היתה אומרת: לא נורא, אם אני מסתדרת, גם את תסתדרי.

לצבי ענבר: וכך היה.

לצבי ענבר: אני זוכרת שהגעתי, לא תאמינו, לתקציב בשנת 1994, והדבר הראשון שהייתי צריכה לעשות – אז גדליה גל היה יושב-ראש ועדת הכספים – הסתייגויות, הסתייגויות בקילוגרמים, ודורית הייתה כל הזמן מרגיעה אותי: אל תדאגי, זה לא משנה, תמצאי לך כל מיני דרכים כדי לכתוב את ההסתייגויות, ובאמת למדתי ממנה.

לצבי ענבר: אני גם זוכרת שהיה לנו איזה אירוע עם מיקי איתן שהוא עשה פיליבסטר בוועדה, ואיזה עשר שעות היו הסתייגויות – הוא הגיש הסתייגויות, אני כתבתי אותן, ותיאמנו בינינו מתי נלך לשירותים.

לצבי ענבר: עכשיו אני כבר כמעט 11 שנה לא כאן, הייתי פה בסך הכול פעמיים.

לצבי ענבר: היום זו הפעם השנייה.

שאול יהלום: אנה, גם על הוועדה למינוי שופטים היתה לה השפעה.

<אנה שניידר: אולי.

<אנה שניידר: הייתי פה פעמיים, פעם אחת כשסמדר אלחנני פרשה ופעם שנייה זה כשדורית פורשת.

<אנה שניידר: אנחנו שתינו נסתדר, נמשיך להיות חברות, אנחנו מתכננות כבר תל-אביב, עניינים, הכול יהיה בסדר.

<אנה שניידר: דורית, תודה.

<אנה שניידר: (מחיאות כפיים)

ניסן סלומינסקי: מירי יכין שהיא ראש אגף טקסים ואירועים, ואחר-כך רב מוישה גפני.

<דורית ואג: תיכף היא תספר לכם שאני הבאתי את אנה, אבל תשאלו מי הביא אותי.

<מירי יכין: האמת שכבר מאתמול בלילה התרגשתי מאוד, והבוקר ליד השעון פגשתי את דורית וישר אמרתי לה: אני מתרגשת ואפילו דמעתי.

<מירי יכין: פעימות לב.

<מירי יכין: זה פרק זמן ארוך, וחשוב ויקר.

לא להתרגש: אני רוצה לומר מספר מילים על דורית החברה.

לא להתרגש: הכרתי את דורית דרך בעלה, רובי, שהיה חבר קרוב מאוד של בעלי.

לא להתרגש: דורית של אז היתה מאוד רגועה, אוהבת, מבלה וממצה את החיים כמה שיותר.

לא להתרגש: כבר אז היו הרבה מסעדות, הרבה נסיעות לחו"ל והרבה בילויים.

לא להתרגש: לימים נישאה דורית לבעלה רובי וכשנולד בנה ירון לא היה אושר גדול יותר לה, לבעלה, לאחיה, להוריה ולכל בני המשפחה.

לא להתרגש: לצערנו רובי נפטר כשירון היה בן שנה ודורית גידלה אותו כאימא לביאה.

לא להתרגש: ירון היה כל עולמה ובבת עיניה עד עצם היום הזה.

לא להתרגש: אחרי השלושים למות בעלה הבאתי את דורית לכנסת והיא החלה את עבודתה כאן, וכפי ששמענו בוועדת החינוך, בלשכת היושב-ראש ועד היום בוועדת החוקה, ומי שרוצה לדעת מי אשם, אני אשמה, אני הבאתי את דורית, לזכות ולחובה.

לא להתרגש: אני גם הכרתי את הוריה של דורית שהלכו לעולמם.

לא להתרגש: אמה של דורית היתה אישה נאה מאוד, טובה, רגישה, אסתטית, בקיצור, רעיה, אימא, סבתא נהדרת, וכולם אהבו אותה מאוד, ואני בתוכם, ובמיוחד את בישוליה הטעימים.

לא להתרגש: ואיך אמר פורז?

<אנה שניידר: חצילים.

<אנה שניידר: חצילים.

<מירי יכין: חצילים רומניים, אין יותר מזה.

<מירי יכין: אביה של דורית, נצר למשפחת החת"ם סופר, היה אדם מאוד מרשים, גבוה, נאה, אדיב, משכיל, אבל בעיקר דעתן, וכנראה ממנו הגנים של דורית.

<מירי יכין: דורית באה, כמו שאומרים, "ממשפחה טובה מאוד", וזו התוצאה.

<מירי יכין: אני מצטרפת לברכות ולאיחולים של קודמי.

<מירי יכין: אני מאחלת לדורית בדרכה החדשה עם יציאתה לגמלאות, לבנה ירון, לאחיה, לגיסתה רותי, לכל בני המשפחה, שתזכו עכשיו לראות קצת יותר את דורית, אבל כמו שאני הכרתי משכבר הימים, רגועה, מבלה, מחייכת, שמחה ואוהבת.

<מירי יכין: מירי וכל המשפחה שלי.

<מירי יכין: (מחיאות כפיים)

ניסן סלומינסקי: רב מוישה גפני, יושב-ראש ועדת הכספים.

<דורית ואג: הבוס.

ניסן סלומינסקי: מגלים לי שהיית גם חבר ועדת החוקה.

<דורית ואג: זה קרה לו...

ניסן סלומינסקי: אמרנו, מכאן קופצים הלאה.

משה גפני: הדבר היחיד שלא הייתי בכנסת זה לא הייתי סדרן, אבל אולי גם נגיע לזה בסוף... דורית, אני באתי רק לברך אותך.

משה גפני: אני היום מסתובב בכנסת עם החברים הוותיקים ואני מסתכל מי בא אתי יחד, אבל מתברר שהיא באה לפני, אבל לוועדת החוקה הגעת מתי שאני הגעתי לכנסת, ב-1988.

משה גפני: היה לך ניסיון של כמעט שבע שנים.

<דורית ואג: שמונה שנים.

משה גפני: ראיתי בדורית, אני אומר את זה גם לוותיקים וגם לחדשים – ראיתי בדורית מנהלת מקצועית שהכן שלה היה כן והלאו שלה היה לאו.

משה גפני: הרבה פעמים קיבלתי לאו, אבל ידעתי שזה סופי, בגלל שבמקומות אחרים זה היה משתנה.

משה גפני: היא עשתה עבודה מקצועית.

משה גפני: יש לנו גם משהו אישי.

משה גפני: בכל אופן היא עבדה אצל גיסי, שקוראים לו "סמוטני", ותמיד היא היתה קוראת לי "סמוטני", אז אני שמח שהיא קראה לי "סמוטני", בגלל שהיא עוד היתה מסוגלת לקרוא לי "סמוטריץ".

<דורית ואג: רק להבהרה, כסטודנטית עבדתי במלון בתל-אביב שגיסו ניהל.

משה גפני: נכון.

<דורית ואג: את זה גילינו כבר פה.

שאול יהלום: מלון כשר?

<דורית ואג: ועוד איך.

משה גפני: אני באמצע בלגן אצלי, את יודעת - - -

<דורית ואג: מי לא?

משה גפני: אני רוצה לברך אותך, אני רוצה לברך את הילדים שלך, את המשפחה.

משה גפני: באמת עשית כאן עבודה יוצאת מן הכלל.

משה גפני: את אישה צעירה, תמשיכי עכשיו לעשות דברים נוספים וטובים, ומה שאת עושה את גם מצליחה בו.

משה גפני: אני מאחל לך אריכות ימים, בריאות טובה, אושר ועושר.

משה גפני: אני חבר כנסת ותיק, אני תמיד אזכור אותך כאן, ואת תבואי לכאן.

משה גפני: יכול להיות שהיות שאני וניסן מחליפים תפקידים, אולי אני עוד אהיה יושב-ראש ועדת החוקה.

משה גפני: שיהיה לך בהצלחה.

<דורית ואג: תודה רבה.

<דורית ואג: (מחיאות כפיים)

ניסן סלומינסקי: יהודית, בבקשה.

<יהודית בודק: אני בכנסת מ-1994, כמובן שכאשר באתי דורית כבר עבדה, וגם אני הלכתי שולל אחרי החזות הקשוחה של דורית, ואני מודה, לקח לי זמן לגלות שמאחורי החזות הקשוחה מסתתר לב חם, אוהב וטוב.

<יהודית בודק: היו שני צמתים.

<יהודית בודק: פעם ביקשתי עצה מדורית בנושא אישי – דורית את זוכרת?

<דורית ואג: כן, ועוד איך.

<יהודית בודק: כמובן שהיא נתנה לי עצה טובה מאוד, וטוב שהקשבתי לה.

<יהודית בודק: אבל מעבר לזה הרשימה אותי האכפתיות שלה כשהיא נתנה את העצה.

<יהודית בודק: זה לא היה שהיא זרקה משהו.

<יהודית בודק: זה דבר אחד.

<יהודית בודק: אני מדברת עכשיו על הפן האישי, כי מקצועית, אין טעם לחזור על כל מה שאמרו פה.

<יהודית בודק: עוד צומת אחד – שברתי שתי ידיים, תקופה לא קלה, שיתפתי בפייסבוק, מצאתי בזה איזו הקלה, ודורית, אני לא אמרתי לך את זה מעולם, אבל הפידבקים שלך ממש-ממש עזרו לי ביום סגריר.

<יהודית בודק: תודה רבה על הכול.

<יהודית בודק: (מחיאות כפיים)

<דורית ואג: יהודית עד לאחרונה היתה הכתבת של "קול ישראל" בערבית בכנסת, למי שלא מכיר.

ניסן סלומינסקי: תמי, שהיא גם כן מופלאה בפני עצמה, היא יד ימינה והסגנית של דורית, אני לא יודע כמה שנים, אבל מאז שאני זוכר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו שמחים שהיום היא קיבלה את התפקיד של מנהלת הוועדה לזכויות הילד.

ניסן סלומינסקי: שוב כרגיל מצד אחד אני שמח, מצד שני, אתם מבינים, דורית ותמי - - -

<דורית ואג: שתינו ביום אחד עוזבות.

ניסן סלומינסקי: אני לא רוצה להגיד את הפסוק שרבקה אמרה, אבל - - -

אורי מקלב: כמה היא פעלה, דורית, בשביל שהיא תקבל, כמה היה אכפת לה.

ניסן סלומינסקי: בוודאי.

ניסן סלומינסקי: שתיהן בבת אחת משאירות אותנו.

ניסן סלומינסקי: אולי עוד תחזרי.

ניסן סלומינסקי: תמי, בבקשה.

<תמי ברנע: אני כמו מירי פחדתי להתבלבל מרוב התרגשות, אז כתבתי: דורית יקרה, אני מודה שעד לפני כמה חודשים לא חשבתי שאירוע כזה יכול לקרות בכלל.

<תמי ברנע: כל-כך ברור היה לי שבכל בוקר אגיע לוועדת החוקה ואראה שם את דורית כמו ב-18 השנים האחרונות.

<תמי ברנע: מבחינתי הכנסת זו ועדת החוקה, ועדת החוקה זו דורית, וזו וזו חלק משמעותי מחיי.

<תמי ברנע: כשהגעתי לוועדה לא הכרתי את עבודת הוועדות ואת הליך החקיקה, הייתי ותיקה אבל לא הכרתי את הפן הזה, אבל היתה לי המורה הטובה ביותר והמקצוענית ביותר שיכולה להיות – מורה שמבינה כנסת, מכירה את עבודת הכנסת לפני ולפנים ומדקלמת את התקנון, אני בטוחה שגם באמצע הלילה.

<תמי ברנע: היא היתה לי מודל של מנהלת טוטלית – מחויבת, מסורה, אכפתית.

<תמי ברנע: כל-כך אכפתית שאם משהו לא נראה לה, העצבים עלו עד לב השמים.

<תמי ברנע: אולי לא כולכם יודעים – עכשיו אחרי הנאומים פה כולם יודעים – שהזיכרון שלה פנומנלי.

<תמי ברנע: כשהיא בשטח, לא צריך מחשב או חוברות סיכום.

<תמי ברנע: 30 שנות עבודה מתויקות אצלה בראש והיא יודעת לשלוף את הנתון הרלוונטי בכל דבר ועניין.

<תמי ברנע: עכשיו אני מדברת בשם כל הצוות.

<תמי ברנע: מעבר למקצועיותה זכינו לעבוד עם בן-אדם.

<תמי ברנע: בכל פעם כשעמדה התפתחות העובד מול העבודה השוטפת של הוועדה, דורית דחפה אותנו לצמוח, להתפתח, להתקדם וידעה לשלב בין שאיפותינו האישיות לבין טובת הוועדה.

<תמי ברנע: בכלל, בימים קשים, והיו לא מעט כאלה, מעולם לא נרתעה לסייע לנו לעשות את העבודות הפשוטות ביותר ובלבד שהעבודה תתבצע במהירות וביעילות.

<תמי ברנע: יש הרואים בכך פחיתות כבוד, אנחנו רואים בכך גדולה.

<תמי ברנע: צוות ועדת החוקה הוא כמו משפחה.

<תמי ברנע: דורית, נטלי, חופית, שמעון ואני עברנו בשמונה השנים האחרונות – אנחנו ביחד 18, אבל הצוות המצומצם יותר שמונה – שמחות מחד, וקשיים אישיים מאידך.

<תמי ברנע: צחקנו, בכינו והתרגשנו ביחד.

<תמי ברנע: עבדנו באופן הרמוני להפליא ודאגנו דאגה אמיתית וכנה זה לזה.

<תמי ברנע: אני זוקפת זאת לזכותה של דורית, שהשכילה בחוכמתה לנווט את הספינה שנקראת "הצוות של ועדת החוקה" בימים סוערים ותחת יושבי-ראש רבים.

<תמי ברנע: תודה על שמונה עשרה שנות עבודה משותפת וחברות אמיתית.

<תמי ברנע: (מחיאות כפיים)

ניסן סלומינסקי: יהושע שופמן.

<יהושע שופמן: ביקשתי להגיד כמה מילים - - -

ניסן סלומינסקי: הוא הכיר, אני מניח, את דורית, כי הוא היה המשנה ליועץ המשפטי לממשלה.

<דורית ואג: הרבה צרות היו לו אצלי.

<יהושע שופמן: עד עכשיו דיברו אנשים מזווית הראייה של אנשי הכנסת, רציתי רק להוסיף מזווית הראייה של אורח קבוע.

<יהושע שופמן: הייתי אורח קבוע בוועדה הזאת כבר משנות ה-80, בתחילה כנציג האגודה לזכויות האזרח, אחר-כך כנציג מחלקת ייעוץ וחקיקה של משרד המשפטים, והעובדה שדורית היתה כאן הפכה את הביקור בוועדה לחוויה נעימה – ראשית, הארגון והסדר.

<יהושע שופמן: לא בהרבה ועדות ארגנו את הישיבות כל-כך הרבה זמן מראש ויכולנו לתכנן את לוח-הזמנים שלנו, אבל בכלל היה טוב לבוא לוועדה, במיוחד בשנים אחרי שהפסיקו לעשן בחדר.

<יהושע שופמן: גם אם מדי פעם הישיבה עצמה היתה קצת לחוצה ופחות נעימה, תמיד השיחות, האינטראקציה לפני הישיבה, אחרי הישיבה, בין הישיבות, מאוד-מאוד הערכנו.

<יהושע שופמן: עכשיו כשיצאתי מהמערכת אני לא יכול לדבר בשם אף אחד - -

<דורית ואג: לא לגמרי.

<דורית ואג: המועצה להגנת הפרטיות עובדת אצלנו.

<יהושע שופמן: אני כבר לא שם.

<יהושע שופמן: נכון, ביקרתי בוועדה גם אחרי שפרשתי.

<יהושע שופמן: - - אבל אני יודע שאני מדבר גם בשם אנשי המחלקה לייעוץ וחקיקה, גם אנשי המגזר השלישי שהוזמנו לוועדה: תמיד התקבלנו פה בברכה, ובלבד שנרשמנו מראש.

<יהושע שופמן: אוי ואבוי היה אם היינו מגיעים בלי להירשם מראש.

<יהושע שופמן: דובר על הרבה תקופות בחיי הוועדה.

<יהושע שופמן: בדיוק התקופה שעברתי ממקום למקום היתה תקופת דדי צוקר כיושב-ראש הוועדה, אחת מתקופות הזוהר, כשדן מרידור היה ואחרים.

<יהושע שופמן: העבודה היתה פה מאוד אינטנסיבית, אבל מאוד-מאוד מסודרת, מאוד עניינית, ואני מודה מאוד לדורית על השנים הרבות האלה.

<יהושע שופמן: גם כפנסיונר אני יכול להמליץ בהחלט, יש חיים אחרי השירות הציבורי, ועדיין אפשר להישאר בקשר עם השירות הציבורי גם אחרי הפרישה, אז תודה רבה.

<יהושע שופמן: (מחיאות כפיים)

<דורית ואג: ואני חשבתי שאני אקבל ממך על הראש, שגנבתי לך את שותפתך הנאמנה לעבודה שנים.

<יהושע שופמן: זה נכון.

<יהושע שופמן: זה בהחלט נכון, אבל בילינו פה ביחד.

<יהושע שופמן: את זוכרת את חוק-יסוד: הממשלה שזה היה - -

<דורית ואג: שכחתי לגמרי.

<דורית ואג: ..

<יהושע שופמן: - - שיא עולמי במהירות חקיקה של חוק יסוד.

ניסן סלומינסקי: תודה.

ניסן סלומינסקי: אני אתן רק לענת לוי, מנהלת ועדת המדע.

<ענת לוי: גם אני מתרגשת ואמרתי לדורית הבוקר שזה מאוד מרגש, אז כתבתי כמה משפטים כדי לא להתבלבל: דורית היקרה, את מסיימת היום פרק ענק בחייך, העבודה בכנסת כמנהלת ועדת החוקה, חוק ומשפט, ויוצאת לדרך חדשה.

<ענת לוי: זהו רגע מרגש גם לי בכל המובנים, כי מי שיודע ומכיר העבודה כאן היא בית שני לנו, לכולנו, ולעתים זה הופך לאחד.

נחלקים לשניים: אותך כמנהלת הוועדה קיבלתי בחדר לידה.

נחלקים לשניים: התקשרו והודיעו לי שממנים את דורית למנהלת הוועדה.

נחלקים לשניים: עכשיו אנחנו כמעט סבתות, זה מעיד על הזמן שאנחנו ביחד.

נחלקים לשניים: היית מנהלת וחברה, משתפת, מלמדת, מכוונת, והרבה בזכותך הגעתי למקום שבו אני נמצאת היום.

נחלקים לשניים: חוויות מדהימות ומשותפות היו לנו ביחד מוועדת החוקה של פעם, והרבה פה דיברו על כל חוקי היסוד והחוויות של פעם, משלחות לחו"ל, השתלמויות של הכנסת והחברות שנשארה בכל השנים.

נחלקים לשניים: תזכי ליהנות מדרכך החדשה, בריאות ונחת גם מירון, ידידות אמת, ונשמח שתהיי בקשר גם כשהצהרת שלירושלים לא תעלי.

<דורית ואג: תודה.

<דורית ואג: (מחיאות כפיים)

ניסן סלומינסקי: רותי סופר, הגיסה.

<רותי סופר: אני גיסתה של דורית.

<רותי סופר: כשדורית באה וסיפרה שהיא רוצה לצאת לגמלאות אמרתי לה: למה?

<רותי סופר: את אישה כל-כך צעירה, כל-כך אנרגטית, כל-כך יכולה עוד לתרום, ושום דבר לא עזר.

<רותי סופר: אז עכשיו, כשאני יושבת פה ושומעת כל מה שמדברים עליך, אני אומרת: אוקיי, אני מרשה לך ללכת, יש לך פה אנשים שלדעתי גם כשתהיי בפנסיה יהיו אתך, הן ברגש והן במעשה, כך שאין מה לדאוג.

<רותי סופר: כשדיברתם עליה איך שהיא בעבודה, בבית זה אותו דבר.

<רותי סופר: אנחנו במשפחה כך.

<רותי סופר: נורא משך את תשומת לבי העניין של "התיוק", היא לא צריכה מחשב, הכול מתויק.

<רותי סופר: אז היא באה אל בני המשפחה, היא מתייקת כל מה שצריך בכל המובנים, ואת יודעת למה אני מתכוונת.

<דורית ואג: אנחנו לא מפרסמים את זה.

<רותי סופר: מאוד ריגש אותי לשמוע כל הקטע שחברים מהעבודה באו והתייעצו עם דורית.

<רותי סופר: אנחנו המון-המון מתייעצים אתה על כל מיני נושאים, ותמיד העצות שלך הן מדהימות.

<רותי סופר: אני באופן אישי קיבלתי ממך עצות נפלאות שהביאו אותנו למקומות מאוד-מאוד טובים.

<רותי סופר: איך שתיארתם את הארגון של דורית והסדר שלה זה מופתי, כל פעם כשהיא באה לבקר אנחנו נערכים מראש, כדי שלא יהיו היתקלויות.

<רותי סופר: באמת האחריות, המעורבות והמחויבות לכל מה שקורה בענייני המשפחה זה פשוט למופת.

<רותי סופר: אני מאחלת לך, דורית, המון-המון הצלחה וכיף ושיהיה רק נהדר.

<רותי סופר: תודה.

<רותי סופר: (מחיאות כפיים)

<דורית ואג: רותי, חוץ מבת משפחה שלי, היא יועצת ראש העיר תל-אביב למעמד האישה ומנהלת האגף לשירותי קהילה.

<דורית ואג: חברה של פרידמן, חבר שלך.

ניסן סלומינסקי: ווה.

<רותי סופר: אני זוכרת שביקרתי פעם כאן עם המנהל שלי לשעבר, היינו בביקור בכנסת, ואז קפצנו לבקר את דורית, וזאב לא הכיר אותה מראש.

<רותי סופר: איך שאנחנו יוצאים הוא אומר: אני חייב לקחת אותה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו הוא מכיר אותה הרבה, כי הוא נמצא אצלנו הרבה.

ניסן סלומינסקי: מיכאל, בבקשה.

<מיכאל איתן: אני מכיר את דורית קצת יותר שנים מכל אחד.

<מיכאל איתן: אני זוכר עוד כשהייתי בן ארבע והיא נולדה, שאימא החזיקה אותה בחלון בית החולים, שנסענו ביחד לבריכת גורדון והיא איבדה את הכפכפים וחזרנו חצי רגלית.

<מיכאל איתן: היא היתה צלפית בתקופת הגדנ"ע, זה במשפחה, הייתי פוגש אותה במטווחים.

<מיכאל איתן: היה לנו דוד שנרצח באירוע במינכן, שהיה מאמן נבחרת הקליעה בישראל, קהת שור, ודורית היתה מתאמנת אצלו באופן קבוע, כך שיש לה אפילו את הרקע הזה.

<מיכאל איתן: גם באוטו הראשון היה לנו קשר, כשאני סייעתי לה בקנייה.

<מיכאל איתן: כך שאני מלווה אותה תקופה ארוכה, כולל תקופת הנישואין שלה ותקופת האבל הראשונית שהתרחשה בשל מותו של רובי.

<מיכאל איתן: שהיתי בחו"ל לטובת לימודים, ומאז שחזרתי מחו"ל דורית מעוצבת אצלי כמי שמנהלת את ועדת החוקה, חוק ומשפט.

<מיכאל איתן: זו הזהות שלה ב-20 השנה האחרונות.

<מיכאל איתן: קשה להתווכח אתה.

<מיכאל איתן: ללא ספק, היא דומה לאבא בהקשר הזה, דעתנית, יש לה דעות מוצקות, היא יודעת לבנות את הטיעונים שלה, יודעת לעמוד מאחוריהם, היא יודעת גם לגלות אחריות.

<מיכאל איתן: צריך לזכור כשהיא מבטיחה שהיא תעשה משהו, היא לא תברח מזה.

<מיכאל איתן: היא לוקחת על עצמה משימה והיא עומדת בזה.

<מיכאל איתן: תודה.

<מיכאל איתן: (מחיאות כפיים)

ניסן סלומינסקי: יסיים - -

<דורית ואג: את ההספדים.

<דורית ואג: ..

ניסן סלומינסקי: - - ברקו, שליווה אותנו לאורך הרבה זמן, בעיקר בחוקי נוער.

<קריאה: למה ליווה?

<קריאה: התיק עוד פתוח, הוא בדיונים.

<סיגל קוגוט: הוא בתיק אחר פשוט.

<דורית ואג: ברקו זה מאיר ברקוביץ למי שלא מכיר.

<דורית ואג: ראש - - -

<מאיר דב ברקוביץ: מדור נפגעי עבירה.

<דורית ואג: ממשטרת ישראל.

<מאיר דב ברקוביץ: דורית, התגייסתי למשטרה לפני 17 שנה - - -

ניסן סלומינסקי: גם בגללה.

ניסן סלומינסקי: ..

<דורית ואג: לא, בגללי הוא שקל לפרוש...

<מאיר דב ברקוביץ: אני חושב שאחרי פחות משנה שהתגייסתי כקצין ייעוץ וחקיקה של מדור הנוער – יושב פה גם מי שהיה ראש האגף שלי – אחרי פחות משנה התחילו לשלוח אותי לדיונים בכנסת, והדיונים היו, חלק בוועדה לזכויות הילד והרוב היו פה בוועדת החוקה.

<מאיר דב ברקוביץ: אני חייב להגיד שלהיות נציג משטרה בוועדת הכנסת זה לא פשוט כשלעצמו בדרך כלל, אבל להיות טירון חדש ולבוא לוועדת החוקה כשדורית מנהלת אותה, ובשלב ששואלים אם מצביעים ואתה חושב שאתה בין המשתתפים ואתה יכול להצביע, זאת חוויה מיוחדת.

<מאיר דב ברקוביץ: קודם כול, אני חייב לך הרבה מאוד דברים.

<מאיר דב ברקוביץ: לאורך שנים ההיכרות גם היתה יותר מאשר רק הדיונים הפורמליים, גם דיונים לא פורמליים.

<מאיר דב ברקוביץ: אני חושב שרק מדורית הייתי יכול לקבל טלפון בלילה שמחר יש דיון חשוב ותדאג להיות.

<מאיר דב ברקוביץ: הזימונים מפה יוצאים בזמן, אבל בדרך כלל אנחנו מקבלים אותם יום לפני, יומיים לפני.

<מאיר דב ברקוביץ: אני שייך דרך ההורים – דובר פה על הרומנים - - -

<דורית ואג: ברקוביץ זה obvious.

<מאיר דב ברקוביץ: רומנית לא לימדו אותי, ההורים שמרו את הרומנית לעצמם, אבל הונגרית כן לימדו אותי, כדי שאני אוכל לדבר עם הסבים והסבתות ובתור ילד להבין זקנות שמדברות עלינו באוטובוס.

<מאיר דב ברקוביץ: ואג בהונגרית זה חותך.

<דורית ואג: אגב, בעלי היה טרנסילבני - -

<מאיר דב ברקוביץ: גם ההורים שלי.

<דורית ואג: במקור זה היה וויג.

<מאיר דב ברקוביץ: וויג זה חותך, ואם יש מישהו שחותך פה דברים, ולא משנה מה קורה, זה דורית.

<דורית ואג: ומי מקלקל לך תמיד חופשות?

<דורית ואג: תספר.

<מיכאל איתן: זה הפוך מתענית דיבור.

<מאיר דב ברקוביץ: בכל מיני שאלות כאלה, מי שהדריך אותי בשנים הראשונות זו דורית.

<מאיר דב ברקוביץ: אני אסיים בסיפור, כדי שנסיים בבדיחות, כדי לבטא לאיזה סוג אנשים אני חושב שאת שייכת.

<מאיר דב ברקוביץ: מספרים על אדם שהילד שלו חסיד והילד שלו התחיל ללכת בדרך לא ראויה והפסיק להתפלל.

<מאיר דב ברקוביץ: הוא פונה לרב ואומר לרב: אני רוצה שתלמד אותו להתפלל.

<מאיר דב ברקוביץ: אז הרב אומר לו: בבקשה, שלח אותו אלי ואני אלמד אותו.

<מאיר דב ברקוביץ: הוא הולך אל הרב, הוא מלמד אותו, והוא באמת רואה שהילד אחרי כמה זמן חוזר ומתפלל יפה כל בוקר רבע שעה, אחרי זה חצי שעה.

<מאיר דב ברקוביץ: עובר זמן, זה מתחיל להיות שעתיים.

<מאיר דב ברקוביץ: עובר עוד זמן, הוא מתפלל שלוש וארבע שעות כל יום, והוא משמיע קולות והוא קופץ.

<מאיר דב ברקוביץ: האבא נלחץ, לא זאת היתה הכוונה, והוא הולך לרב ואומר לרב: הרב, שלחתי את הבן שלי אליך שהוא ילמד להתפלל.

<מאיר דב ברקוביץ: הוא אומר: נו?

<מאיר דב ברקוביץ: הוא אומר לו: שמע, כל יום שלוש-ארבע שעות הוא מתפלל תפילת שחרית, קופץ, עושה תנועות ומשמיע קולות.

<מאיר דב ברקוביץ: אז הרב אומר לו: מה אתה רוצה, גם אני עושה ככה.

<מאיר דב ברקוביץ: הוא אומר לו: טוב, אתה זה הפרנסה שלך, אבל הוא מאמין בזה.

<מאיר דב ברקוביץ: את שייכת לאנשים שזה הפרנסה שלהם, אבל הם בהחלט גם מאמינים במה שהם עושים.

<מאיר דב ברקוביץ: תודה רבה.

<מאיר דב ברקוביץ: (מחיאות כפיים)

ניסן סלומינסקי: לפי הפרוטוקול תם הדיון.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אני צריך להעלות להצבעה מי בעד זה שדורית תישאר.

ניסן סלומינסקי: ..

דן מרידור: תודיע למי יש זכות הצבעה.

דן מרידור: ..

ניסן סלומינסקי: כל אלה שבעד, יש להם זכות הצבעה.

שאול יהלום: ניסן, רוצים לשמוע את דורית.

<דורית ואג: אני מודה.

<דורית ואג: אני לא אדבר.

<דורית ואג: אני לא יכולה.

<דורית ואג: הכנתי משהו והורדתי.

<דורית ואג: אני לא רוצה להתחיל לבכות.

ניסן סלומינסקי: אם כך, אני אדחה, ובעוד חודש דורית תוכל לדבר.

משה מזרחי: בשביל מה חיכינו עד עכשיו, דורית?

<דורית ואג: תעשו לי הנחה.

<דורית ואג: אני רק יכולה להגיד תודה רבה - -

ניסן סלומינסקי: על מה?

ניסן סלומינסקי: תסבירי.

<דורית ואג: - - לכל מי שבא להשתתף, זאת האמת, בשמחתי.

<דורית ואג: מה שאני הכי רוצה זה להגיד תודה לכל הצוות שעבדתי אתו: לייעוץ המשפטי, לסיגל, אלעזר, נועה, אפרת, נעמה – אני לא רואה אותה.

<סיגל קוגוט: היא היתה פה.

<דורית ואג: היא היתה עם התינוק וניצן שבחופשת לידה.

<דורית ואג: אני רק רוצה להגיד, לא סתם אסתר מימון היא הקצרנית שלנו היום.

<דורית ואג: זה לא במקרה.

<דורית ואג: העבודה הראשונה שלה בכנסת היתה אתי.

<דורית ואג: היא התחילה את דרכה בכנסת אתי בחדר, ותראו לאן היא הגיעה.

<דורית ואג: הכי קשה לי זה להיפרד מהמשפחה הקטנה שלי מחדר 1800:

<דורית ואג: תמי ברנע, נטלי שלף, חופית כהן ושמעון מלכה, הדובר שלנו.

<דורית ואג: קשה להסביר, זה ממש לא חברים לעבודה, זה ממש משפחה.

<דורית ואג: קודם כול, תמי – אני מודה, אסף יודע את זה – מאוד התאכזבתי שתמי לא זכתה במכרז לנהל את ועדת החוקה אחרי.

<תמי ברנע: לא עכשיו.

<דורית ואג: לא, עכשיו אני אגיד מה שאני רוצה.

<סיגל קוגוט: בהזדמנות אחרת לא אמרת מה שאת רוצה?

<דורית ואג: נבחר, האמת, מועמד ראוי, חבל על הזמן.

<דורית ואג: אסף פרידמן בא אלינו מוועדת החוץ והביטחון, אנחנו כבר עושים חפיפה שבועיים.

<אסף פרידמן: הכנסנו 20 שנה בשבועיים.

<דורית ואג: יש לך אחלה מנהל.

<דורית ואג: כדי לתת לי מתנת פרידה תמי נבחרה במכרז למנהלת הוועדה למעמד הילד.

<דורית ואג: (מחיאות כפיים)

<דורית ואג: עכשיו הכול טוב.

ניסן סלומינסקי: נשארנו יתומים.

<דורית ואג: רגע.

<דורית ואג: בעוד שבוע יש מכרז לסגנית החדשה של מנהל ועדת החוקה, ואם מישהי לא תזכה, כנראה שאני אצטרך לחזור לבניין... זה רמז למי שצריך.

<תמי ברנע: או שנפתח שירותי קייטרינג.

<דורית ואג: אגב, אם אתם רואים מה שעל השולחנות - - -

<נטלי שלף: זה צוות הוועדה.

<דורית ואג: הצוות בהנהלת הפיקוד העליון, נטלי שלף - -

<תמי ברנע: ואשתו של שמעון.

<דורית ואג: - - אם המפית לא עומדת במקום, כולם מפוטרים.

<דורית ואג: ..

<דורית ואג: אני מודה לכולם שבאתם מכל קצוות.

אברהם מיכאלי: תדעי לך, ביקשתי אתמול לבטל את השביתה בגללך.

<דורית ואג: נהדר, זה הדאיג אותי שמישהי חשובה מאוד מהמוזמנים שאולי לא תבוא אם יהיו דיונים בלילה.

<דורית ואג: היא לא מרשה לי, אז אני לא אומרת מי זאת, אבל היא יושבת פה.

<דורית ואג: אני מודה לכולם.

<דורית ואג: וואלה, אני מתרגשת.

ניסן סלומינסקי: נרים כוסית.

<קריאה: לחיים.

<קריאה: בהצלחה.

<דורית ואג: סליחה, אני אגיד עוד ארבע מילים.

<דורית ואג: היה טוב וטוב שהיה.

<קריאות: לחיים.

אברהם מיכאלי: "ברוך אתה ה' אלוהינו מלך העולם בורא פרי הגפן.

אברהם מיכאלי: "

<קריאות: אמן.

ניסן סלומינסקי: רבותי, אני נועל את הישיבה, למרות שלא עשינו הצבעה.

ניסן סלומינסקי: ..