ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 122, 2015-12-29 09:30

איתן כבל: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח ישיבה נוספת של ועדת הכלכלה.

איתן כבל: יום שלישי, הבניין ריק, כל חברי הליכוד לא נמצאים.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, היועצת המשפטית, דובר, רשמת, אדוני מנכ"ל משרד התחבורה, חברותיי וחבריי חברי הכנסת.

איתן כבל: על סדר-היום: תקנות התעבורה (תיקון מס' 12), התשע"ד-2014 (תיקון), התשע"ו-2015, בדבר אופניים חשמליים הארכת הוראת שעה.

איתן כבל: אני אומר כמה דברים, למרות שכבר אמרתי אותם בעבר – אומר שוב לפרוטוקול.

איתן כבל: זה יהיה הכיוון שאליו אני הולך.

איתן כבל: גם אם היום נעביר את התקנות, כל הדברים יהיו מוגבלים בלוחות זמנים אחרים לגמרי.

איתן כבל: אנחנו ניכנס לתוך מסגרת פעולה.

איתן כבל: מבחינתי, האופניים החשמליים זה כלי שהורג.

איתן כבל: יש ארבעה הרוגים השנה, למעלה מ-300 פצועים.

איתן כבל: זה כלי הורג.

איתן כבל: אני לא רוצה למרוח את זה, ולא לדבר בשפה שהיא לא ברורה.

איתן כבל: המדרכות בחלק מיישובי ישראל הפכו לשדה קרב ולשדה קטל.

איתן כבל: אני לא רוצה לייפות את העניין הזה בכלום.

איתן כבל: יתרה מכך אני אומר לכם.

איתן כבל: אם מישהו בדיון הזה יגיד לי שאי-אפשר לעשות כלום כי אין אכיפה ואי-אפשר לאכוף, אני מודיע, שכל אחד ישים את המפתחות וילך מכאן.

איתן כבל: בוא לא נחוקק חוקים, בוא לא נתקין תקנות.

איתן כבל: ממילא את רובם לא אוכפים פה בישראל.

איתן כבל: כמה אתם מכירים לאחרונה, אכפו מעבר במעבר חציה, של הולכי רגל?

איתן כבל: תגידו – 8 מיליון, אי-אפשר לאכוף?

איתן כבל: אני לא מקבל את הדבר הזה.

איתן כבל: זה או שאנחנו מבינים שיש בעיה, וצריך להתמודד אתה, או שאנחנו מחליטים שרק אנחנו מפריזים, וכולנו חתיכת פופוליסטים.

איתן כבל: אם זו בעיה, בואו נתמודד אתה; אם זו לא בעיה, נגיד שצריך לעשות כך וכך, וזהו.

איתן כבל: אי-אפשר לאחוז את המקל בשתי קצותיו.

איתן כבל: וההורים, שזה סיפור נוסף, לא יכולים יותר לרחוץ בניקיון כפם.

איתן כבל: הם לא יכולים לזרוק את זה עלינו, ואנחנו גם מקבלים מכתבים ופניות, רק שיורידו את הסיפור הזה מהם, שהם יוכלו לומר לילדים שלהם: זה החוק, אסור.

איתן כבל: אני אתחיל ברשותכם כך - סרטון ששלחה לי חגית.

איתן כבל: חגית, אם יעשו לי בדיקת דם, מהמיילים שלה, לכולנו, אני מניח – אני לא היחיד, ובצדק – התמסרה לנושא התמסרות אמת.

איתן כבל: ייאמר לזכותה – באף מייל שלה היא לא כתבה שטויות, או מאלה שלפעמים מטיפים לנו מוסר וכו'.

איתן כבל: היא מציגה את המציאות הקשה כמו שהיא.

איתן כבל: והיא מציאות לא פשוטה.

איתן כבל: אני לא צריך להרחיק עדות.

איתן כבל: אני חווה את זה כמעט מדי יום אצלי בשכונה.

איתן כבל: אנחנו נעשה את זה כך: קודם כל אקרין סרטון, שאולי כבר ראיתם אותו, סרטון ממש קצר, ששלחה לי חגית.

איתן כבל: הוא נתן לי אגרוף, למרות שאני כבר מורגל ובתוך זה, אבל כל פעם שאתה רואה את הדברים מקרוב, זה מכאיב לך.

איתן כבל: אחרי זה אבקש מהנציג של אור ירוק – פניתי בזמנו לאור ירוק, וביקשתי שיערכו סקר על הנושא הזה, סקר דעת קהל – איך הציבור רואה א הדברים.

איתן כבל: יניב יעקב יציג בקצרה.

איתן כבל: לאחר מכן נבקש עוד שתיים-שלוש התייחסויות.

איתן כבל: יוצגו התקנות, ונתחיל לקרוא את הסעיפים.

איתן כבל: אומר לכם עוד דבר.

איתן כבל: אני אלחם בכל כוחי, ואני חושב שיהיה רוב בוועדה וגם בכנסת ישראל, שהגיל שבו יהיה מותר לרכב הוא גיל 16.

איתן כבל: טוסטוס – לא רוכבים עליו לפני גיל 16.

איתן כבל: זה טוסטוס.

איתן כבל: טוסטוס לכל דבר ועניין – רק העיצוב אחר.

איתן כבל: ועוד לא הלכתי לאלה שמשדרגים ועושים וכו'.

איתן כבל: עוד לא נגעתי בזה.

איתן כבל: אני לא מכיר שמותר שטוסטוס ייסע על מדרכה.

איתן כבל: לא מכיר.

איתן כבל: ואני אפילו לא רוצה לגעת בכל החנויות שמוכרות, לא מוסרות, בסדר, לא בסדר.

איתן כבל: אדוני הדובר, בבקשה, בוא תעלה את הסרטון הקצר ממש.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: יניב, בבקשה.

איתן כבל: כל מי שידבר – אני מבקש להיות מאוד ממוקד, בקצרה.

איתן כבל: תציג את עצמך בבקשה.

<יניב יעקב: יניב יעקב, מנהל תחום מדיניות ציבורית בעמותת אור ירוק.

<יניב יעקב: אנחנו מלווים את החקיקה הזאת מזה זמן ארוך – מתחילתה למעשה.

<יניב יעקב: החוק היום מחייב ילדים בגיל 14 לרכוב רק בשבילי אופניים.

<יניב יעקב: המציאות היא שהשבילים האלה לא קיימים, ואנחנו למעשה הופכים את אותם ילדים לעבריינים.

<יניב יעקב: הפתרון, כמו שיו"ר הוועדה ציין, זה העלאת הגיל המינימלי לגיל 16.

<יניב יעקב: הצעד הזה יהיה לבטיחות הרוכבים וכלל משתמשי הדרך.

<יניב יעקב: סקר שעברנו מזה השנה השנייה מצביע ש-76% מהציבור סבורים שיש להעלות את הגיל המינימלי לגיל 16.

<יניב יעקב: אפשר לראות עלייה מובהקת ביחס לסקר הקודם.

<יניב יעקב: עוד נושא שנבדק בסקר הוא היכן יש להתיר לרכוב, והתשובה היא שאסור להתיר לרכוב במדרכות, שזה המצב כיום, שצריך לרכוש רק בכביש.

<יניב יעקב: שוב אנחנו מגיעים לאותה מסקנה – לא ייתכן, לא הגיוני שיאמרו לילדים בני 14: רדו לכביש עם כלים כאלו.

<יניב יעקב: זו עמדתנו, ואנחנו מקווים שלדבריך אכן יהיה מהלך פה – הגיל יועלה לגיל 16.

<יניב יעקב: שתי נקודות נוספות ברשותך, שאנחנו שבים ומעלים, ואני מקווה שהוועדה תידרש גם לנושא הזה: אחד, קורקינטים.

<יניב יעקב: אנחנו עומדים מזה תקופה ארוכה בפני הבטחות חוזרות ונשנות של משרד התחבורה, להסדיר את הנושא הזה.

<יניב יעקב: בפועל תקנות טרם הוגשו.

<יניב יעקב: נושא שני – הצהרות של משרד התחבורה, כי יהיה חיוב חובת חבישת קסדה לכלל הרוכבים באופניים החשמליים.

<יניב יעקב: גם התקנות הללו לא בוצעו.

<יניב יעקב: תודה.

איתן כבל: טרם אמרת כבר מנהלת הוועדה הסבה את תשומת הלב שלי לעובדה שמנכ"ל משרד התחבורה התחייב בדיון הקודם שהוא יציג בפנינו תשובות לשאלות האלה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: חגית, בבקשה.

<חגית אוריין: שמי חגית אוריין.

<חגית אוריין: ארגון מחזירים את המדרכות להולכי הרגל התחיל ממדרכות תל-אביב, עבר לאזרחים מכל הארץ שפונים אליי, מכל ערי ישראל, שפונים אליי כל יום.

<חגית אוריין: השתדלתי מאוד לתמצת.

<חגית אוריין: אנחנו לא רוצים לפגוע ברכיבת האופניים או כל רכיבה על דו-גלגלי; אנחנו רוצים לקדם את רכיבת האופניים על חשבון צמצום השימוש ברכב הפרטי.

<חגית אוריין: זה מאוד-מאד חשוב, אבל בנפרד.

<חגית אוריין: ברגע שזה עלינו, על המדרכות, כל התרומה של זה מתבטלת.

<חגית אוריין: מחוסלת כל ההתניידות הכי ירוקה וחלשה, שהיא הולכי הרגל.

<חגית אוריין: דבר ראשון, משטרת ישראל, בלי שום תירוצים, יכולה לאכוף רכיבת בגירים על מדרכות הערים.

<חגית אוריין: החוק הישן, בלי תקנות יולי 2014, מאפשר לה את זה.

<חגית אוריין: משטרת ישראל, כמו שאמרתי בפעם שעברה, חוששת לדוחות שלה, כי היא אומרת - אם נוריד אותם לכביש, יהיו יותר תאונות.

<חגית אוריין: לא נכון.

<חגית אוריין: חוץ מזה, אין בזה היגיון.

<חגית אוריין: גם אוכל לדבר על נתוני התאונות, שהפרופ' קובי פלג מסכים אתי, שלא משקפים את המציאות.

<חגית אוריין: משטרת ישראל צריכה מחר להתחיל לאכוף את הורדת הבגירים מהמדרכות.

<חגית אוריין: העלאת רף גיל למינימום 16.

<חגית אוריין: אני מקווה שהבנתם את האסון שקיים בזה, גם לילדים ולמשפחות אומללות, שאפשרו להם לרכוב בגילאים הנמוכים, גם לאי-היכולת לוודא את גילם וגם לאסון על המדרכות.

<חגית אוריין: ברור לכם – אין צורך להרחיב.

<חגית אוריין: הולך רגל, אם הוא הולך על המדרכה, והוא שכיר בלבד, הוא בדרך לבית הספר או לעבודה, הוא מכוסה ביטוחית, אם הוא נפגע.

<חגית אוריין: אם אני היום כעצמאית או בשכירה הולכת על המדרכה, ופוגע בי אופניים חשמליים, ורובם בורחים, הלכו חיי ופרנסתי, כי אני לא יכולה לאתר אותו – הוא ברח.

<חגית אוריין: אין לו שום לוחית זיהוי.

<חגית אוריין: אין לי שום כיסוי ביטוחי.

<חגית אוריין: אני כעצמאית, בכלל הלך לי העסק, כי ביטוח לאומי לא מכסה אותי.

<חגית אוריין: אני מבקשת לוחית זיהוי בולטת.

<חגית אוריין: אני לא רוצה ביטוח לרוכבים, כי אני לא רוצה להכביד על הרוכבים.

<חגית אוריין: חשוב לקדם את הרכיבה על הדו-גלגליים, מאוד חשוב.

<חגית אוריין: אני רוצה שלא יותם אביזוהר יצטרך לשלם את הביטוח של העבריינים שדורסים אותנו, אלא רק העבריינים יצטרכו לשלם את זה.

<חגית אוריין: ברגע שיש לוחית זיהוי בולטת, כי גם מרתיעה אותם, כי הם יידעו שהם יצטרכו לשאת בנזקים, גם היא תוכל לאפשר לנו לאתר אותם, וגם לתבוע מהם נזיקין.

<חגית אוריין: אני לא אספר לכם על כל העצמאיים, מתקן מחשבים ששברו לו את הידיים, והוא לא יכול לפרנס את המשפחה שלו עכשיו.

<חגית אוריין: זה בכל המדינה כך.

<חגית אוריין: אנחנו מופקרים מבחינת כיסוי ביטוחי.

<חגית אוריין: לא רק שאין לנו מי שיפצה אותנו; אין לנו גם כסף לשלם עבור ההוצאות הרפואיות.

<חגית אוריין: אנחנו פושטים את הרגל כשאנחנו נפגעים.

<חגית אוריין: אני לא אדבר אתכם על העלבון שקורה כשאנחנו נזרקים על המדרכה ובורחים – אנחנו מרגישים כמו סמרטוטים.

<חגית אוריין: אני מבקשת לוחית זיהוי בולטת.

<חגית אוריין: זה לא חייב להיות קשור לרשיון.

<חגית אוריין: כמו תל אופן.

<חגית אוריין: אפשר לכתוב: 1, 2, 3, 4 - יוסי זה 1, ומשה זה 2.

<חגית אוריין: אני לא רוצה להכביד על דו-גלגלים.

<חגית אוריין: אני רוצה שתהיה מערכת כמו שבבים לכלבים, שתהיה מערכת במדינה, שיהיה לה מספור, ומשה יהיה מספר 1, וכשהוא ידרוס אותי, אדע שמשה דרס אותי.

<חגית אוריין: אני לא צריכה רשיון עבורם; אני לא צריכה שרוכב אופניים רגיל או חשמלי יעבור רשיון, ישלם אגרה וכל הסיפור הזה.

<חגית אוריין: דבר נוסף, קורקינטים חשמליים – אני לא יודעת מאיזה דמיון פרוע הביאו את זה, אבל 50 קמ"ש – אתם משחקים בנדמה לנו?

<חגית אוריין: מה קורה פה?

<חגית אוריין: העברת סמכויות אכיפה לידי פקחי הרשויות.

<חגית אוריין: כמה זמן אתם מושכים את זה?

איתן כבל: תתקדמי.

איתן כבל: זה נושא ש- - -

<חגית אוריין: גם אם הפקחים יאכפו וגם יהיו מיליוני שוטרים, בלי תשתיות רכיבה נפרדות במרכזי הערים עם תוספת משמעותית לעיריית תל-אביב במרכז תל-אביב – לא רק בחיבורים בין הערים - לא תיפתר הבעיה.

<חגית אוריין: תודה רבה.

איתן כבל: תודה לך, רק חשבתי, מה ייקח יותר זמן – להסדיר את העניין או שכל הרשויות יסדירו מסלולים מיוחדים?

<חגית אוריין: אי-אפשר מסלול- - -

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: לא משנה.

<חגית אוריין: אני רוצה רק לסבר את אוזנך, שלא חייבים לסלול שביל לאופניים.

<חגית אוריין: אפשר לקחת נתיבי מכוניות- - -

תמר זנדברג: חובה, לא אפשר.

תמר זנדברג: זה מה שצריך לעשות.

<חגית אוריין: לא חייבים שבכל כביש בתל-אביב ייסעו על כל הנתיבים מכוניות פרטיות.

<חגית אוריין: אז הם ייסעו לאט.

<חגית אוריין: היום יוהנסבורג סגרה את מרכז העיר למכוניות פרטיות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: שרון קרני כהן, תשלימי אותה בבקשה.

<שרון קרני כהן: אני באה מהתארגנות סופר ספונטנית אך מאוד מהירה ויעילה בשם הורים הולכים ברגל.

<שרון קרני כהן: אני בעצמי הופתעתי, כשהצעתי את ההתארגנות הזאת, כמה חזרו אליי ודיברו אתי.

<שרון קרני כהן: יש לי ארבעה ילדים בגילאי 7, 5, 3 ושנה.

<שרון קרני כהן: אנחנו גרים בתל-אביב, והולכים ברגל.

<שרון קרני כהן: בשנה שעברה הפסקנו ללכת לבית הספר ברגל, כי אי-אפשר היה ללכת על המדרכה.

<שרון קרני כהן: אני לא יכולתי ללכת על המדרכה, כשכל הילדים מתיכון חדש, שלא לכבודם לפדל, כי אנחנו בתל-אביב, מישור החוף, קשה – שיפוע של 0 מעלות, נוסעים על אופניים חשמליים, אוזניות.

<שרון קרני כהן: הילדים שלי היום יודעים שהם צריכים להסתכל ימינה ושמאלה כשהם יוצאים למדרכה.

<שרון קרני כהן: הגענו לאבסורד.

<שרון קרני כהן: זה לא נורמלי המצב הזה.

<שרון קרני כהן: אז ילדים בגיל תיכון, שהחלופה שלהם היא לא רכב; החלופה שלהם היא אופניים סטנדרטיים או אוטובוס.

<שרון קרני כהן: הם נוסעים על אופניים חשמליים – לא הורדנו אף מכונית מהכביש.

<שרון קרני כהן: אנחנו פשוט לא צריכים להתאמץ – זה ההבדל.

<שרון קרני כהן: נוסעים על אופניים חשמליים, ואני הכנסתי ארבעה ילדים קטנים למכונית, כי אני לא יכולה לעשות את ההליכה הזאת ברגל, כי זאת הליכה שהפכה להיות מסוכנת.

איתן כבל: היא מסוכנת, נקודה.

<שרון קרני כהן: ילד עירוני שחי בעיר, שסופג את הצפיפות, שסופג את הרעש, סופג כל מה שאני כילדה במושב לא ספגתי, הוא לפחות צריך לדעת שעל המדרכה אפשר לרוץ.

<שרון קרני כהן: לא צריך ילד בכיתה ב' לתת לי יד על המדרכה.

<שרון קרני כהן: זה פשוט מגוחך.

<שרון קרני כהן: הוא ילד שעוד שנה יכול לחצות כביש לבד.

<שרון קרני כהן: לא יכול להיות שעל המדרכה הוא לא יכול ללכת לבד.

<שרון קרני כהן: זה לא מתקבל על הדעת.

<שרון קרני כהן: אני הולכת עם תינוק בעגלה בכביש, ומה האבסורד – שנהגים שצופרים לי, ואני אומרת להם: סליחה, אני לא עוברת על המדרכה, אומרים לי: נכון, את צודקת.

<שרון קרני כהן: הנהגים של המכוניות מבינים שאני צריכה ללכת עם תינוק בעגלה בכביש, אבל נהגי אופניים חשמליים, כשאני חוצה באור ירוק, והוא טס את הצומת באור אדום, אומר לי: את מתפרצת לכביש.

<שרון קרני כהן: תרבות נהיגה לא תהיה אם לא יהיה פיקוח ולא יהיה אכיפה.

<שרון קרני כהן: אני רוצה להגיד עוד היבט בעיניי, שהדרישה ללוחית זיהוי היא אפקט מצנן בעיניי.

<שרון קרני כהן: אנשים שיודעים שאולי מישהו צילם אותם, לא ירוצו ויברחו.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: אני מאוד מתחבר למה שאמרת – גם כהורה, גם לארבעה ילדים – לא כולם בגילאים דומים, אבל מתחבר לגמרי.

איתן כבל: אני מרגיש שאני הולך במדרכה עם הקטנות שלי צמוד ממש.

איתן כבל: אני לא יכול להרשות לעצמי לעזוב אותם.

איתן כבל: מבחינתי, זה כמעט כמו הליכה על הכביש בחלק מהמקומות, ודאי בשעות מסוימות של הבוקר וחזרה בית הספר.

איתן כבל: מיטל, ואחר כך נעבור לח"כים.

<מיטל להבי: תודה, אדוני היושב-ראש.

<מיטל להבי: אני חושבת שזה דיון חשוב מאין כמוהו ופתיחה חשובה.

<מיטל להבי: הנושא של גיל 16 עלה.

<מיטל להבי: אני חושבת שהנחישות שלך בעניין נחוצה, מכל הסיבות שקשורות קודם כל לעובדה שאין תשתיות ואין דרך שלא לעבור על החוק.

<מיטל להבי: אנחנו לא רוצים לעודד ילדים כבר בגיל העשרה להיות עבריינים.

<מיטל להבי: אין מספיק שבילים ביציאה מהבתים, הם עולים על המדרכה – הם עבריינים, הם נוסעים על הכביש – הם עבריינים, ואנחנו מסכנים את החיים שלהם, לכן להעלות את הגיל זה נכון.

<מיטל להבי: אני מצטרפת להרבה דברים שנאמרו כאן – גם לגבי לוחית רישוי וגם לגבי סמכויות האכיפה לפקחי הרשויות.

<מיטל להבי: אני רק מבקשת שהסמכויות יהיו מדופן המבנה ועד שפת המדרכה ועל כל מה שנוסע שם.

<מיטל להבי: בעניין הזה אני חייבת לומר – חגית הזכירה את הקורקינטים – אני לאחרונה נתקלתי בתקנה על גלגינוע, ואני רוצה לומר לכם - לא נצא ראש מתקנה על כל כלי רכב קל.

<מיטל להבי: צריך לאחד את החקיקה- - -

איתן כבל: מה זה?

<מיטל להבי: הקורקינט, הם קראו לו גלגינוע, האקדמיה או משהו.

<מיטל להבי: עוד מעט יהיה רחפינוע ותלתינוע.

<מיטל להבי: יש לי הצעה – כל כלי קל, בין אם הוא עם גלגל אחד, כי יש היום חד-אופנים שדוהרים על המדרכה, ובין אם הוא שלושה גלגלים, לא משנה - בתנאי שרוחבו עד 60 ס"מ, כל כלי ממונע קל, שהוא עם חד, תלת, דו-גלגלי, ברוחב עד 60 ס"מ, במהירות עד 25 קמ"ש - חוק אחד לגביו.

<מיטל להבי: לא צריך תקנות ושמות.

<מיטל להבי: עכשיו, למשל, יש לנו מצב שהקורקינטים, בגלל שאין להם תקנה, הם לא נמצאים תחת שום הגבלת מכירה, שום חקיקה.

<מיטל להבי: מחר נכניס את הקורקינטים לחקיקה, ימציאו לנו – כבר יש היום רחפן דו-גלגלי, מפרשית שנוסע ברחובות העיר תל-אביב.

<מיטל להבי: אני בהלם.

<מיטל להבי: אנשים ממציאים באופן עצמאי המצאות.

<מיטל להבי: הם יוצאים מההלחמה של הברזלים, ואני גם רואה סטודנטים ממציאים כל מיני דברים.

<מיטל להבי: אני אומרת – את כל הכלים להכניס לחוק אחד.

<מיטל להבי: לגבי תשתיות, כי זה באמת התפקיד שלנו.

<מיטל להבי: עיריית תל-אביב אישרה אתמול את תקציב העירייה.

<מיטל להבי: אישרנו 25 מיליון שקל לטובת שבילי אופניים בתוך העיר תל-אביב, לא כולל תקציבים לתשתיות דרכים וריבוד, שבמסגרתם גם נעשה, או למיתון תנועה.

<מיטל להבי: לעולם לא נדביק את הקצב של המציאות, ולא נגיע למצב שבכל רחוב יהיה שביל מתאים.

<מיטל להבי: אנחנו גם רוצים ללכת לשיטות של מיתון תנועה, אבל גם כשאנחנו עושים שבילים – אני גם רוכבת על אופניים; עברתי תאונה קלה כשרכבתי על אופניים בכביש דווקא, ואני אומרת לכם – הצמתים מסוכנים באופן יוצא מן הכלל.

<מיטל להבי: אני רוצה פה בסעיף 1 של ישראל בשבילי אופניים לומר, אותו סעיף שאומר שיש להסדיר את חציית הצמתים – זה לא בניית תשתיות; זה עקרונות של תכנון נכון.

<מיטל להבי: הסדרת הצמתים - שתהיה קופסה כזו לפני רמזור, שבו עומדים הדו-גלגליים, כי דו-גלגלי אמור לנסוע צמוד בשפת המדרכה מימין, אבל אם הוא רוצה לפנות שמאלה?

<מיטל להבי: חברים, צריך לחשוב גם על זה.

איתן כבל: אנחנו לא שם.

איתן כבל: יש לנו מספיק משלנו היום.

<מיטל להבי: שני דברים אמרתי, מעבר למה שאנחנו נמצאים פה היום – ההסדרים – לא רק תקציבי תשתיות אלא הסדרים במסגרת מה שאפשר לעשות מבחינת הסדרי תנועה ובתשתיות, והדבר השני, כשאנחנו מחוקקים, אחד הדברים שצריך לקחת בחשבון מעבר למה שנאמר פה – 16 ורישוי - זה בואו נכניס את כל הכלים ביחד.

<מיטל להבי: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מירב, בבקשה.

מירב בן ארי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, על הדיון הזה.

מירב בן ארי: בהצעת החוק שלי, שאושרה בטרומית ב-8 ביולי, עד היום מחכה לתזכיר חוק.

מירב בן ארי: למרות התמיכה שקיבלתי מיו"ר הוועדה, שאמר לי: תמשיכי בלי קשר, ניסיתי.

מירב בן ארי: באמת הגענו כאן לדיון ב-20 ביולי, וגם אז אמרו לי: חכי, אנחנו עובדים על זה.

מירב בן ארי: חגית – אנחנו כל שבועיים בערך מדברים עם המשרדים.

מירב בן ארי: אני, מה שנקרא, תקועה פה.

מירב בן ארי: יש כאן ויכוח עקרוני בין התחבורה למשרד לביטחון פנים, שזה גיל 14 עד 16, שבתוך כל הוויכוח ביניהם אומרים משרד הפנים, ואמר פה מרדכי כהן שאנחנו, עד שאין לכם תקנות ברורות, אנחנו לא נותנים סמכויות לפקחים.

מירב בן ארי: בקיצור, שניים רבים והשלישי עומד מלמעלה, ואומר: אני לא מוכן – יש כאן בעיה.

מירב בן ארי: בינתיים אנחנו שומעים על המדרכות.

מירב בן ארי: לעניין החוק, אני רוכבת על אופניים חשמליים.

מירב בן ארי: בדיוק סיפרתי לחברת הכנסת זנדברג על הנסיעה שלי עם אופניים חשמליים, אני נוסעת בצורה בטוחה, אני צריכה לדווש בהם כדי להפעיל.

מירב בן ארי: לקחתי את האופניים הכי בטיחותיים, חוקיים.

קריאה: חוקיים.

קריאה: זאת הגדרה שלהם.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד משהו מאוד בסיסי:

מירב בן ארי: אנחנו בעד רכיבה על אופניים.

מירב בן ארי: אני בעד רכיבה על אופניים.

מירב בן ארי: אני גרה בתל-אביב, אני תמיד נוסעת על אופניים, ונוסעת בביטחון כדי לא לסכן – לא עגלות, לא זקנים, לא קשישים.

מירב בן ארי: אני נוסעת בצורה שאני רואה ומכוונת.

מירב בן ארי: אנחנו צריכים לתמוך.

מירב בן ארי: אנחנו צריכים להבין שהתופעה של אופניים חשמליים הולכת ותגדל.

מירב בן ארי: במדינות ה-OECD מדברים היום על 30 מיליון ב-2013 ו-2014, ואנחנו מדברים ב-2020 על 50 מיליון.

מירב בן ארי: הייתי במדריד לא מזמן.

מירב בן ארי: התל אופן שלהם הם אופניים חשמליים.

מירב בן ארי: יש עידוד.

מירב בן ארי: זה לא מזהם את הסביבה- - -

<חגית אוריין: כולנו מסכימים אתך.

מירב בן ארי: יש כאן שני דברים שצריכים להיות: מצד אחד, עידוד של רכיבה על אופניים, וגם עידוד לרכיבה על אופניים חשמליים.

מירב בן ארי: זה בסדר גמור.

מירב בן ארי: זה מוריד לנו את המכוניות, זה מקצר לנו הרבה זמן.

מירב בן ארי: אני מרגע שאני נכנסת לתל-אביב, אני בכלל לא משתמשת ברכב.

מירב בן ארי: זה אחד.

מירב בן ארי: אבל מצד שני, ופה אני מתחברת לעניין הזה – כשיש תופעות כאלה בעייתיות עם רוכבי אופניים, חייבים לתת סמכות לפקחים.

מירב בן ארי: אני מרגישה שכל פעם אני באה לפה, וגם בוועדת הפנים דיברנו על זה.

מירב בן ארי: זה כאילו אנחנו מדברים ומדברים, ותכל'ס שום דבר לא משתנה.

איתן כבל: היום יהיו מבחינתי סיכומים בעניין הזה.

מירב בן ארי: אני יודעת שזה מפריע לך באמת, ושאתה רוצה לקדם את זה.

מירב בן ארי: אני אומרת גם למשרד התחבורה, גם למשרד לביטחון פנים, גם למשרד הפנים – לא נמאס לכם?

מירב בן ארי: לי נמאס, ואני תשעה חודשים בכנסת, לשבת ולברבר ולברבר ועוד פעם ועוד פעם.

מירב בן ארי: עוד פעם חגית באה ועוד פעם אלה באים ומעלים, ועוד פעם אומרים גיל 16.

מירב בן ארי: בואו נתקדם.

מירב בן ארי: יש לכם כל יום עוד ועוד אופניים חשמליים.

איתן כבל: עברת את המהירות המותרת.

איתן כבל: .. סיימי.

מירב בן ארי: הגלגל הזה שמחובר לשניים כאלה, שחוץ מלרחף הוא נוסע על כולם, חייב – מנכ"ל משרד התחבורה, תעשה טובה למדינת ישראל, ותוציא אותנו מהסיפור זה, וקחו החלטה.

מירב בן ארי: זו מנהיגות.

מירב בן ארי: זו אחריות שלנו.

מירב בן ארי: התעייפתי כבר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מתחבר לדברים שאת אומרת, לכן נתתי לך לפתוח, כי את מובילה את העניין פה.

איתן כבל: חברת הכנסת תמר זנדברג, בבקשה.

תמר זנדברג: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

תמר זנדברג: אני מרגישה פה בזירת גלדיאטורים, ששני אמצעי התחבורה הכי בריאים , בטוחים, ידידותיים לסביבה, זולים, מזמינים ומעולים – הליכה ברגל ורכיבה על אופניים – כאילו מוטחים אחד בשני, ובצד נוסע לו בבטחה ובחופשיות הרכב הפרטי - הגורם הקטלני ביותר, המזהם ביותר, היקר ביותר והפוגעני ביותר לסביבה, לעיר, לחיים ולבריאות.

תמר זנדברג: הוא הפיל בחדר, והוא לא נמצא כאן במוקד הדיון.

תמר זנדברג: חברות וחברים, הרופאים שראינו כאן נורא מזדעקים ומחזיקים שלטים בחדרי המיון.

תמר זנדברג: מדווחים – אני מקריאה מהנתונים שלהם - עלייה של 400% בקטלניות מתאונות – מהרוג אחד ב-2013 והרוג אחד ב-2014 לארבעה הרוגים ב-2015 – עלייה מזעזעת.

<קובי פלג: 300 ומשהו מאושפזים פצועים.

מירב בן ארי: ולא דיברנו על אלה שהם בכלל לא מדווחים, כי נשברו לו הרגל או היד.

תמר זנדברג: עם כל הכבוד, לא ראיתי אתכם בשום קמפיין על בין 300 ל-400 הרוגים בתאונות דרכים מדי שנה – מהם שליש הולכי רגל, רובם קשישים וילדים, הרבה מהם במעבר החצייה, שזה מקום שהולכי רגל אמורים להיות פה.

תמר זנדברג: זה לא נאמר פה ולו פעם אחת בכל הדיון הזה.

תמר זנדברג: הליכה ברגל ואופניים חשמליים ונסיעה בתחבורה הציבורית – לשם אנחנו הולכים.

תמר זנדברג: אם לא נתקוף את שלטון הרכב הפרטי, את הקדימות שהוא מקבל, את המעבר החופשי שהוא מקבל, את סלילת הנתיבים והמחלפים – אנחנו נמצאים עכשיו בפתרון משבר הדיור.

תמר זנדברג: כשבונים שכונה חדשה, דורשים שם מחלף וכביש.

תמר זנדברג: אף אחד לא דורש שם שביל אופניים או תחנת אוטובוס.

תמר זנדברג: עזבו את כל הדברים האחרים לתכנון וכו'.

תמר זנדברג: שם זה קטלני.

תמר זנדברג: יותר מטרור ויותר ממלחמות זה הרוגים בתאונות דרכים כל שנה.

תמר זנדברג: ואני חוזרת ואומרת – חלק גדול מהם הוא הולכי רגל במעבר החצייה.

תמר זנדברג: אני בעד העלאת מה שעומד כאן על הפרק לגיל 16.

תמר זנדברג: אני לא מתנגדת לזה.

תמר זנדברג: אסור שנצא מכאן בלי אמירה ברורה על התשתיות ועל השבילים.

תמר זנדברג: זה ממש לא בשמיים.

תמר זנדברג: עיריית תל-אביב – עכשיו שמענו על 25 מיליון שאתם תשקיעו השנה.

תמר זנדברג: משרד התחבורה כולו בשנת 2014 השקיע 40 מיליון בסלילת שבילי אופניים בכל הארץ.

תמר זנדברג: זה כלום.

תמר זנדברג: זה 60 אגורות לכל קילומטר שנסלל, והרבה רשויות מגישות לסלילה ברכיבה בפארקים ובגנים, לרכיבה תיירותית ורכיבת פנאי; לא לרכיבת תחבורה, לא הגעה לבתי הספר.

תמר זנדברג: עיריית פריז עברה תוך שנה וחצי בכל רחוב קטן מהמארה, מהבנייה מימי הביניים, שהיא צפופה, שהיא קטנה, שמשאית לא עוברת שם - יש שביל אופניים.

תמר זנדברג: מה קרה?

תמר זנדברג: זה לא רק אפשרי; זה חובה.

תמר זנדברג: לשם אנחנו הולכים, על-מנת שהולכי הרגל – כן, הם הראשונים במעלה.

תמר זנדברג: הם החלשים ביותר, הפגיעים ביותר, וראויים להגנה הראשונה.

תמר זנדברג: אחריהם זה רוכבי אופניים.

תמר זנדברג: אחרי זה תחבורה ציבורית- - -

<חגית אוריין: את מתנגדת להגברת האכיפה.

<חגית אוריין: הודעת על זה בוועדת- - -

איתן כבל: היא לא סותרת אותך, ואת לא סותרת אותה.

איתן כבל: זה לא העניין.

תמר זנדברג: יש לי בעיות עם האכיפה לפקחים מסיבות אחרות, עם כל הכבוד.

תמר זנדברג: יש לי תפישת עולם, ואני מתנגדת להפרטה של המשטרה לרשויות המקומיות.

תמר זנדברג: כן, אני מתנגדת למשטרה פרטית של ראש העיר.

תמר זנדברג: אני אומרת את זה בגלוי.

<חגית אוריין: לא, באופן כללי.

תמר זנדברג: באופן כללי.

תמר זנדברג: את גרה בתל-אביב.

תמר זנדברג: יש רשויות שלא יכולות להרשות לעצמן את זה, אבל זה במאמר מוסגר.

תמר זנדברג: כאן, במסגרת מדיניות ממשלתית, זה חייב ללכת יד יד לא רק עם לא התנגדות אלא בעידוד רכיבת אופניים באמצעות סלילת כבישים ומסלולים ייעודיים שיבואו על חשבון הרכב הפרטי על הכביש, על חשבון נתיבי הנסיעה של הרכב הפרטי.

תמר זנדברג: תודה.

איתן כבל: תודה, חברת הכנסת תמר זנדברג.

איתן כבל: מאוד מדויק.

איתן כבל: זה לא אמור לבוא בסתירה בשום פנים ואופן.

תמר זנדברג: נכון, אבל ברגע שאנחנו מוציאים את הזה מהדיון, זה ראש בראש הולכי הרגל מול רוכבי האופניים.

איתן כבל: זה ממש לא.

איתן כבל: אני אומר את זה גם מהמקום, שאנחנו לא רבים עם אף אחד.

איתן כבל: הדיון היום הוא על כל הכלים החשמליים.

איתן כבל: אגב, העובדה שככל שעודד יותר ויותר רכיבה על אופניים חשמליים, נמצא את עצמנו בשלב שהרכיבה הבריאה, מה שנקרא, תלך ותתמעט.

איתן כבל: זה חלק מהעניין.

איתן כבל: זה לא עכשיו על סדר-היום, אני לא המורה להתעמלות של המדינה.

איתן כבל: .. אבל אני אומר את זה.

איתן כבל: זה גם משהו שהוא- - -

תמר זנדברג: אני אתך.

תמר זנדברג: אני רק אומרת, הכול מהרכב הפרטי, לא אחד על השני, כי העוגה של הרכיבה צריכה לגדול.

איתן כבל: אני לא מתווכח.

איתן כבל: אף אחד מאתנו, גם לא אני – כשאני מדבר על האופניים החשמליים, זו אינה התנגדות עקרונית, ערכית לרכיבה על אופניים מהסוג הזה, שגם נבהיר את העניין.

איתן כבל: גם חגית שדיברה, ואחרים שדיברו – אין לנו רצון להעמיס עליהם מעבר לנדרש.

איתן כבל: כל העניין הוא להסדיר, למען השם, מהכיוון שמרב הציגה ואחרים כאן.

איתן כבל: זיו שוורץ, פורום יבואני אופניים, איגוד לשכות המסחר.

איתן כבל: בבקשה.

<זיו שוורץ: שלום.

<זיו שוורץ: קודם כל, אני רוצה לומר שאני מייצג את יבואני האופניים, אבל את יבואני האופניים החשמליים החוקיים.

<זיו שוורץ: יש כאן הבדל משמעותי בין כל רוכבי האופניים- - -

מירב בן ארי: כמו שלי.

<זיו שוורץ: כמו שצריך להיות.

<זיו שוורץ: בשביל תחקיר קטן שעשיתי אתמול, נכנסתי ליוטיוב.

<זיו שוורץ: ראיתי סרטונים של חנויות אופניים, שמציגות ביוטיוב אופניים לא חוקיים, כלומר יש לנו ראיה – כל מה שצריך זה משטרה, לבוא לחנות, לומר לו: חבר, אתה מוכר כאן אופניים לא חוקים.

<זיו שוורץ: אף אחד לא עושה עם זה כלום.

<זיו שוורץ: זו אכיפה.

<זיו שוורץ: כולם מדברים כאן על הרוגים.

<זיו שוורץ: אני יודע שלא פופולרי לקחת מדינות בחוץ לארץ, כי אנחנו לא כמוהם, אבל בהולנד כל שנה נהרגים 200 איש על רוכבי אופניים – לא משנה אם חשמליים או לא חשמליים.

<זיו שוורץ: באמסטרדם נהרגים בין חמישה לששה.

<זיו שוורץ: ככל שהממשק בין כלי הרכב לאופניים חשמליים גדל, ייהרגו יותר אנשים.

<זיו שוורץ: אין מה לעשות.

<זיו שוורץ: גם כשהתשתיות הן תשתיות מדהימות.

<זיו שוורץ: אמסטרדם היא דוגמה קלאסית לכך.

<זיו שוורץ: אנחנו לא אמסטרדם, ברור לי.

איתן כבל: לא בגלל זה.

איתן כבל: אני אומר דבר אחר – אבל בכל זאת, תספור כמה רוכבי אופניים יש באמסטרדם.

איתן כבל: הייתי שם.

<זיו שוורץ: ברור.

<זיו שוורץ: והקילומטראז'- - -

איתן כבל: עזוב.

איתן כבל: פרופ' פלג, זה לא רלוונטי.

איתן כבל: אתה לא יכול להשוות תרנגולת לפרה.

<קובי פלג: למה לא?

<קובי פלג: 200 הרוגים- - -

<זיו שוורץ: 200 הרוגים.

איתן כבל: חברים, אני אומר בהערה לפרוטוקול – אני מקבל כמעט כמו משה בסיני את מה שאתה אומר.

איתן כבל: אני אומר, שלפעמים גם כשעושים השוואות – אני יודע שכל אחד בוחר את המדינה שלו, את הפרויקט שלו כדי להסדיר לו את הטיעון, אבל אני אומר – זו השוואה – למרות שהרוג הוא הרוג.

<זיו שוורץ: אנשים נהרגים זה אנשים נהרגים, לא משנה אם זה אופניים חשמליים או רגילים.

<זיו שוורץ: ניקח את 2014.

<זיו שוורץ: 11 אנשים נהרגו כאן בתאונות אופניים לא חשמליים.

<זיו שוורץ: אחד נהרג בתאונת אופניים חשמליים.

<זיו שוורץ: אני יודע שהמספרים עלו ב-2015.

<זיו שוורץ: כמות האופניים שייבאו בשנת 2010 היא 1,200 זוגות.

<זיו שוורץ: כמות האופניים שייבאו ב-2014 היא 72,000 זוגות.

<זיו שוורץ: אני כבר לא מדבר על 2015.

<זיו שוורץ: כלומר ביחס לכמות האופניים שמביאים לארץ היום, כומת הנפגעים בסופו של דבר סטטיסטית זניחה.

<זיו שוורץ: אז מאוד פופוליסטי לצעוק כאן שזה לא חוקי וזה לא לעניין, אבל בסופו של דבר יש כאן שני דברים שצריכים לטפל בהם: אכיפה, אכיפה, אכיפה, נתחיל מזה, וחינוך של הילדים.

<זיו שוורץ: ואכיפה.

<זיו שוורץ: זה הכול.

איתן כבל: תודה, זיו.

<זיו שוורץ: דגש על ילדים.

איתן כבל: יותם אביזוהר, בבקשה.

איתן כבל: עמותת ישראל בשביל אופניים.

<יותם אביזוהר: תודה על הדיון החשוב.

<יותם אביזוהר: אני מסכים עם קודמיי.

<יותם אביזוהר: אני חושב שאופניים חשמליים הם לא בעיה.

<יותם אביזוהר: הם בהחלט חלק מהפתרון.

<יותם אביזוהר: אנחנו צריכים להבדיל בין האופניים החשמליים לאופנועים החשמליים, שזה 99% מהאופניים החשמליים, במירכאות, שאנחנו רואים בשטח.

<יותם אביזוהר: העובדה שאין אכיפה – לא כלפי החנויות, לא כלפי אותם רוכבים, רשלנות של המדינה – אין דרך אחרת לבטא את זה, ואני מצטרף למה שחברי הכנסת אמרו – טוב שאנחנו באים היום עם המקלות כלפי העבריינים, אבל איפה פה הגזרים?

<יותם אביזוהר: איפה האלטרנטיבה?

<יותם אביזוהר: אנחנו מורידים אנשים מהמדרכות לתוך הכבישים, שהם מסוכנים הרבה יותר.

<יותם אביזוהר: איפה אזורי- - - התנועה, וטוב שעיריית תל-אביב אחרי 100 שנים עושה אזור ראשון.

<יותם אביזוהר: איפה הרשויות האחרות?

<יותם אביזוהר: איפה הצעת החוק לעידוד תחבורת אופניים שהונחה ב-2008, ומאז נתקלת שוב ושוב בהתנגדות ממשלה?

<יותם אביזוהר: אני מאוד שמח שחברי הכנסת שנמצאים פה יצטרפו ליוזמים שלה.

<יותם אביזוהר: אני מקווה שהם יצטרפו להצעת החוק, שחלק מהיוזמים נמצאים גם פה, להגברת בטיחות הרוכבים, שתאפשר לרוכבים לרכב בכביש, כי היא מחייבת מרחק מינימלי של מטר ממכונית לרכב.

<יותם אביזוהר: יש עוד הרבה דברים לעשות.

<יותם אביזוהר: אני חושב, למשל, שהעובדה שעשיית שינויים באופניים חשמליים והשינוי מ-25 ל-40 קמ"ש ויותר, זה שזה לא עבירה פלילית, זו תקלה שגם הוועדה הזאת צריכה להידרש לה.

<יותם אביזוהר: בהחלט מי שעושה, מי שייבא, צריך להיות עבריין פלילי, וזה לא המקרה.

<יותם אביזוהר: הוא מקבל קנסות ועונשים זניחים, שמעודדים אותו להמשיך לעשות, כי הרווח פה הוא גדול.

<יותם אביזוהר: יש הרבה מה לעשות, ואני חושב שהגיע הזמן להפסיק לדבר, ולעשות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: פרופ' פלג, בבקשה, מכון גרטנר.

<קובי פלג: אנחנו לא נגד.

<קובי פלג: אנחנו קודם כל בעד שיהיו פחות פצועים והרוגים, ואנחנו לא נגד רוכבי האופניים – לא החשמליים ולא הלא חשמליים.

<קובי פלג: אבל הבעיה היא שכמעט שום דבר לא מתבצע בפועל.

<קובי פלג: מה שקורה לנו – ואגב, לא משנה כמה אופניים יש, כי מה שאנחנו סופרים זה לא פרופורציה אלא אנחנו סופרים עלייה בפצועים והרוגים, אז לא משנה לי ממה; מה שמשנה לי, שיש לנו כל הזמן עלייה.

<קובי פלג: התפקיד שלי הוא למזער את זה לאפס.

<קובי פלג: לא משנה לי מכמה.

<קובי פלג: גם ברכבים וגם בכל כלי אחר.

תמר זנדברג: מה זה גם?

תמר זנדברג: אבל מדובר על מאות בשנה.

תמר זנדברג: הפרופורציה היא בכלל בלתי-נתפסת.

תמר זנדברג: אם המספר בהרוגי תאונות דרכים יציב, אתם לא מתעניינים?

תמר זנדברג: אם הוא בעלייה, אתם כן מתעניינים?

תמר זנדברג: אני באמת שואלת.

תמר זנדברג: יושב כאן חבר הכנסת חמד עמאר, שמוביל את הנושא הזה בכנסת, והוא מוביל שדולה יחד עם אור ירוק וכו'.

תמר זנדברג: זה מאות בשנה.

תמר זנדברג: זה יותר מטרור, זה יותר מכל מלחמות ישראל.

תמר זנדברג: זו מכת מדינה, ויש דרכים לפתור את זה.

תמר זנדברג: צריך להעביר אנשים להליכה ברגל, לרכיבה על אופניים, לנסיעה בתחבורה הציבורית.

תמר זנדברג: איפה אנחנו עם זה?

תמר זנדברג: זה כל כך זועק.

איתן כבל: תמר, תודה.

<קובי פלג: מה זועק?

תמר זנדברג: 370 הרוגים בשנה זה זועק.

תמר זנדברג: מהם שליש הולכי רגל – 150 בשנה.

איתן כבל: תמר.

<קובי פלג: עם מי את מתווכחת?

תמר זנדברג: אני לא מתווכחת.

תמר זנדברג: זאת קריאת השכמה.

<קובי פלג: אני העברתי לך, כמו לכל הח"כים האחרים, לפני חודש וחצי, דוח לאומה על כל תאונות הדרכים, כולל הכול.

<קובי פלג: לא ראיתי מכם כלום.

<קובי פלג: אז אני לא מתעסק עם זה?

<קובי פלג: אתם לא מתעסקים עם זה.

איתן כבל: פרופ' פלג, בבקשה.

איתן כבל: אתה צודק.

איתן כבל: אין פה ויכוח.

איתן כבל: בואו לא נצמיא את הוויכוח.

<קובי פלג: אני לא בוויכוח.

איתן כבל: תציג את דבריך בבקשה.

<קובי פלג: יש לנו עלייה של כמעט פי שבעה בכמות הפצועים שאושפזו – תכף אסביר את ההבדל – מ-2013 ל-2015 וביותר מפי שניים מ-2014 ל-2015.

<קובי פלג: אמרתי גם בפעמים הקודמות – אנחנו עולים בקצב מטורף בכמות ההיפגעות, שלא לדבר על פציעות קשות, שבאחוזים כבר עלינו בעוד 25% מהנורמה, מהעליות הקודמות, שזה הרבה יותר גבוה, ואנחנו עולים בכמות ההרוגים ואנחנו עולים בפצועי הראש.

<קובי פלג: קודם כל, קסדות – לא קשור לרכיבה על אופניים רגילים.

<קובי פלג: 44% מהפצועים הרוכבים באופניים חשמליים היו מפגיעות ראש.

<קובי פלג: תחייבו אותם עכשיו, לרכב עם קסדות, בלי קשר לאופניים רגילים.

<קובי פלג: זה סיפור אחר.

<קובי פלג: זה אחד.

<קובי פלג: הדבר השני - אני לא פרלמנטר בכלל, אבל למה לקבוע תקנות שהן מורכבות?

<קובי פלג: למה לא לקבוע דברים פשוטים – עד 14, מ-14 עד 16 פחות יום, מ-16 ומעלה.

<קובי פלג: חבר'ה, בפשוט.

<קובי פלג: אמרתי לכם אז – לא תצליחו לאכוף פחות מ-16, כי אין תעודות זהות.

<קובי פלג: אז בשביל מה היינו צריכים לחכות עד עכשיו?

<קובי פלג: הדברים הם פשוטים, ידענו אותם קודם, אז לכו על הדברים בפשוט.

<קובי פלג: אם לא נעשה אכיפה, אתם יכולים לתקן מה שאתם רוצים.

<קובי פלג: לא יקרה כלום.

<קובי פלג: זה כקליפת השום.

איתן כבל: ברור.

מירב בן ארי: גם היום החוק אומר: עד גיל 14, וילדים- - -

קריאה: מה זה קשור?

איתן כבל: חברים יקרים, שמעתי את דעתכם.

איתן כבל: כל אחד בתורו.

איתן כבל: תודה, סיימנו.

איתן כבל: בבקשה סיים.

איתן כבל: תודה.

<קובי פלג: פצועים – רק בשביל לקבל פרופורציה.

<קובי פלג: באופן עקרוני - לנו יש נתונים רק על מאושפזים, אבל בדקנו כמה פעמים.

<קובי פלג: יחס מאושפזים לכאלה שמגיעים למיון ולא מאושפזים– 1 ו-10.

<קובי פלג: קחו את המספר, תכפילו ב-10, תבינו בכמה מדובר, וזה בלי אלה שלא הגיעו למיון.

איתן כבל: פרופ' פלג, תודה.

איתן כבל: ד"ר יעקב, מאנשים באדום.

<יעקב אדלר: אני חושב שיש צורך לדון מבחינה בריאותית בכל נושא האופניים החשמליים בכלל על התנועה.

<יעקב אדלר: נכון מה שנאמר כאן – אנחנו חייבים לעודד שימוש באמצעים שמשפרים את הבריאות.

<יעקב אדלר: הבריאות לא משופרת על-ידי אופניים חשמליים ולא על-ידי אופנוע ולא על-ידי מכונית.

<יעקב אדלר: הליכה ברגל, אופניים רגילים.

<יעקב אדלר: אני רוכב על אופניים רגילים למרות גילי המופלג, ואני רוצה לומר לכם שזה אחד האמצעים שמוסיפים בריאות.

<יעקב אדלר: אני מצטער שאני צריך לציין – חזרתי עכשיו מטיול בשוויץ ובאוסטריה.

<יעקב אדלר: לא מצאתי אף זוג אופניים חשמליים שם, למרות שיש שם הרים, ואנשים בעצם עולים על הרים גבוהים באופניים רגילים.

קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, הוא אמר.

איתן כבל: הוא לא כפה.

<יעקב אדלר: הנושא הזה שמתבשל בארץ זאת מגפה, וכמו כל מגפה, יש לבדוק מה הגורמים, ויש לצמצם את הגורמים, שגורמים למגפה הזאת.

<יעקב אדלר: לא לטפל בתוצאות אלא למנוע אותן.

איתן כבל: תודה, אדוני.

איתן כבל: מרדכי פדר.

<מרדכי פדר: שלום, אדוני.

<מרדכי פדר: אני יו"ר חיים בדרך מתונה, שזה ארגון התנדבותי לתאונות בדרכים, ויש לי הכבוד היום גם לייצג את פורום פעולה, שזה ארגון גג לרוב השחקנים בנושא בטיחות בדרכים פה בארץ.

<מרדכי פדר: אנחנו מסכימים עם אדוני, שאופניים חשמליים הם אופנועים לכל דבר.

<מרדכי פדר: אנחנו גם מסכימים להארכת התקנה, הוראת שעה.

<מרדכי פדר: מה שכן צריך, לדעתנו, זה קודם כל להסביר שגם היום רכיבה על אופניים חשמליים - אסור למי שפחות מגיל 16 אלא על שביל אופניים.

<מרדכי פדר: כולם חושבים שהיום זה מותר מגיל 14.

<מרדכי פדר: זה הוצג כך, שהיום אנחנו הולכים להעלות את הגיל ל-16 בוועדה הזאת.

<מרדכי פדר: הגיל הוא 16, חוץ מעל שבילי אופניים ייעודיים.

<מרדכי פדר: זה החוק היום, ואף אחד לא יודע את זה.

<מרדכי פדר: דבר שני, הנושא של אכיפה.

<מרדכי פדר: בראיונות עם בני 14 ו-16 נאמר הבוקר, שאם הוועדה המכובדת הזאת תעלה את הגיל ל-16, כלומר תמשיך את הוראת השעה, הם ימשיכו בכל זאת להפר את החוק, ולרכב על האופניים החשמליים.

<מרדכי פדר: כלומר בלי אכיפה לא עשינו כלום.

<מרדכי פדר: דבר אחרון, הוועדה המכובדת הזאת בשנת 2014 דרשה ממשרד התחבורה שעד אוגוסט 2014 הוא יניח על השולחן פתרון כולל לכל הנושא של אופניים חשמליים, ודבר לא נעשה.

<מרדכי פדר: בידי הוועדה המכובדת הזאת, לדרוש ממשרד התחבורה, למה יותר משנה אחרי שהיא דרשה זאת, זה לא נעשה.

<מרדכי פדר: דבר אחרון, ברשותך, אדוני היושב-ראש, אני רוצה להמשיך מסורת קטנה בוועדה הזאת - שיר קטן, ברשותך.

איתן כבל: שירים תמיד טוב.

איתן כבל: ..

<מרדכי פדר: כשאני רוכב על אופניים, לא צריך לשים גרביים.

<מרדכי פדר: כובע הפוך ומשקפיים, אני הקול ביותר בירושלים.

<מרדכי פדר: על הכביש, על המדרכה, המהירות לא בעיה.

<מרדכי פדר: אני נוסע 47.

<מרדכי פדר: הכול מותר, כי אין אכיפה.

<מרדכי פדר: וגם אחותי הקטנה, שאתמול רכבה ללא קסדה, באופניים החשמליים החדשים שלה, ונכנסה באין כניסה.

<מרדכי פדר: בת 12 רק הילדה.

<מרדכי פדר: לא ראתה את המכונית מולה.

<מרדכי פדר: וגם הנהג לא ראה אותה.

<מרדכי פדר: אתם תדמיינו את התוצאה.

<מרדכי פדר: אז אנא רבותיי, תצילו אותה ואת ההולכים על המדרכה.

<מרדכי פדר: חייבים להתחיל באכיפה יעילה - אחרת הכול זה רק בלה-בלה.

<מרדכי פדר: אכיפה יעילה היא לא מוותרת, כלים אסורים בשלב ייבוא כבר אוסרת.

<מרדכי פדר: שדרוג ביצועים לעוולה הופכת, מתחת לגיל, בלי קסדה או על מדרכה תופסת.

<מרדכי פדר: הצעד הראשון הוא מספר רישוי - האמצעי היחיד שמאפשר זיהוי.

<מרדכי פדר: לאתר את הרוכבים באופן לקוי, כדי שיישאו באחריות לשם שינוי.

<מרדכי פדר: תודה רבה.

איתן כבל: תודה, מרדכי.

איתן כבל: חבר הכנסת חמד עמאר.

איתן כבל: אתן התייחסויות למשרדים השונים.

איתן כבל: בבקשה, חמד עמאר.

איתן כבל: הוא גם ראש השדולה למלחמה בתאונות הדרכים.

איתן כבל: אני אומר לך, ואני אומר את זה כאן אולי בפעם הראשונה – בכוונתי במחצית השנייה של ינואר, להוביל לפחות ארבעה-חמישה דיונים, ממש כמו בסוג של שימוע, כמו שעשינו בנושא הגז.

איתן כבל: אני מבקש שתהיה חלק בלתי-נפרד מההובלה של התהליך הזה בתוקף תפקידך, למרות שאינך חבר מן המניין, להיות חלק מהתהליך הזה.

איתן כבל: אנחנו מתכוונים להסתער על נושא המאבק בתאונות הדרכים כפי שלא נעשה עד היום בכנסת ישראל.

איתן כבל: אני מקווה שנקבל שיתוף פעולה מכל הגורמים, כמו שחברת הכנסת תמר זנדברג אמרה, ואנחנו חוזרים על זה, שבכל מלחמות ישראל ובכל האיומים המתרגשים עלינו המספרים אינם אפילו קרובים לתוצאות ההרסניות שיש לנו במאבק בתאונות הדרכים.

איתן כבל: כל דקירת סכין – ואני לא רוצה להמעיט, חס חלילה; בשום פנים ואופן, שלא ישתמע כאילו אני מבקש להמעיט - נפתחים שידורים מיוחדים ושידורים ישירים כל יום.

איתן כבל: אין יום שעובר עלינו, לא עלינו, עם הרוגים או פצועים בתאונות הדרכים.

איתן כבל: צריך לצאת להסתערות על העניין.

איתן כבל: בבקשה, חבר הכנסת חמד עמאר.

חמד עמאר: תודה רבה.

חמד עמאר: קודם כל, אני רוצה להזמין את כולם – היום מתכנסת השדולה בשעה 14:00, בשיתוף של הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

חמד עמאר: הזמנתי אותם.

חמד עמאר: נתנו לנו נתונים.

חמד עמאר: הזמנתי הרבה אנשים.

חמד עמאר: אני מקווה שכולם יגיעו לשדולה לסיכום השנה.

חמד עמאר: שמעתי את רוב האנשים שדיברו.

חמד עמאר: כמעט נגעתם בכל דבר- על המדרכה, הזיהוי, הכול טוב ויפה, אבל אני רוצה להתייחס לתקנות עצמן.

חמד עמאר: הפרופ' התייחס לנושא הזה.

חמד עמאר: כשאני אומר: תקנה מגיל 14 - נאמר שהמשטרה עושה אכיפה.

חמד עמאר: איך יכולה לאכוף?

חמד עמאר: לקחת את הילד בן 12, לשאול אותו בן כמה הוא.

חמד עמאר: יגיד: אני בן 14.

חמד עמאר: ואז הוא צריך לקחת אותו להורים, להוכיח, תעודת זהות של ההורים?

חמד עמאר: כשאנחנו מביאים תקנות לכאן - ואני פונה למשרד התחבורה – אתם לא יכולים להביא תקנות שבלתי-אפשרי שתהיה אכיפה, לגיל.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, אני נראה בן 16, ואני בן 12.

חמד עמאר: איזה שוטר יכול להוכיח, כן או לא?

חמד עמאר: לכן אני חושב שהתקנות האלה, אין מקום לאשר אותן.

<אתי בנדלר: - - - שמותר לנהוג בגיל 14- - -

חמד עמאר: אני חושב שאנחנו צריכים להעלות את זה לגיל 16.

<אתי בנדלר: אז אתה מדבר על תיקון התקנות העיקריות, לא על אלה.

חמד עמאר: הנקודה השנייה.

חמד עמאר: אנחנו מדברים על שבילי אופניים.

חמד עמאר: יכולים לנסוע בשבילי אופניים בגיל 14, 16.

חמד עמאר: שמענו את עיריית תל-אביב, שמאשרת 25 מיליון שקל.

חמד עמאר: כמה שבילי אופניים יש במדינת ישראל?

חמד עמאר: אני אתייחס למקום אחד, ואתייחס למקום של המגזר הלא יהודי.

חמד עמאר: אתם יודעים שאין שביל אופניים אחד בכל המגזר הלא יהודי?

חמד עמאר: אז 21% מהתושבים מחוץ לתקנות הזאת, כי אין להם שבילי אופניים.

<חגית אוריין: גם אין אצלכם מדרכות.

חמד עמאר: גם אין מדרכות לעלות עליהן.

חמד עמאר: אנחנו עם נתונים מזעזעים של תאונות דרכים.

חמד עמאר: אני שומע את כולם אומרים: מ-2012 אנחנו בעלייה, ועלייה דרסטית.

חמד עמאר: כשאנחנו מדברים על דו-גלגלי, שמהווים 19% מההרוגים במדינת ישראל, כשאנחנו מדברים על הולכי רגל, שמהווים 30% מההרוגים בתאונות דרכים, אנחנו מדברים כמעט על 50%.

חמד עמאר: זה הנתח שרוצים שיהיה בריא, וזה כלי התחבורה הכי זול והכי נגיש.

חמד עמאר: שם אנחנו צריכים להתמקד.

חמד עמאר: לכן, אדוני היושב-ראש, אני חושב שהתקנות האלה, גם אם התאריך שלהן עד 31.12, צריך לפקוע התאריך - אני לא יודע מתי הביאו את האישור הראשון.

חמד עמאר: היינו צריכים לעשות עבודה – ואני פונה למשרד התחבורה – הייתם צריכים לעשות עבודה בנושא הזה.

חמד עמאר: אתה נותן במדינת ישראל תעודת זהות לילד בן 16.

חמד עמאר: אתה לא יכול להגיד: לילד בן 14 רק מותר לו לעלות על אופניים, כשאתה לא יכול לאכוף, אם הוא בן 14 או 13 או 15, כי אין לו תעודת זהות.

<חוה ראובני: אם נקבע גיל 16, איך נדע- - -

איתן כבל: חברים, נגיע לזה.

איתן כבל: לא פתחתי את הדיון על זה.

איתן כבל: ברשותכם, ארצה התייחסות של נצ"מ שרית פיליפסון, ראש מחלקת תביעות באגף התנועה, בבקשה.

<שרית פיליפסון: בוקר טוב.

<שרית פיליפסון: אני רוצה לשוב ולחזור על עמדת אגף התנועה.

מירב בן ארי: את חייבת לגוון קצת.

מירב בן ארי: אם את יכולה לחדש לנו משהו שלא שמענו, כי כל הזמן אנחנו שומעים אותו דבר.

<שרית פיליפסון: אשתדל בסוף.

<שרית פיליפסון: עמדת אגף התנועה היא עמדה ברורה, לפיה צריך להעלות את גיל הרוכבים לגיל 16, לפיה יש צורך גם ברישוי ורשיון מקוצר.

<שרית פיליפסון: אנחנו לא מבקשים מכל נער או ילד בן 16 שיעבור רשיון רגיל או רשיון כמו שהוא עובר לאופנוע, אבל רשיון בהליך מקוצר.

<שרית פיליפסון: לכן לדעתנו הנושא של הוראת שעה, חייבים אמנם להאריכה, אבל חייבים להגיע להסדר כולל.

<שרית פיליפסון: לגבי הגלגינוע, שזה נושא מן הסתם שיעלה באופן פרטני, עמדתנו גם שם, שיש לראות בזה כמו רוכבי אופנועים, כלומר גיל הרכיבה, שהוא גיל 16, עם כל ההיבטים של רישוי ורשיון.

<שרית פיליפסון: נכון, אני חוזרת ואומרת – האכיפה של משטרת ישראל מבוססת חוק.

<שרית פיליפסון: משטרת ישראל לא מבצעת אכיפה שלא על-פי החוק.

<שרית פיליפסון: מעבר לזה, למשטרת ישראל יש גם שיקולי האכיפה.

<שרית פיליפסון: אם אנחנו מדברים על כמות הרוגים בשנת 2015 עד היום, אנחנו נמצאים במספר אסטרונומי באמת, של 352 הרוגים, מתוכם 54 הרוגים שהם רוכבי דו-גלגלי.

<שרית פיליפסון: כולם בכבישים.

איתן כבל: כמה אכיפה?

<שרית פיליפסון: האכיפה שנעשתה במהלך שנת 2015 מגיעה לכמות של כ-2,000 דוחות, שניתנו נגד רוכבי הדו-גלגלי, בעיקר אופניים חשמליים, על המדרכות.

<לאה ורון: ברחבי הארץ או רק בתל-אביב?

<שרית פיליפסון: ובעיקר עבירה של רכיבה על המדרכה שלא לשם חצייתה או בעבירה של רכיבה באופניים חשמליים עם עבירות נלוות כמו עם פלאפון או מעבר באור אדום או סיכון הולכי רגל במעבר חצייה.

<שרית פיליפסון: זאת האכיפה שנעשתה כלפי הדו-גלגלי.

<לאה ורון: אותם 2,000 דוחות ניתנו ברחבי הארץ, או רק בעיר תל-אביב?

<שרית פיליפסון: מרביתם בעיר תל-אביב, אבל נעשתה גם אכיפה ביתר חלקי הארץ.

איתן כבל: את יודעת לומר את החלוקה?

נורית קורן: מאוד חשוב, לדעת כמה אופניים וכמה אופנועים.

<שרית פיליפסון: אני לא יכולה לומר לכם את החלוקה המדויקת.

<שרית פיליפסון: אני יכולה לומר שיותר ממחצית האכיפה בעיר תל-אביב.

<שרית פיליפסון: אנחנו שבים ואומרים, שהורדה של רוכבי דו-גלגלי, בטח של קטינים, לכביש, מסכנת את חייהם יותר.

<שרית פיליפסון: אנחנו לא מתעלמים מהעובדה, כמו שהיושב-ראש אמר, שיש סכנה להולכי הרגל על המדרכות; שהמדרכות נהפכו למקום שקשה ללכת בו.

<שרית פיליפסון: קשה לשמור על ביטחונם.

<שרית פיליפסון: משטרת ישראל תמשיך לאכוף במקום בו היא יודעת שיש סכנה מוחשית למשתמשי הדרך.

<שרית פיליפסון: משטרת ישראל רואה חשיבות עליונה בהעלאת גיל הרוכבים לגיל 16, וזאת כדי שהם יוכלו לדעת את חוקי התנועה בטרם הורדתם לכביש.

איתן כבל: אני מבקש ממך שתשלחי להנהלת הוועדה - אל"ף, דיווח מיידי על כל ה-2,000 האלה, איך הם מתחלקים, לפי ישובים, ובאיזו עבירה.

איתן כבל: אני רוצה את הדוח המפורט הזה.

איתן כבל: דבר נוסף, אנחנו מבקשים בכתב לקבל דיווח רבעוני מהיום והלאה של כל האכיפה של המשרד לביטחון פנים, נעשה את זה החל מינואר 2016.

<חגית אוריין: אתם בודקים את זה בהשוואה לכמות האופניים שבשוק?

איתן כבל: אני רוצה קודם כל לקבל נתונים.

<חגית אוריין: כי בתל-אביב יש 100,000 זוגות.

איתן כבל: אני יודע שאת שולטת בכול.

איתן כבל: ביקשתי את זה מהמשרד לביטחון פנים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

מירב בן ארי: אשמח שתגידו גם את העמדה של משרד הפנים.

<מרדכי בהירי-דואני: מרדכי בהירי-דואני, מנכ"ל הרשות הלאומית לבטיחות בדרכים.

<מרדכי בהירי-דואני: אנחנו בעיקרון כן תומכים בהארכת התקנה כפי שהיא עכשיו, מהסיבה הפשוטה – אם לא נאריך אותה, הם יוכלו לרכוב גם על הכביש, אז בואו נשים את הדברים בפרופורציה נכון לרגע זה.

<מרדכי בהירי-דואני: מצד שני, דיברנו על מה לא עושים.

<מרדכי בהירי-דואני: יש כאן דברים שאנחנו ברשות ביצענו אותם, ובצורה די ברורה.

<מרדכי בהירי-דואני: יש פה נציג משרד החינוך, מקס אבירם.

<מרדכי בהירי-דואני: יש 900 כיתות השנה שיזכו להדרכה על אופניים חשמליים בכל בתי הספר, בכל מרכזי ההדרכה של הרשות- - -

נורית קורן: אילו כיתות?

<מרדכי בהירי-דואני: ט' – בדיוק הגיל הרלוונטי.

<מרדכי בהירי-דואני: יש לי פה רשימה של עשרות רשויות מקומיות בארץ שעברו הדרכה, חלקם עיונית, חלקם מעשית, לכיתות הרלוונטיות בחטיבות ביניים בנושא מה זה אופניים חשמליים, מה התקנות אומרות, מה עושים.

<מרדכי בהירי-דואני: הפצנו חוברת ונהלי הדרכה, איך רוכבים בכל הרשויות פה בארץ.

<מרדכי בהירי-דואני: עלינו בכמה גלים של פרסום בנושא הזה.

מירב בן ארי: היה קמפיין.

מירב בן ארי: היה קצר קצת.

<מרדכי בהירי-דואני: היה קמפיין.

<מרדכי בהירי-דואני: יש גם 20- - - ברשויות מקומיות, שמוכוונות לאכיפה חיובית, כלומר להסברה לאופניים חשמליים.

<מרדכי בהירי-דואני: אז מצד אחד, נכון - אפשר לומר מה לא.

<מרדכי בהירי-דואני: באתי לייצג, מה נעשה עד היום, וגם זה חשוב שיישמע.

<מרדכי בהירי-דואני: יש פה מהלך משמעותי.

מירב בן ארי: מה עם ההורים?

<מרדכי בהירי-דואני: פנינו למשרד החינוך בצורה נורא ברורה.

<מרדכי בהירי-דואני: אמרנו: עד כיתה ז' או ו' לא מגיעים אופניים חשמליים לבית הספר.

<מרדכי בהירי-דואני: זה אומץ על-ידי משרד החינוך.

<מרדכי בהירי-דואני: יצאה תקנה.

קריאה: זה עובד.

<מרדכי בהירי-דואני: זה עובד.

<מרדכי בהירי-דואני: אני אומר, אולי התמונה לא מושלמת, אבל יש פה עשייה הסברתית עיקרית בנושא הזה.

<מרדכי בהירי-דואני: בוא ניקח את זה בחשבון.

<מרדכי בהירי-דואני: אנחנו כהורים גם צריכים לחשוב, כשאנחנו רוכשים את האופניים, למי רכשנו אותם.

<מרדכי בהירי-דואני: לא נפיל הכול על ההורים.

<מרדכי בהירי-דואני: בואו לא נתעלם מכל המכלול, ונגיד - יש פה הסברה; יש פה הסבירה מסיבית אפילו בהמון מקומות שאתם לא רואים אותם – בעיריית גבעתיים, בעיריית רמת גן, בבאר שבע, גם בכרמיאל, גם בישובים הדרוזים, גם בישובים ערביים.

<מרדכי בהירי-דואני: כניסה לתוך בתי הספר והסברה.

<מרדכי בהירי-דואני: יש פה הסברה מסיבית.

<מרדכי בהירי-דואני: לכן אני אומר - קחו בחשבון שלמרות שנראה כאילו המדינה יושבת ולא עושה כלום- - -

מירב בן ארי: לא.

<מרדכי בהירי-דואני: אנחנו כנציגי המדינה – הרשות הלאומית היא גוף של המדינה – מבצע פעילות.

<מרדכי בהירי-דואני: שמנו פה גם דף עם נייר עמדה לפני מספר חודשים.

<מרדכי בהירי-דואני: אפשר היה לבצע חלק מהדברים האלה.

<מרדכי בהירי-דואני: דיברנו על חוק העזר העירוני בעיריית תל-אביב, סעיף 58.

<מרדכי בהירי-דואני: היינו גם בעיריית תל-אביב, אבל גם אותנו גלגלו בין יועצים משפטיים.

<מרדכי בהירי-דואני: לכן אני אומר – אם רוצים, אפשר לומר מה לא עושים, ואפשר להגיד מה כן עושים.

<מרדכי בהירי-דואני: אני חושב שעושים חלק מהדברים, בעיקר בנושא ההסברתי.

<מרדכי בהירי-דואני: שתיים, כדאי מאוד שנאריך את התקנה נכון לעכשיו, שלא נמצא אותם מחר בגיל 14 גם על הכביש.

מירב בן ארי: אם זה מנחם אותך, גם אני גולגלתי בין יועצים משפטיים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, משרד הפנים.

<לילי פיינטוך: לילי פיינטוך, אגף התקציבים, משרד הפנים.

<לילי פיינטוך: אני חושבת שאת הצגת את העמדה שלנו – זו בדיוק העמדה של משרד הפנים.

<לילי פיינטוך: רק אחרי שייסגרו הנושאים הפתוחים כרגע, משרד הפנים ייכנס לתמונה.

מירב בן ארי: הם לא רואים את התקנות האלה- - -

איתן כבל: אני לא ביקשתי הסבר.

איתן כבל: היא אומרת, אין בזה כלום, בדברים שהיא אומרת – בלי חלילה לעלוב בך באופן אישי.

איתן כבל: זו אמירה בעלמא.

<אתי בנדלר: אפשר להיכנס לעניין, מתי?

<לילי פיינטוך: רק לאחר שייסגרו הנושאים במשרד התחבורה, משרד המשפטים וכדומה.

<לילי פיינטוך: נושא הפיקוח יצריך עלויות נוספות לרשויות המקומיות – יש להבין את זה.

<לילי פיינטוך: משרד הפנים ייכנס לתמונה, יראה במה מדובר.

<לילי פיינטוך: אנחנו לא יודעים מה הגודל, כמה זה הולך לעלות לרשויות- - -

מירב בן ארי: הם לא רואים את התקנות.

איתן כבל: אני לא רוצה לפתוח את הדיון.

מירב בן ארי: אבל זה מטריד.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מטריד - אפשר לקחת חדר חושך ולצעוק שם.

מירב בן ארי: אבל זה לא בסדר.

מירב בן ארי: זה לא בסדר, שיש תקנות ולא עושים כלום.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: חאג', בבקשה, ואני רוצה לסכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אדבר על שתי נקודות: הראשונה, עניין התשתיות ושבילי אופניים, ויכול להיות שיש המקום, גם התמיכה של משרד התחבורה בנושא הזה, למרות שזה בתוך הערים, אבל למצוא את התקציבים, כי אם אסור לו לנסוע על הכביש, ועל המדרכה הוא מסכן גם את עצמו וגם את האחרים- - -

מירב בן ארי: גם על המדרכה אסור.

עבד אל חכים חאג' יחיא: סליחה, על המדרכה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרת – אין מקום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שתים, עניין הגיל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש שיטה אחרת לבדוק אותה – עניין אכיפה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הרי ההורים, אלה שקונים את האופניים לילד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לבדוק את העניין של ענישת ההורים, שקונים לילדים מתחת לגיל את האופניים החשמליים, כי לילד אין הכסף לקנות את האופניים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה כל כך פשוט.

איתן כבל: בנושאים אחרים הולכים להורים.

איתן כבל: אני לא רוצה לתת דוגמאות.

קריאות: - - -

<זיו שוורץ: ההורים נכנסים פנימה, ואפשר לקחת מהם פרטים, ולשים פרטים על האופניים.

<זיו שוורץ: אין לזה שום קשר לגיל.

<זיו שוורץ: אין לזה שום קשר לגיל.

<זיו שוורץ: איזה ילד בן 12 קונה אופניים?

<זיו שוורץ: זה ההורים שלהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר, לבדוק את האפשרות איך להתערב בעניין קניית האופניים על-ידי ההורים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יכול להיות כשאתה קונה לילד היותר בוגר, ויש לך ילד יותר קטן ממנו – זה לא בדיוק אכיפה מוחלטת, אבל לפחות לילד שהוא בן פחות מ-14, לפחות לזה לא לקנות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ומי שקונה – יוענש.

מירב בן ארי: איך תעניש את ההורים?

מירב בן ארי: תגיד: הוא מתחת לגיל?

נורית קורן: ואם קנו לעצמם והילד לקח?

<זיו שוורץ: מענישים אותם, כמו שאם לקח את המפתחות לאוטו.

איתן כבל: זה כרגע לא הדיון.

איתן כבל: נגיע גם להורים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לסכם.

<עוזי יצחקי: אני רוצה להתייחס.

<עוזי יצחקי: ישבתי בשקט שעה, שמעתי בסבלנות.

איתן כבל: אני מעדיף שתתייחס- - -

<עוזי יצחקי: אני מבקש לפני.

<עוזי יצחקי: זה יהיה עדיף, יושב-ראש הוועדה.

<עוזי יצחקי: אנחנו נגיד גם את הדברים.

<עוזי יצחקי: קודם כל, תודה על הדיון.

<עוזי יצחקי: להבהיר את הדברים - משרד התחבורה מעודד את התנועה באופניים.

<עוזי יצחקי: אני חושב שהדברים ברורים.

<עוזי יצחקי: אנחנו גם מביאים את זה לביטוי גם בתקציבים וגם בפעולות.

<עוזי יצחקי: קודם כל בתשתיות.

<עוזי יצחקי: מה שלא נעשה הרבה מאוד שנים, נעשה בשנים האחרונות.

<עוזי יצחקי: משרד התחבורה גם בשנת 2016 ישקיע מעל 60 מיליון שקלים בתקציבים של רשויות מקומיות; תמיכה ישירה בתקציבי רשויות מקומיות מעבר לתקציבים – אחזור ואומר:

<עוזי יצחקי: מה שלא נעשה הרבה מאוד שנים מבוצע בשנים האחרונות – מעל 60 מיליון שקל כל שנה, גם ב-2016, וזה מעבר לתקציבים שמשקיעות רשויות מקומיות מתקציבן.

<עוזי יצחקי: גם נשיק במהלך 2016 את אוטוסטרדות האופניים במטרופולין גוש דן, השקעה של רבע מיליארד שקל – מה שלא היה שנים – וזה לטובת עידוד האופניים החשמליים.

<עוזי יצחקי: ציינו פה את עניין חינוך והסברה.

<עוזי יצחקי: משרד החינוך יחד עם הרשות הלאומית בכיתות ט' מבצעים פעולות.

<עוזי יצחקי: דרך זה אנחנו גם מגיעים להורים.

<עוזי יצחקי: יצא גם חוזר של מנכ"לית משרד החינוך לגבי עניין הגעת אופניים חשמליים לבתי ספר.

<עוזי יצחקי: בהחלט דרך בתי הספר, דרך ההורים מנסים להחדיר את החשיבות של הבטיחות.

<עוזי יצחקי: אנחנו בשבועות הקרובים, אחרי שנסיים את הקמפיין הגדול מאוד שלנו עכשיו לעידוד תחבורה ציבורית והוזלת התעריפים בה, נחל בקמפיין של אופניים חשמליים.

<עוזי יצחקי: השקענו בזה כ-6.5 מיליון שקלים.

<עוזי יצחקי: זה יחל בקרוב.

<עוזי יצחקי: דרך זה אנחנו באמת נגיע למודעות, נגיע להורים, כפי שציין כבוד חבר הכנסת, בעניין הרכישה, לראות מה לתלות, איך לשים לב, וגם בעניין איך לרכב.

<עוזי יצחקי: יש לנו החומרים שאנחנו משקיעים בעניין הזה.

<עוזי יצחקי: ציינו את החוברות.

<עוזי יצחקי: יש פה כבר תמליל התשדיר שיהיה גם ברדיו, גם בטלוויזיה.

<עוזי יצחקי: תוכן החוברות מופיע באתרי האינטרנט של משרד התחבורה ושל הרשות הלאומית, כולל גם סרטון בתקופה הקרובה שייכנס.

<עוזי יצחקי: לעניין האכיפה, יש אכיפה של המשטרה.

<עוזי יצחקי: נכון – היא במגבלות מסוימות, אבל יש אכיפה של המשטרה ואכיפה שלנו.

<עוזי יצחקי: יכולנו לראות את זה באתרים.

<עוזי יצחקי: הוצאנו את זה גם לתקשורת.

<עוזי יצחקי: אנחנו בשבועות האחרונים תפסנו, החרמנו והשמדנו בצורה חזקה מאוד וברורה ונחושה מאות זוגות אופניים לא חוקיים, אופניים חשמליים.

<עוזי יצחקי: אנחנו נמשיך לעשות זאת.

<עוזי יצחקי: נכנסנו לבתי עסק, מצאנו את אותם מוסכים, אני קורא להם, שמשדרגים, ונמשיך לעשות את זה.

<עוזי יצחקי: היה מבצע בחנוכה.

<עוזי יצחקי: בינואר הולך להיות מבצע מאוד גדול, וגם בחודשים הקרובים.

<חגית אוריין: על המדרכות?

<עוזי יצחקי: זה במחסנים.

<עוזי יצחקי: מצאנו גם בנמלי הים במכולות הרבה מאוד רכיבים לשדרג אופניים חשמליים.

<עוזי יצחקי: תפסנו את אותם רכיבים, ונמשיך לעשות את העבודה גם מול המכס, גם מול בתי המסחר.

<עוזי יצחקי: לגבי עניין החקיקה, נכון, היו עיכובים, אני מודה.

<עוזי יצחקי: היה בכוונתי להביא הרבה קודם את התקנות של הקורקינטים, וגם לתת מענה לכל הכלים שאנחנו רואים כל בוקר מחדש.

<עוזי יצחקי: עברנו גם את משרד המשפטים עם התקנות של הקורקינט בשבוע הקרוב.

<עוזי יצחקי: יש לנו סוגיה שנשלים אותה היום בענייני הקסדות.

<עוזי יצחקי: אני מבקש ומציע את הדבר הבא – אנחנו בחודשים הקרובים - נבקש אורכה של מספר חודשים של הוראת השעה, שעוד מעט סגנית היועץ המשפטי במשרד התחבורה תסביר ותציג.

<עוזי יצחקי: אנחנו נגיע עם התקנות המעודכנות של האופניים החשמליים, נביא כבר את התקנות של הקורקינט, שכפי שאמרתי, סיימנו, נביא גם הצעה לתת מענה לכל הכלים החשמליים החדשים שצצים.

<עוזי יצחקי: אנחנו נהיה פה מאוד חריפים בעניין הזה, בלי שום חוכמות.

<עוזי יצחקי: נציג את כל יתר מכלול הפעולות, כפי שגם אמרתי בתחילת דבריי, כדי לתת מענה.

<עוזי יצחקי: אנחנו מבינים שמדובר בחולייה חלשה בעניין הבטיחות באופניים חשמליים.

<עוזי יצחקי: יחד עם זאת, כפי שציינו פה גם חברי הכנסת, במיוחד היום, עם עבודות הרכבת הקלה בתל-אביב, ואני מזכיר שמה שאנחנו עובדים עכשיו, כולם אומרים שלוש, ארבע, חמש שנים - זה רק הקו הראשון; אנחנו בשנה הקרובה נתחיל לעבוד על עוד שני קווים של רכבת תחתית בתל-אביב.

<עוזי יצחקי: זה הולך להיות הרבה זמן העסק שם, לכן השימוש באופניים והגידול בצריכה, נראה אותו כדרישה של הציבור.

<עוזי יצחקי: לכן צריך לתת לזה מענה.

<עוזי יצחקי: אני מבקש מיושב-ראש הוועדה – זו ההצעה שלנו – לבוא עם החבילה, לתת לנו אורכה של הוראות השעה, ולבוא עם החבילה.

מירב בן ארי: בתקנות הוא יביא אכיפה גם של הפקחים?

איתן כבל: אני יכול לסכם?

מירב בן ארי: כי הוא לא התייחס לזה.

<עוזי יצחקי: גם בעניין הזה מתקיימים דיונים.

<עוזי יצחקי: זה לא עניין שפשוט, גם למשרד התחבורה, גם עם המשרד לביטחון פנים.

<עוזי יצחקי: זה לא פשוט.

<עוזי יצחקי: לשבת וללגלג ולומר – בסדר.

<עוזי יצחקי: זה בסדר.

<עוזי יצחקי: אבל אלה עניינים מאוד מורכבים, עניינים משפטים, ענייני אכיפה וענייני סמכויות.

<עוזי יצחקי: לכן גם את העניין של אכיפה באמצעות פקחים עירוניים ורשויות מקומיות, נביא את זה בתקופה הזאת.

<אתי בנדלר: מה זה בתקופה הזאת?

<עוזי יצחקי: נביא את המתווה.

<אתי בנדלר: רציתי להבין את דבריו.

<עוזי יצחקי: יכול להיות גם שיהיה אחרי הפצת תזכיר חוק.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: לפני שאנחנו עוברים להקראה אני רוצה לתת את הכיוונים שלי.

איתן כבל: התקנות – אביא אותן בעוד חצי שנה בלבד.

איתן כבל: אין לי שום כוונה לאשר אותן מעבר לחצי שנה – פעם אחת.

איתן כבל: כבר הרבה זמן אני אומר לך, עוזי, ביושר, מי שקורא את התקנות – כבר שנים לא קראתי תקנות - מבלי לעלוב באף אחד - זה תרתי דסתרי לגמרי.

איתן כבל: אני קורא את זה בשפה מג'וברשת.

איתן כבל: כל הבעיות שעלו כאן

איתן כבל: ממך וצפונה, מגולמות בתוך התקנות האלה, כלומר מהסיפור על האיסור על רכיבה על מדרכות, מחד, מצד שני, הבעיה של הרכיבה של בני 14 על כביש, מצד נוסף, האכיפה – הרי ממילא אין אכיפה, מה זה משנה?

איתן כבל: כלומר אם אתה מסתכל פה, וקראתי חזור וקרוא את הדברים - כאילו לא נעים לי לקרוא.

איתן כבל: אני כאילו מתעלם.

איתן כבל: אני עובד על עצמי כשאני קורא את זה.

איתן כבל: אני אומר את זה קצת בציניות, כי זו האמת.

איתן כבל: זה אולי, התקנות, כמו שעורכי דין אוהבים לומר, בקליפת אגוז, מכילים בתוכן את כל החולי של הסיפור.

איתן כבל: אבל אני יודע – אנחנו משוחחים על זה הרבה, עוזי ואני.

איתן כבל: קיבלתי את העובדה הפעם כלשונה, מצדו של מנכ"ל המשרד, את ההתחייבות שאנחנו הלכים להוביל מהפכה בעניין הזה.

איתן כבל: לכן אני רוצה לתחום את הלו"ז ואת הנושאים שאנחנו מבקשים.

איתן כבל: כמו שאתם אוהבים, ארצה גם את סיפור הדרך לכך.

איתן כבל: קודם כל, כפי שאמרתי, לא תוארכנה יותר מחצי שנה.

איתן כבל: אני מודיע – אם לא נסיים, או אני ארגיש שבעוד חצי שנה אנחנו נמצאים במקום אחר, אמליץ לא להאריך.

איתן כבל: אני לא מוכן להיות שותף לדבר שאני מרמה את עצמי.

איתן כבל: הוראת השעה הזו היא לששה חודשים, ואני אומר לפרוטוקול ולכם – כל מי שירצה או יבקש להאריך את זה מעבר לששה חודשים, אם לא נראה שינוי משמעותי אמתי, הוא שותף לפשע.

איתן כבל: אני אומר את זה בצורה ברורה, על כל המשתמע מכך.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל- - -

<דרור וגשל: רק רציתי להבהיר, שהמשמעות של זה, שעדיין יוכלו לנסוע בני 14, רק לא יהיו חייבים לעשות את זה רק על שבילי אופניים; יוכלו לעשות את זה על הכביש.

<דרור וגשל: זאת המשמעות של אי-הארכה.

איתן כבל: אתה קראת את התקנות?

איתן כבל: מה המשמעות עכשיו?

<דרור וגשל: שילדים מעל גיל 14 ומתחת לגיל 16 יכולים לנסוע על אופניים חשמליים רק בשבילי אופניים.

<דרור וגשל: אם לא נאריך את תוקף התקנות, ילדים בני 14 יוכלו עדיין לנסוע, רק שהם לא יהיו חייבים לעשות את זה על הכביש.

איתן כבל: אגלה לך סוד.

איתן כבל: זה חלק מהשקר.

איתן כבל: אף הורה לא ייתן לילד שלו בן 14 לרכב על הכביש.

איתן כבל: אתה רוצה שאפתח את מה שאני מרגיש, שאני מרמה את עצמי עכשיו?

איתן כבל: אני מנסה לא לפתח את זה.

איתן כבל: אני מנסה לחשוב שאני לא מבין, ושיגידו לי שהצעתי על משהו, שאגיד: לא הבנתי.

איתן כבל: הרי ברור שאין הורה שירשה לילד שלו בגיל 14, והיא אומרת לו: אוי ואבוי לך אם תרד מהמדרכה.

<חוה ראובני: מר כבל, אוכל לספר לך על שיחת טלפון שקיבלתי מהורה?

איתן כבל: כן, בבקשה.

<חוה ראובני: זמן קצר אחרי שהתקנות עברו מתקשר אליי הורה, שהועבר אליי מהמזכירות לגמרי במקרה, כי האיש דיבר אנגלית, ולא ידעו מה הוא רוצה.

<חוה ראובני: מתברר שהוא מדבר על אופניים חשמליים.

<חוה ראובני: הוא גר באילת.

<חוה ראובני: הוא אומר: מה עשיתם חוק שאומר שילדים בני 14 עד 16 ירכבו על אופניים חשמליים רק על שבילי אופניים?

<חוה ראובני: אין שבילי אופניים בדרך בין הבית לבית הספר, אז הוא לא ירכב על אופניים חשמליים?

<חוה ראובני: הוא ירכב עליהם באופן לא חוקי?

<חוה ראובני: הוא לגמרי לא חשב שיש איזושהי בעיה, שהבן שלו, בטווח הגילאים בין 14 ל-16, ירכב לבית ספר על הכביש.

<חוה ראובני: עם כל הכבוד לאמון הרב שאדוני נותן להורים, אנחנו רואים הורים שרוכשים אופניים חשמליים מגיל 12.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כי זה כלי תחבורה לכל דבר.

איתן כבל: למרות הדוגמה שנתת, והרחקנו עד אילת, אני רוצה לומר לך – עדיין רוב ההורים, גם אלה שקונים לילד שלהם, כי הם לא עומדים בלחץ החברתי, ואין – תמיד אני אומר גם לילדיי: אין כוח שצריך כמו לעמוד בלחץ חברתי.

איתן כבל: גם אנחנו פוליטיקאים, אנשים מבוגרים, היכולת שלנו לעמוד בלחץ חברתי, זה הסיפור הקשה ביותר בכל מערכת.

<דרור וגשל: אדוני, מה יקרה כשנעלה את זה לגיל 16?

איתן כבל: פתחתי את הדיון על זה עכשיו?

איתן כבל: סלח לי – תכין לי תזכיר, ואנחנו נתעסק עם זה.

איתן כבל: לא פותח את הדיון על זה עכשיו בכלל.

איתן כבל: אני רק מעביר לך את המסר הברור.

איתן כבל: וכבר עסקנו בזה.

<לאה ורון: חוץ מזה שהתפקיד שלך הוא להציג לוועדה תשובות, ולא לשאול את יושב-ראש הוועדה שאלות, עם כל הכבוד.

איתן כבל: אדוני המנכ"ל, אני רוצה התייחסות לחובת רישוי ורישום.

איתן כבל: אגב, מנהלת הוועדה ב-16 ביוני 2014 ביקשה תחת הנדון:

איתן כבל: תקנות תעבורה בדבר הסדרת השימוש באופניים חשמליים, ביקשנו רשימת נושאים להתייחסות.

איתן כבל: אני מבקש – חובת רישום ורישוי, מהירות הנסיעה, גיל הרוכבים, קסדה- - -

<חוה ראובני: סליחה, 16 ביוני 2014?

<חוה ראובני: זה מה שקדם לתקנות האלה.

<עוזי יצחקי: קיבלה תשובה.

<עוזי יצחקי: אין משהו פתוח של מנהלת הוועדה שלא מקבל תוך 14 יום תשובה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בסדר.

נורית קורן: לוחית זיהוי.

<עוזי יצחקי: רישום זה לוחית זיהוי.

איתן כבל: אני מדבר בעברית.

איתן כבל: המילה רישום ורישוי גם משמעותה זיהוי.

איתן כבל: עברית לא רעה יש לי.

איתן כבל: סבירה.

איתן כבל: נושא הקסדה, נושא חובת הביטוח.

איתן כבל: אני מבקש עוד דבר – ההתמודדות מול ההורים.

איתן כבל: אני אומר את זה כאן, בבית הזה מקבלים בנושאים אחרים, עד גיל 14 או גילאים מסוימים, שהמדינה קבעה, חובת אחריות של פעולה של הילדים שלהם, שהיא פעולה שמסכנת את המרחב הציבורי, מושתות פעולות כאלה ואחרות אל מול ההורים שלהם.

איתן כבל: אני לא רוצה חלילה לעשות השוואות משום מקום.

קריאה: אדוני רוצה להוסיף שהדברים הם בר-אכיפה?

איתן כבל: לא סיימתי.

איתן כבל: נושא נוסף הוא נושא הפקחים.

איתן כבל: אני יודע שאצלי בבית שלי, במפלגה שלי, יש ויכוח ערכי.

איתן כבל: כמו שחברת הכנסת תמר זנדברג גם התייחסה לעניין, שזה עניין מפריט משטרה, לא מפריט משטרה, חובות משטרה, לא חובות משטרה.

איתן כבל: הבעיה שלי אישית – לא במרחב האישי שלי אלא שעד שיסתיים הדיון הערכי הזה אנחנו בסוף-בסוף היום אפשר לתת, כמו שאנחנו נותנים, מהשומר בכניסה לקניון – אנחנו לא מעמידים שוטר בכל כניסה לקניון, ואנחנו לא נותנים לו את כל החובות או הסמכויות שניתנות לשוטר, כשהוא יעמוד בכניסה לקניון או בכניסה לחניון; אנחנו מבקשים בסך הכול לבדוק את האפשרות, כמו שגברתי גם הגישה את הצעת החוק, וחברת הכנסת מירב בן ארי, שבו פקחים יהיו חלק ממכלול האכיפה.

איתן כבל: משטרת ישראל, עם כל אשר היא עושה, לצערי, המרכיב היותר מרכזי שלה בהרבה מאוד שנים הוא מרכיב ביטחון הפנים יותר מאשר הטיפול באכיפה בנושאים השונים, והמציאות הישראלית – אני לא אומר שאני מסכים לזה.

איתן כבל: אני לא רוצה להתווכח עם זה.

איתן כבל: זו עובדה.

איתן כבל: כי כשבירושלים כל שעה הם צריכים להיקרא להתרעה כזו או חלילה לפעולת אמת, אני לא רואה מתי יש להם זמן לעסוק באכיפה של תחבורה או גניבת רכבים או כל הפעולות שמשטרה לשמן הוקמה.

איתן כבל: לכן ברשותכם, אבקש את ההתייחסויות האלה.

איתן כבל: אני כבר מודיע, גברתי מנהלת הוועדה, בעוד חודשיים בדיוק נקיים פה דיון נוסף, שכל השאלות הללו, נרצה לראות התייחסות, איזו התקדמות חלה בכל אחד מהעניינים שהתייחסנו.

איתן כבל: אם אדוני המנכ"ל עוזי יצחקי, שאני מאוד מעריך את עבודתך – אני רוצה שזה יובהר, למרות שיוצא מאתנו המון כעס לדברים שנעשים, אני כן יכול לומר שאם אדוני יחשוב שאתה צריך אותי לשם זימון דיון עם המשרד לביטחון פנים, עם המשרדים השונים, לבצע פעולות כאלה ואחרות בחוק הנוגע לסמכויות פקחים, והוויכוח, האם זה יהיה בפנים או בביטחון פנים – אני מבקש, אדוני, לאלתר לטפל בהן, כדי שאני אכנס ואהיה שותף.

איתן כבל: אנחנו רוצים להיות שותפים פעילים, דוחפים, מקדמים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה.

<הלל קליסברג: שמי הלל.

<הלל קליסברג: כמו שאתם רואים, אני חוויית המשתמש של היתקלות עם אופניים חשמליים.

<הלל קליסברג: אתייחס לדברים של הגב' פיליפסון, שכל כך הרגיזו אותי.

<הלל קליסברג: במקרה שלי, אני פניתי למשטרה, וכל מה שהם יכלו לומר לי זה תבוא לתחנה ותגיש תלונה, כי אין מספר אופניים שאתה יכול להתלונן עליו, וזה מה שאנחנו מצפים ממך לעשות.

<הלל קליסברג: בזה זה נגמר.

<הלל קליסברג: יש פה נקודה מעניינת.

<הלל קליסברג: דיברו פה על שבילי אופניים.

<הלל קליסברג: כבר באנגליה הוויקטוריאנית אופניים מקומם היה על הכביש.

<הלל קליסברג: נכון שהרכב המודרני מהיר מאופניים פי חמישה.

<הלל קליסברג: לכן רמת הסיכון הזאת אומרת – את האופניים צריך להרחיק מהרכב.

<הלל קליסברג: השאלה, לאן מרחיקים.

<הלל קליסברג: אתם מעלים אותם למדרכות.

<הלל קליסברג: אנחנו הולכי הרגל מקבלים עכשיו את פלישת רוכבי האופניים.

<הלל קליסברג: מסלולי האופניים בתל-אביב, איך הם מסומנים?

<הלל קליסברג: מדבקה של אופניים על הכביש?

<הלל קליסברג: קו מקווקו?

<הלל קליסברג: כמה הולכי רגל בהיסח דעת לא יכולים להתייחס לזה אפילו?

<הלל קליסברג: אנחנו עכשיו, הולכי הרגל, על המדרכות, נאלצים להתמודד – אנחנו, שקצב ההליכה שלנו הוא 3 קמ"ש בממוצע, צריכים להתמודד עם אופניים שהמהירות שלהם בממוצע היא 10 קמ"ש, ואופניים ממונעים, ולא משנה אם המנוע הוא חשמלי או בנזין או רקטי, שמהירות אף מהם בעוד 50%, ואם נתייחס בערך ל-40% מהאופניים שאני מכיר, שהרכיבו את הדבר שנקרא ידית מצערת, הם נוסעים על 30 ו-40 קמ"ש.

<הלל קליסברג: זה כמו לשלוח עדר זאבים לתוך עדר כבשים.

<הלל קליסברג: גם עוברים בשבילי האופניים האלה מטר מהולכי הרגל, מספיק שאחד יעשה הפצ'י, והוא נכנס בהולך רגל.

<הלל קליסברג: ומה אז?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני מאוד מתחבר למה שאתה אומר, אבל אני מאמין בהתקדמות.

איתן כבל: אתה כבר מדבר על מצב שיש בו שבילים, ועשו שבילים כבר.

איתן כבל: כיוון שאני גם הולך רגל בתל-אביב, וגם אני חווה, אפילו ברוטשילד, את החוויה הזאת של רק להתבלבל, אם אתה הולך על שביל האופניים או אתה הולך על הכביש המותר לך- - -

איילת נחמיאס ורבין: דיברנו על אופנועים שעולים על המדרכות.

איתן כבל: בבקשה.

<מיטל להבי: להוסיף נקודה של התייחסות לתשתיות, ובתשתיות גם סט כלים תכנוניים של שילוט וסימון.

<מיטל להבי: חסר לנו סט הכלים התכנוניים בצמתים.

<הלל קליסברג: אבל יש לכם- - - שמתחברות- - -

<מיטל להבי: הדבר השני- - -

<עוזי יצחקי: כתוב פה הכול.

<עוזי יצחקי: לקרוא?

איתן כבל: לא.

<עוזי יצחקי: פרופ' אבישי ברוורמן.

איתן כבל: יכול להיות שהוא לקח את זה אתו.

<עוזי יצחקי: לא.

<מיטל להבי: הדבר השני, ברישום, רישוי וזיהוי, שזה יהיה גם לכלי וגם לנהג.

<מיטל להבי: יש תופעה עכשיו, שמי שאין לו רשיון נהיגה, ושללו לו אותו, הופך להיות בריון אופניים.

<מיטל להבי: צריך להתייחס פה משהו, לא יודעת איך.

איתן כבל: בבקשה.

מירב בן ארי: לגבי הדברים שהיא אמרה, נציגת המשטרה, שרית, אני רק רוצה להפנות אותך, וחשוב לי שתדעי, כי יש עמדת המשטרה וגם - - - לפסק דין חשוב מאוד שהיה בתחילת נובמבר בבית משפט השלום בתל-אביב, שהכריע חד-משמעית בעיניו, פעם ראשונה, שאופניים חשמליים הם לא רכב מנועי.

מירב בן ארי: רציתי להגיד את זה בסיום דבריך, אבל איתן ביקש שאחכה.

מירב בן ארי: אני חייבת לומר – יש פה החלטה של בית משפט, ואומר השופט, שהמחוקק השאיר אותנו בוואקום, אז גם מנכ"ל משרד התחבורה, ואני מניחה שאת מכירה את פסק הדין הזה- - -

<חוה ראובני: למען שלמות התמונה ייאמר שיש עליו ערעור.

מירב בן ארי: אני מציעה שנעקוב.

מירב בן ארי: זה פסק דין רלוונטי.

איתן כבל: טוב שהעלית את זה.

איתן כבל: הקראה, בבקשה.

מירב בן ארי: זו פעם ראשונה שיש החלטה כזו.

איתן כבל: בבקשה, גברתי, הקראה.

<חוה ראובני: מתוקף סמכותי לפי סעיף 70(1) לפקודת התעבורה (להלן – הפקודה), באישור ועדת הכלכלה של הכנסת לפי סעיף 21א (א) לחוק יסוד: הכנסת, וסעיף 2 (ב) לחוק העונשין, התשל"ז – 1977, אני מתקין תקנות אלה: 1.

<חוה ראובני: תיקון תקנה 6.

<חוה ראובני: בתקנה 6 לתקנות התעבורה, (תיקון מס' 12), התשע"ד- 2014, במקום – אתקן את התאריכים לאור ההתחייבות - "עד יום י"ט בטבת התשע"ו (31 בדצמבר 2015)" יבוא – תאריך עברי בהתאמה ל-30 ביוני 2016.

<חוה ראובני: המטרה היא היום – אסביר בקצרה, כי הדברים נאמרו, אבל למען הסדר הטוב – תקנה 39טז לתקנות התעבורה קובעת איסור לרכב על אופניים חשמליים לפני גיל 14.

<חוה ראובני: בנוסף, יש הוראת שעה שעומדת לפקוע בעוד שלושה ימים, שאומרת: לא ירכב אדם שגילו עולה על 14 שנים ואינו עולה על 16 שנים על אופניים עם מנוע עזר אלא בשביל אופניים.

<חוה ראובני: התאריך של הוראת השעה הזאת כאמור עומד לפקוע.

<חוה ראובני: הבקשה היא להאריך את הוראת השעה.

<חוה ראובני: הבקשה המקורית היתה להאריך אותה בכשנתיים.

<חוה ראובני: על-פי מה שסוכם פה בוועדה, מדובר בחצי שנה.

מירב בן ארי: ראיתי עכשיו שביקשו ממך שנתיים.

<עוזי יצחקי: נכון.

<עוזי יצחקי: זה לא סותר את הדברים האחרים שאמרנו.

איתן כבל: מירב, חשבתי שלקרוא אני לא יודע?

איתן כבל: אני למדתי בחדר.

איתן כבל: אני יודע שהם ביקשו לשנתיים.

איתן כבל: אני הודעתי שזה לא יהיה יותר מחצי שנה.

איתן כבל: בעוד שלושה חודשים נקיים את ה- - -

<לאה ורון: אמרת חודשיים, אבל אני שמחה שאמרת שלושה, כי יהיה לוועדה זמן.

<לאה ורון: צריך לעשות את רישוי שירותים לרכב.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: אני מסיים את העניין של רישוי שירותים ויש עוד שני דברים.

איתן כבל: אני הולך למרתון.

איתן כבל: התחייבתי – אסיים את זה.

איתן כבל: אני אומר לכם עוד דבר – המבחן שאמרתי לך הוא המבחן.

<עוזי יצחקי: בסדר.

איתן כבל: אם בסוף בזבזנו את זמננו והמחירים לא יירדו, אתבע אותך תביעה אישית על בזבוז זמן...

<עוזי יצחקי: מאה אחוז.

איתן כבל: מי בעד אישור התקנות, כפי שהוקראו?

איתן כבל: הצבעה בעד התקנות – פה אחד תקנות התעבורה (תיקון מס' 12), התשע"ד-2014 (תיקון), התשע"ו-2015, בדבר אופניים חשמליים –הארכת הוראת שעה, אושרו.

איתן כבל: התקנות אושרו.

איתן כבל: תודה רבה, הישיבה נעולה.