ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 119, 2015-12-23 09:30

איתן כבל: בוקר טוב, אני שמח לפתוח עוד ישיבה של ועדת הכלכלה.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, היועצת המשפטית, רשמת פרלמנטרית, חברותי וחברי חברי הכנסת, אורחים נכבדים, אני כבר מודיע מראש שיתקיים מייד דיון נוסף.

איתן כבל: לפי כל הכמויות של הפניות שמצטברות אצלי לא נראה לי שאנחנו הולכים לסיים את הדיון היום, דבר אחד.

איתן כבל: דבר שני, אני מבקש שלקראת השעה 11:00 תבקשי שנמשיך את הדיון עד שהשאילתות הדחופות יסתיימו.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לפתוח ולומר כך, גם בנימה אישית – מעבר לעובדה אם יש לי זכויות ולחברים נוספים כאן בשולחן במאבק להקמת התאגיד החדש בדרך כזו או אחרת, וברצון להוביל לשינוי בתוך רשות השידור, או מה שהיה רשות השידור – אני רוצה לומר פתיח שאני מקווה שהמציאות רחוקה ממנו.

איתן כבל: אני אישית מאמין גדול בשידור הציבורי, או עדיין חי במקום הזה שהשידור הציבורי הוא דבר שחייבים להילחם עליו.

איתן כבל: אבל ככל שהזמן חולף, ובאמת, זה מתיש, אני יותר ויותר מרגיש שאלה מתחילות להיות מילים ריקות מתוכן שאני נושא אותן לשווא.

איתן כבל: אני סתם מבלבל את המוח לעצמי, וכנראה שזה כבר לא יהיה כמו שחלמתי שיהיה, וזה עוד מקום עבודה ששוברים אחד לשני את הראש ואת הרגליים.

איתן כבל: כך לפחות אני מתרשם, אני שוב אומר, אני מקווה שאני טועה.

איתן כבל: זה לא מקום שאני הייתי רוצה להרגיש שמתעמרים בעובדים.

איתן כבל: כשיש תוכנית עבודה מסודרת, זה קשה, המהלך לא פשוט, הוא מהלך קשה מאוד מאוד.

איתן כבל: כשהובלתי את המאבק לאורך כל הדרך, וידעתי מה זה עושה להרבה משפחות ברשות השידור, לא עשיתי את זה בלב קל.

איתן כבל: אבל רציתי להאמין, והאמנתי, וגם אמרתי את הדברים לפרוטוקול, גברתי, ושמעת אותי יותר מפעם אחת, שאני אאבק, וגם אלה שלצערי בנסיבות המתקיימות יצטרכו ללכת הביתה, אבל הדברים ייעשו מתוך כבוד ובאמת מתוך שיח משותף, זה צד אחד.

איתן כבל: צד שני, אני לא רוצה לחשוב שעוד לא התחלנו וכבר צריך לבקש ממבקר המדינה לבדוק מה קורה.

נחמן שי: אני מניח שהוא מלווה את התהליך הזה בכל מקרה, הוא הבטיח.

איתן כבל: אני לא יודע אם הוא מלווה או לא.

איתן כבל: אני באמת לא יודע.

איתן כבל: מה שאני לא יודע, אני אומר: חבר הכנסת נחמן שי, אני לא יודע.

נחמן שי: זה יפה.

איתן כבל: יחד עם זאת, אני שם את הדברים על השולחן.

איתן כבל: אני שם אותם בצורה מאוד ברורה, ואני אומר לכם שמהדיון הזה יהיה ליווי קבוע של הוועדה.

איתן כבל: יש לנו אחריות.

איתן כבל: זה כבר לא מהלך שאנחנו נשאבים אליו כי יש לנו מחויבות על-פי החוק.

איתן כבל: אנחנו מלווים את התהליך הזה כבר כמה שנים, בוודאי אני, בוודאי נחמן, ואנחנו רוצים לראות באמת שנוכל לספר, אני אומר את זה בכל הרצינות, לא באיזה פאתוס מזויף, שהיה לי חלק מרכזי בבניית הפנינה הזו שאני מצפה שתהיה.

איתן כבל: אז אולי זה לא יותר מדיבור של עובדים מתוסכלים, או אנשים שלא רוצים בטובת המקום, יכול להיות, אבל מהיום והלאה הדברים יהיו מונחים פה.

איתן כבל: נבקש דוח שוטף של ההתנהלות של מי מגייסים, איך מגייסים.

איתן כבל: אני לא מתעסק בפוליטיקה, העניין הפוליטי לא מעניין אותי, ולאורך כל הדרך גם הלכתי נגד חברי בסיעה, אני רוצה להזכיר את זה, גם בקדנציה הקודמת וגם בקדנציה הזו.

נחמן שי: כן.

נחמן שי: הצבעת בעד.

איתן כבל: כן, גם בקדנציה הזו הצבעתי בעד.

איתן כבל: יושב פה חברי, חבר הכנסת עיסאווי פריג', שהכנסתי אותו לתהליך הזה בכוח.

איתן כבל: ולא נעמוד יותר מנגד, אנחנו לא מתכוונים להיות משקיפים.

איתן כבל: בשום פנים ואופן לא רוצה טובות מרשות השידור, לא רוצה כלום מכם.

איתן כבל: אנחנו רוצים דבר אחד, שיהיה גוף מפואר.

איתן כבל: וזה מתחבר להזדמנות הענקית שנפלה לידי כולנו, השידור בכללותו בישראל.

איתן כבל: מערכת השידור הולכת ומשתנה, והיא תשתנה בגלל הנסיבות - יש ועדת שכטר וועדות נוספות שדנות, וכל החומרים האלה גם יובאו לכאן, וזו הזדמנות לסגור פערים ולהתקדם.

איתן כבל: ולכן, הדיון יתנהל בצורה הבאה: מי שאבקש ממנו, יציג בקצרה את הדברים, מי שאני נותן לו את רשות הדיבור מציג בחמש עד שש-שבע דקות כגורם מרכזי, ואנחנו עוברים לתהליך של שאלות, כל אחד ואחד.

עיסאווי פריג': יש לי הצעה לסדר, איתן.

איתן כבל: תן לי רק לסיים את התהליך.

איתן כבל: אנחנו רוצים לקבל פה תשובות.

איתן כבל: אני המרצה היחיד פה.

איתן כבל: ההרצאה היחידה היא שלי.

איתן כבל: נתתי אותה, אני מסיים אותה עוד דקה, ואנחנו רוצים לצאת מפה עם תובנות ברורות.

איתן כבל: אני מודיע לכם, לנו יש אחריות, ואנחנו לא מתכוונים להתנער ממנה.

איתן כבל: כן, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': שלום לכולם, אני מאוד שמח על כינוס החירום הדחוף שעשית.

עיסאווי פריג': בחודש האחרון קיימת כאן דיונים של שאלות ותשובות, והיה מאוד מאוד מאוד יעיל.

עיסאווי פריג': אז מי שאחראי על יישום החוק זה המנכ"ל הנבחר קובלנץ.

עיסאווי פריג': אני מציע שהוא יעמוד בפרונט ונשאל את השאלות והוא יענה את התשובות, ממש באותה שיטה שעשינו במתווה הגז.

איתן כבל: זו הכוונה, אדוני.

נחמן שי: פתחת בשיטת ה-Hiring.

עיסאווי פריג': מה לעשות, השיטה הצליחה.

נחמן שי: עם ראש הממשלה.

עיסאווי פריג': אה, עם ראש הממשלה.

נחמן שי: מה זה הצליח - המתווה בוטל - - -

עיסאווי פריג': לא, לא.

נחמן שי: הצלחנו.

נחמן שי: לגמרי.

עיסאווי פריג': אומנם לא נצליח להביא את שר התקשורת - - -

איתן כבל: סליחה, אני מודה לנחמן על זה שהוא נתן לנו קומפלימנטים, ואם היינו צריכים להצליח בכל מה שעשינו פה, אז מזמן היית מתפטר, וגם אני הייתי מתפטר מהעבודה כאן.

איתן כבל: העבודה שלנו היא גם לשים דברים על השולחן.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: לגמרי.

יוסי יונה: אבל היו כישלונות ראויים, לא?

איילת נחמיאס ורבין: לתפארת.

איתן כבל: חברים יקרים, אפשר לעשות את זה בשיטה הרגילה.

נחמן שי: כעקרון זה נכון, זו שיטה טובה.

איתן כבל: אתם מוזמנים לצעוק.

איתן כבל: אבל העניין הוא כזה - כל אחד כשיהיה יושב-ראש ועדה יעשה אותה בדרכו שלו.

עיסאווי פריג': אני מסיים, אדוני, רק, מה הסיכוי שנביא את שר התקשורת לכאן שיעמוד מול - - -

<קריאה: את שר האוצר.

עיסאווי פריג': את שר התקשורת.

דב חנין: זה יהיה יום אחרי השר לפיתוח אזורי.

עיסאווי פריג': שר התקשורת, הוא צריך לעמוד כאן, מיניסטר, איש אחראי, עם כל הסמכות, עם כל האחריות, ולהסתכל על העיניים של כל העובדים וכל האנשים ולענות על השאלות.

דב חנין: שר התקשורת נמצא כרגע בדיון עם מרתוני עם שר החוץ, שר הכלכלה, השר לפיתוח אזורי וראש הממשלה.

<תהילה שוורץ אלטשולר: ושר הפנים.

דב חנין: גם שר הפנים.

דב חנין: טוב שזה בן-אדם אחד, אז הוא יודע עם מי להתדיין.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, מה הסיכוי שנקרא לשר התקשורת שיבוא לשבת כאן וייתן מענה לכל השאלות שאנחנו מעלים?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: קודם כול, אני חושב שזאת מגלומניה לחשוב שהוא יודע לתת את כל התשובות, הוא לא יודע מה קורה פה בכלל.

רוברט אילטוב: זו לא מגלומניה להחזיק חמישה תיקים?

איתן כבל: ברשותכם, סיימנו, חברים, את השיח בינינו?

איתן כבל: אפשר להתחיל?

<עמית ליאור: סליחה, אפשר שבין מה שתדברו, תדברו גם על היצירה?

איתן כבל: אני מודה לאדוני.

<עמית ליאור: אני מודה לך.

איתן כבל: נעסוק גם בשאלות היצירה.

איתן כבל: היצירה היא חלק מהתהליך.

<עמית ליאור: היא לא חלק מהתהליך.

<עמית ליאור: היא לא מקבלת כלום.

<קריאה: בסדר, נדבר על זה.

עיסאווי פריג': 300 מיליון.

איתן כבל: עוד דבר, אני כבר מודיע, סליחה, אתה האחרון שאמרת את דברך בקול, או שתלחש את זה בחוץ או שאתן לך את רשות הדיבור, והיא תינתן.

איתן כבל: אז אני אומר בצורה מפורשת, מי שיתפרץ פשוט ייצא החוצה.

איתן כבל: עם חברי הכנסת זאת קריאה שנייה ושלישית כמובן, אבל עם האחרים - - -

<עמית ליאור: בסדר.

רוברט אילטוב: אין ראשונה?

איתן כבל: אני ישר קופץ לשנייה.

איתן כבל: ברשותכם, נציג האוצר פה?

איתן כבל: עופר?

<עופר מרגלית: כן.

איתן כבל: ברשותך, נהיית שאול המלך, צריך להביא אותך מאחורי הזה – עופר, ברשותך, קיבלתי את הפתק ולא אקריא אותו כי יש נסיבות, אבל מבחינתי זו פעם אחרונה.

איתן כבל: האוצר הוא חלק – זה לא להגיד עליו שהוא חלק, זה אנדרסטייטמנט להגיד שהוא חלק בלתי נפרד – הוא חלק מהלב הפועם של כל התהליך הזה.

איתן כבל: ואם תלך, וכל אחד פה יגיד זאב, חצי מהדברים להנחתי, בלי לברר אפילו, יגיעו לפתחכם ואתם לא תהיו כאן.

איתן כבל: אז על מה אגיד?

איתן כבל: מה אעשה?

איתן כבל: אגיד לך: תקרא את הפרוטוקול, תשלח להם מכתבים על מה שהם אמרו?

איתן כבל: אתה מבין מה שאני אומר, עופר?

<עופר מרגלית: בטח.

איתן כבל: כתוב: "ואדוני חכם - - -

<עופר מרגלית: וגם נחזור שיסתיים כבר - - -

איתן כבל: תשקול.

איתן כבל: תעשה את הדברים.

איתן כבל: מי הראשון שפותח?

איתן כבל: קודם כול, הכנ"ר, ברשותכם.

איתן כבל: אני רוצה שהכנ"ר ייתן את חמש-שש-שבע דקות בלי שיפריעו לו, גם אם פה אנשים יחשבו שיש דברים שלא תואמים את מחשבותיהם, הגיגיהם, ואחר כך נעבור בתהליך כדי לקבל מקסימום תשובות.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

איתן כבל: אני רק מבקש שתהיה ממוקד, תיתן לנו תשובות איפה המשימות שחויבת על-פי דין לפעול, היכן אתה עומד בעניינים האלה.

איתן כבל: חברי הכנסת אחר כך יוזמנו לשאול אותך גם שאלות.

איתן כבל: בבקשה, אדוני.

<דוד האן: תודה, אדוני יושב-הראש, האמת שמספיקות שתיים-שלוש דקות.

איתן כבל: דוד, ברשותך, כל אחד לפני שהוא מדבר, הפרוטוקול לא זוכר את השמות שלנו גם אם אנחנו אומרים אותם פעם אחר פעם, אז נא לומר שם ותפקיד.

איתן כבל: יש כאן נציג למשרד התקשורת?

<אבינועם רוזנבאום: כן.

איתן כבל: אתה יכול ללכת יותר רחוק.

עיסאווי פריג': אין לו מה להיות בפרונט.

איתן כבל: זה לגמרי להתחבא.

איתן כבל: מה שמך ומה תפקידך?

<אבינועם רוזנבאום: יועץ המנכ"ל.

<אבינועם רוזנבאום: ודנה גם נמצאת, מדלגת בין הוועדות.

עיסאווי פריג': זאת הרמה, אתה רואה, זה היחס.

איתן כבל: אני מודיע בצורה ברורה, בדיון הבא אני מבקש שהמנכ"ל יהיה.

איתן כבל: אני אומר זאת, זה לא עסק פרטי שלי, זה של כולנו, ואני לא עושה את זה בשביל עצמי.

איתן כבל: לכן, אני אומר לפרוטוקול, לדיון הבא, כמו שהוא יודע ומשרד התקשורת יודע, כשהוא צריך ממני לדחוף דברים אז הוא יודע לדבר אתי, אז אני תובע.

<אבינועם רוזנבאום: מאה אחוז.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה.

<דוד האן: אם כן, מספיקות שתיים-שלוש דקות כי אין הרבה מה לעדכן מבחינתנו.

<דוד האן: העדכון הוא כדלקמן: מאז תיקון החוק בקיץ האחרון, והרי היו דיונים בוועדה גם אז, נכנסנו לתהליך שהתבצע במהלך החודשים ספטמבר ואוקטובר של צמצום מצבת כוח-האדם של רשות השידור.

איתן כבל: מכמה לכמה?

<דוד האן: הצמצום היה בסדר גודל של כ-300 עובדים, והמתכונת של הצמצום נעשתה בתהליך של פרישה מרצון, לא בדרך של פיטורין, הגם שהמפרק הוסמך על-פי חוק לנקוט בפיטורין בתיקון האחרון בחקיקה.

<דוד האן: אבל לא נקטנו בצעד הזה והגענו להידברות משולבת בין רשות השידור, משרדי הממשלה הנוגעים בדבר – קרי, משרד האוצר ומשרד התקשורת, וההסתדרות ואגודת העיתונאים – על מנת להניע תהליך של פרישה מרצון שאכן הונע ובוצע, כאמור, על סדר גודל של 300 עובדים נכון לעכשיו.

נחמן שי: שפרשו.

<דוד האן: שפרשו במהלך החודשים ספטמבר ואוקטובר.

<דוד האן: מאז אנחנו ממשיכים להתנהל במצבת כוח-האדם המצומצמת יותר.

<דוד האן: אני חייב לציין שמזווית המבט הניהולית זה מציב לנו אתגר, מכיוון שפרישה מרצון לא בוצעה בצורה מבוקרת דיה.

<דוד האן: ההסתדרות ביקשה להניע את זה כפרישה מרצון, נעתרנו לכך, אבל מבחינה ניהולית זו לא פרישה מבוקרת דיה, ואז יוצא שלעתים בחלק מן המדורים - - -

נחמן שי: חוסר.

<דוד האן: וזה דווקא בתפקידי מטה, זה לא בתפקידי העיתונות וכן הלאה, בתפקידי מטה זה יכול להיות במדור כספים וכן הלאה.

<דוד האן: כשפורשים לך כמה עובדי מפתח באותו מדור אתה פתאום בקשיים תפעוליים לא פשוטים, אבל אנחנו מתמודדים עם הדבר הזה.

<דוד האן: כידוע, התחלפו גם הדמויות הבכירות בניהול של רשות השידור בחודשים הללו: מר יונה ויזנטל ששימש כעורך ראשי ומנכ"ל, הלכה למעשה מטעמי סיים את תפקידו; במקומו התמנו מר ברי בר-ציון שיושב כאן לימיני כמנהל המיוחד של רשות השידור, שהוא בעצם בעל סמכויות הניהול הביצועיות בפועל; ומר שמעון אלקבץ שניהל את "קול ישראל", את הרדיו מראשית הפירוק, ומשמש היום כעורך הראשי – שמעון יושב שם – וכעורך הראשי של רשות השידור, רדיו וטלוויזיה כאחד.

<דוד האן: אנחנו משתדלים לשמר את רצף השידור בתנאים הקיימים.

<דוד האן: הנקודה המשמעותית ביותר מבחינתנו נכון להיום הוא מועד יום התחילה.

<דוד האן: אנחנו צריכים לעבוד כמצוות המחוקק, זה דבר שאינו טעון עוד הבהרות.

<דוד האן: יום התחילה קבוע כיום בחוק, מאז התיקון של הקיץ, ליום ה-31 במרס בשנה הקרבה - 2016.

<דוד האן: זאת אומרת שאנחנו מדברים כרגע על סדר גודל של עוד שלושה חודשים קדימה.

<דוד האן: כאשר יום התחילה הוא שלושה חודשים לפנינו, אין שום טעם מבחינת ניהול רשות השידור להיכנס לתהליכי עבודה ארוכי טווח – בין אם זה תכנון תקציבי שנה קדימה - מה שנעשה בשנה שגרתית, בין אם זה תוכנית כוח-אדם כזו או אחרת - ניודים, פיטורים נוספים וכו'.

<דוד האן: בשלושה חודשים אין טעם להתחיל להתעסק בעניינים תפעוליים, כולל נושא של התקשרויות תוכן, בין אם זה התקשרות עם מפרסמים, שזה דבר שבדרך כלל מתקשרים בו חודשים קדימה, בין אם זה תכנון לוח שידורים מעבר לסוף מרס.

<דוד האן: אלה דברים שבימים כתיקונם ובשנים שגרתיות רשות השידור בתקופה כזו הייתה נערכת לשנת עבודה חדשה, ואולי אפילו מעט קודם לכן.

<דוד האן: אבל נכון לעכשיו אנחנו בעצם במצב תחזוקתי של לקיים את השידור עד סוף מרס.

<דוד האן: והנקודה החשובה ביותר מבחינתנו כרגע בזווית הניהולית שלנו היא במקביל - לעמוד לימין התאגיד החדש ולנסות, באמצעים הקיימים ברשותנו, לסייע להם במשימה המוטלת לפתחם - להקים את התאגיד ואת השידור הציבורי מחדש.

<דוד האן: כל העברת תשתית, כל עדכון מידע, כל עניין שנדרש מטעם התאגיד החדש מרשות השידור הקיימת, אנחנו עומדים לרשותם.

<דוד האן: בנינו צוותי עבודה שבהם יש לנו אחראי מטעמנו ואחראי מטעם התאגיד החדש שיעמדו בקשר, בין אם זה בענייני כוח-אדם, בין אם זה בענייני כספים, בין אם זה בענייני תוכן, בעניין התקשרויות משפטיות, בכל דבר שנדרש.

<דוד האן: ואני בטוח שהתאגיד ירחיב על זה עוד מעבר לדברי.

<דוד האן: יצרנו את חוליות הקישור בינינו על מנת לספק להם את המסד הנדרש.

<דוד האן: זה מה שאנחנו עושים כרגע.

<דוד האן: כל עוד לא נקבל עדכון שיום התחילה משתנה, זה מודוס הפעולה שלנו.

נחמן שי: מה המצב הכספי?

נחמן שי: לא אמרת.

איתן כבל: בוא נעשה את זה בצורה מסודרת, אתן גם לכל אחד מכם את ההתייחסות.

איתן כבל: קודם כול, עד מתי אתם אמורים עדיין לפעול יחד?

איתן כבל: עד הקמת התאגיד החדש בעצם?

<דוד האן: כן.

איתן כבל: דהיינו, נכון לרגע זה עוד שלושה חודשים.

<דוד האן: נכון.

איתן כבל: דבר שני, מי אחראי?

איתן כבל: מי מבצע את הפיטורים היום בפועל?

איתן כבל: מי מנהל את המשא-ומתן מול ההסתדרות?

איתן כבל: מול העובדים?

איתן כבל: מול הוועדים?

איתן כבל: האם זה אתה?

איתן כבל: האם זה ברי?

<דוד האן: קודם כל, מי שעומד בקשר רציף עם ארגוני העובדים וכולם - - -

<דורון קרני: הוא לא עומד בקשר עם אף אחד מהעובדים.

איתן כבל: סליחה, דורון, אני קורא לך.

<דורון קרני: לא, הוא לא עומד בקשר.

איתן כבל: דורון, אם עוד פעם אחת – סליחה.

<דורון קרני: בסדר, קיבלתי.

נחמן שי: אי-אפשר, איתן, הלכה שמחת החיים של הוועדה.

איתן כבל: בבקשה.

<דוד האן: מי שעומד בקשר מטעמי בצורה פעילה בשטח זה ברי, שיוכל להרחיב על הדברים.

<דוד האן: אבל לא מדובר כרגע על פיטורים.

<דוד האן: כמו שאמרתי, אנחנו כרגע לא בפיטורים.

איתן כבל: הבנו.

איתן כבל: לא חשוב.

איתן כבל: זה לא משנה, יקירי, באיזו מילה מכובסת אתה משתמש.

איילת נחמיאס ורבין: זה גם נכון.

איתן כבל: העניין הוא בשורה התחתונה, איזו מערכת יחסים נוצרת בין העובדים לבין ההנהלה, ובוודאי עם אלה שצריכים ללכת הביתה.

איתן כבל: מה שאני רוצה לשאול, ברשותך, נכון לרגע זה אמרת ש-300 עובדים סיימו את תפקידם, אני לא משתמש באם זה מרצון או לא מרצון.

איתן כבל: אני אלך אתך.

איתן כבל: על-פי התוכנית, כמה עוד צריכים ללכת?

<דוד האן: שוב, כל עניין התוכנית כפוף לעניין אחד מרכזי כפי שהסברתי, והוא יום התחילה.

<דוד האן: אם מדובר על יום תחילה כפי שהוא קבוע כרגע בחוק - - -

איתן כבל: נכון לרגע זה, זה 31 במרס.

<דוד האן: אין כבר על מה לדבר, אין טעם להניע לא ימינה ולא שמאלה, לא לצמצם ולא להרחיב.

<דוד האן: צריך לקיים את הקיים וב-31 במרס להעביר את המקל.

עיסאווי פריג': צריך לפטר את כולם, את כל ה-1,000.

עיסאווי פריג': כולם הולכים הביתה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן, כן, מתחמק.

איתן כבל: בסדר גמור.

איתן כבל: דהיינו, כדי לחדד את העניין אני רוצה – כמה עוד - - -

עיסאווי פריג': תחזור על מה שהוא אמר, עד ה-31 במרס הם קיימים, ובתאריך הזה מפטרים את כל העובדים.

<דוד האן: יום התחילה הוא כפי שהוא.

עיסאווי פריג': כן, כן.

איתן כבל: דוד, כמה עוד יצטרכו ללכת הביתה?

עיסאווי פריג': 1,000, איתן, לא?

איתן כבל: תכף נשמע.

איתן כבל: למה לי להגיד במקומם דברים?

איתן כבל: ברי, בבקשה, אם אתה יכול להשיב.

<ברי בר-ציון: אני המנהל המיוחד של רשות השידור.

עיסאווי פריג': מה זה מנהל מיוחד, בבקשה?

<ברי בר-ציון: מנהל מיוחד זו מילה משפטית להגיד מנכ"ל.

<ברי בר-ציון: זה מינוח משפטי של פירוק.

<דוד האן: מנהל מטעם המפרק.

<ברי בר-ציון: הדברים פשוטים.

<ברי בר-ציון: ואמר אותם הכנ"ר, אני לא חוזר, אני רק מסביר.

<ברי בר-ציון: אנחנו עובדים כרגע, כדי להיות מוכנים לכל תרחיש, על תוכנית עבודה שאומרת מי הולך, מי נשאר, לפי צרכים, וכן על צרכים הגדרתיים מול משרד האוצר שצריך לאשר.

<ברי בר-ציון: כי אסור לנו לקלוט, אלא רק לפטר במידה שנאלץ לאיזושהי תוכנית שהיא מעבר לשלושה חודשים.

<ברי בר-ציון: התוכנית הזאת לא תיושם, ולא נתחיל ליישם אותה במידה שאנחנו מדברים על שלושה חודשים.

<ברי בר-ציון: אין טעם לעשות צעדים מרחיקים של שיתופי פעולה.

איתן כבל: ברי, ברשותך.

<ברי בר-ציון: אענה לך עניינית.

<ברי בר-ציון: שאלת שאלה ואענה.

<ברי בר-ציון: אין לי אנשים מיותרים, האנשים היחידים שילכו, אם ילכו, זה אנשים עם בעיות משמעת, וכן הלאה, זהו.

איתן כבל: הדברים נרשמים בפרוטוקול.

איתן כבל: נכון לרגע זה, עד לרגע זה, עם כ-300 עובדים הגעתם להסכמות כאלה ואחרות והם סיימו את עבודתם ברשות.

איתן כבל: עד ה-31 במרס – כפי שגם אמרתם, זה המועד שאותו קבענו פה – סוכם שהתאגיד החדש אמור להתחיל לפעול, לשדר.

איתן כבל: אני לא רוצה להיכנס לזה, כבר עסקנו בזה כל כך הרבה, אני לא רוצה לשאול את השאלה על כך שב-31 במרס בתאגיד הישן השלטר נופל ובעצם כולם זזים, וצריך להתחיל לבנות את התהליך מחדש.

איתן כבל: אני רוצה להבין בדיוק, לשיטתך – בעצם אתה היום מנכ"ל מפעיל של המערכת הזו, כמה לדעתך – בהתעלם מהסיפור הזה של סגירה ופתיחה – כמה עוד מציבור העובדים הזה בגדול, בצורה גסה, אני לא רוצה שתיתן לי עכשיו, אני לא הולך אתך עכשיו עם פלס, לכמה עוד לדעתכם לא יימצא מקום בתאגיד החדש?

<ברי בר-ציון: בתאגיד החדש - אין לי יכולת לענות על כך.

עיסאווי פריג': יש להם מחויבות.

<ברי בר-ציון: סליחה, חבר הכנסת פריג', כל נושא קליטת העובדים בתאגיד החדש על המספרים הוא לא עניין שלנו, הוא נדון, הוא אמור להיות נדון בין ההסתדרות לבין משרד התקשורת והתאגיד החדש.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, אתן לכם, לכולם תינתן האפשרות לענות.

איתן כבל: בבקשה, נחמן.

נחמן שי: אני רוצה להבין, אמר הכנ"ר שתהליך הוצאת העובדים לא סדיר.

נחמן שי: כלומר, מי שרוצה יוצא, מי שרוצה כרגע עוד יכול להישאר, אמרת בעיות משמעת, ואז נוצרים גם פערים וחסרים בתוכניות כאלה, במערכות כאלה, בסדר, זה חלק מהתהליך.

נחמן שי: אבל הוא גם צריך להיעשות בצורה נבונה כך שהרשות לא תתרוקן מהאנשים שעובדים בה, ואז תגיעו לתחומים שלא תוכלו לשדר, שזה המבחן העיקרי.

<ברי בר-ציון: נכון.

נחמן שי: אבל עוד כמה אתם חושבים להוציא בשיטה הזאת?

נחמן שי: והאם תעברו אחר כך לשיטה אחרת של פיטורים?

נחמן שי: ומתי זה יקרה?

נחמן שי: וכמה עוד צפויים לעזוב בצורה זו או אחרת?

איתן כבל: אם נחדד עוד יותר את השאלה כדי שיהיה ברור - האם תהיה עוד אפשרות עד ה-31 במרס?

איתן כבל: וצריך לדעת את זה, כי העובדים לא יודעים את זה.

איתן כבל: יש חוסר ידע מוחלט בקרב ציבור העובדים.

<ברי בר-ציון: חוסר ודאות.

איתן כבל: חוסר ודאות.

איתן כבל: דהיינו, האם מי שלא ייצא עד ה-31 במרס ימצא את עצמו בסוף אחרי ה-31 - -

עיסאווי פריג': מפוטר.

איתן כבל: - - מפוטר בצורה – או שיש כאן תהליך שבוודאי כל מי ש- עד, אבל גם אחרי.

איתן כבל: בבקשה.

<ברי בר-ציון: חברים, חבר הכנסת שי, וחבר הכנסת כבל, ראו, חוסר הוודאות היא גם אצלנו.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

<ברי בר-ציון: אמרתי, אם נדע שאנחנו הולכים לתהליך ארוך יותר, שזה לא המצב כרגע, אז נצטרך לאזן את המערכת, מכיוון שהיא איננה מאוזנת כרגע.

נחמן שי: אתם הולכים לתהליך הפירוק?

יוסי יונה: מה זה לאזן?

יוסי יונה: להכניס עוד עובדים?

<ברי בר-ציון: ואם אני יודע, נחמן, שזה לשלושה חודשים, אני לא הולך להתעלל ב-1,200 איש, זה הכול, חד וחלק.

<ברי בר-ציון: הדברים ברוח זו נאמרו ומוסכמים על כל מי שעוסק בזה.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, זה לא ילך כך.

דב חנין: שאלה.

איתן כבל: אין לי בעיה, רק אי-אפשר לשאול שאלה כשהוא עונה.

<אתי בנדלר: עם 1,200 עובדים, אתה לא הולך לעשות מה?

<ברי בר-ציון: לא הולך לפטר ולהזיז ולמעלה ולמטה.

<אתי בנדלר: זאת אומרת, לא יהיו פיטורים נוספים עד 31 במרס.

<ברי בר-ציון: הדברים נורא ברורים.

<אתי בנדלר: ופרישה מרצון תהיה?

<ברי בר-ציון: אדון על זה עם האוצר, וזה לא יהיה בלתי מבוקר כמו שזה היה קודם.

<ברי בר-ציון: אם זה יתקיים, זה יהיה מסודר כדי שנוכל למלא אחר הצורך שלנו לשדר את השידור הציבורי.

<דוד האן: לנוכח זה שאני שומע פה את הקריאות, אני רוצה הבהרה אחת, אני לא מתכוון להתנצל עליה, עם כל הכבוד.

<דוד האן: עובד שחושב שתפקידו הוא נחלת אבות ושבשם השידור הציבורי, או לא חשוב השידור הציבורי, קודם כול חשוב איפה אני בסיפור ומה תפקידי ולפי זה תתנהל רשות השידור, טועה.

<דוד האן: התפקיד שלנו הוא לקיים את השידור הציבורי ולדאוג לשידור ציבורי ראוי.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא מה שהם אומרים.

איילת נחמיאס ורבין: פרופ' האן, לא צריך לפגוע בעובדים ככה.

<דוד האן: לא פגעתי באף עובד.

<דוד האן: אבל אני רוצה לומר דברים - - -

<קריאות: - - -

איילת נחמיאס ורבין: ההערה הייתה מיותרת.

<דוד האן: זה לא מיותר.

<דוד האן: אני אומר דברים כהווייתם, ולא מתכוון להתנצל עליהם.

<דוד האן: לנוכח הצמצום של כוח-האדם אנחנו צריכים להתאים את השידור למצב הקיים.

איתן כבל: תודה, פרופ' דוד האן, סליחה.

איתן כבל: איילת, יוסי יונה, עיסאווי, ודב חנין, זה סדר השואלים, אחר כך נעבור לאחרים.

איתן כבל: אני רק רוצה להבהיר, דוד, אין לי כוונה ללכת לעובד המסוים הזה שתיארת.

איתן כבל: העובד המסוים הזה צריך להיות מטופל.

איתן כבל: לא באנו לדבר על העובד, אלי הוא לא הגיע, העובד המסוים הזה.

איתן כבל: אני מדבר אתך על העובדים כמכלול, שרובם, דרך אגב, ההוא שאתה מדבר עליו, הוא יודע את הכללים, הוא יודע את החוקים, הוא יודע להתנהל מולך.

איתן כבל: 99% מהעובדים, כשהם הולכים לישון הם לא ישנים, והם קמים בבוקר ולא יודעים לאן הם הולכים, אליהם אני מתכוון, על אלה אני רוצה את התשובות.

איתן כבל: בבקשה, איילת.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו כרגע ממקדים את השאלות שלנו לפרופ' האן ולברי בר-ציון.

איתן כבל: רק לברי ולפרופ' האן, כן.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שתידרש השלמה מאלדד קובלנץ במקביל, כי דיברת על החוליות שבעצם אמורות לקשר בין הרשות שמתפרקת לבין הרשות שמוקמת.

איילת נחמיאס ורבין: מה שרציתי בעצם להשלים בשאלה ולא ענית, האם החוליות האלה עובדות?

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, האם זרימת האינפורמציה, לצורך העניין, איתן, למשל, האם העובדים הקיימים ברשות יכולים להיקלט ברשות החדשה?

איילת נחמיאס ורבין: האם יש להם איזושהי דרך להתמודד במכרזים?

<משה שגב: לא, הם לא יכולים על-פי חוק, גברתי.

<משה שגב: הם לא יכולים, כי החוק אומר שאנחנו עוברים לשם ללא מכרז.

איתן כבל: משה, אתן לך להתייחס לדברים האלה.

איילת נחמיאס ורבין: משה, אני מבינה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני שואלת את השאלות כי אני מבינה שיש תהליכים שקורים, ואני רוצה להבין מה זה אומר החוליות האלה, בסדר?

איילת נחמיאס ורבין: אז אני רוצה באמת להבין מה בסופו של דבר תהיה מידת היכולת של עובדים שהם, אתה יודע, לצורך העניין, כן יוכלו באיזושהי צורה להיקלט.

איילת נחמיאס ורבין: האם בעצם אתם יודעים למעשה בכלל מה קורה בטריטוריה הזאת שנקראת "הרשות החדשה" מתוקף החוליות האלה שאמורות להתחבר?

איילת נחמיאס ורבין: למשל, בין אם מדובר במעבר למודיעין, בין אם מדובר או לא מדובר בנושא של - - -

איתן כבל: נשמה, אל תיקחי את כל התהליכים שפה עוד לא התחלנו.

איתן כבל: אני רוצה שנהיה ממוקדים.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, אקצר.

איילת נחמיאס ורבין: אהיה ממוקדת באמת בחוליות האלה, כי אני מנסה להבין איזה מין תקשורת יש ביניכם.

<דוד האן: אשתדל להשיב לשאלה מזווית המבט שלי, אבל נדמה לי שאהיה משיב חלקי.

איילת נחמיאס ורבין: אמרתי שאצטרך השלמה.

<דוד האן: אנחנו מראשית הדרך, כפי שאמרתי, ודאי וודאי בחודשים האחרונים כשהדבר תופס יותר תאוצה, מבינים שתפקידנו במידה רבה הוא לסייע בידי התאגיד החדש על מנת שיוכל לעמוד על רגליו בצורה הראויה ביותר, ועל מנת שהוא יוכל לשאת את לפיד השידור הציבורי בהצלחה מכאן ואילך.

<דוד האן: ולצורך זה בנינו את מערכי הקשר בינינו לבינם, כאשר אנחנו יודעים שתשתית נרחבת קיימת ברשות השידור, תשתית של מידע, מערכות מידע, כספים, התקשרויות משפטיות וכן הלאה, שבחלקם אנחנו מעריכים שהתאגיד החדש ישתמש - - -

נחמן שי: הנכס הכי גדול זה - -

איילת נחמיאס ורבין: זה העובדים.

נחמן שי: הידע של השידור.

<דוד האן: ודאי.

<דוד האן: ולכן, אנחנו בבחינת הגורם המידע, מעביר המידע; הם הגורם החדש הקם שקולט - על-פי דרישות שלהם, על-פי בקשות שלהם אנחנו מעמידים לרשותם כל תשתית, כל ידע שקיים אצלנו.

<דוד האן: לגבי התהליכים שמתקיימים בתאגיד החדש, אנחנו מקבלים מידע על-פי עדכונים משותפים.

איתן כבל: השאלה פשוטה, דוד, יש שולחן משותף?

איתן כבל: או שאלו ידיעות שאתה קורא ב"גלובס"?

איילת נחמיאס ורבין: מה זה דה-פקטו החוליות האלה?

<דוד האן: אני לא מתעדכן, לא מ"גלובס", לא מ"דה-מרקר", אפילו לא מ"כלכליסט" - כדי שנהיה הגונים עם כולם.

איילת נחמיאס ורבין: הם יצטערו לשמוע.

<דוד האן: אני משתדל להתעדכן בצורה ישירה, הן בתקשורת ישירה, בין שלי ובין של ברי מול אלדד והצוותים של אלדד בתאגיד החדש, ובישיבות תקופתיות של תיאום משותף שמתקיימות בהנהלת משרד התקשורת, בנוכחות של צוות הפירוק של רשות השידור וצוות הניהול של התאגיד החדש, עם נוכחות גם מטעם משרד האוצר, ושם יש עדכונים תקופתיים.

<דוד האן: משם אני משתדל להתעדכן על הנעשה.

<דוד האן: אבל עדיין – כמו שברי הזכיר קודם וצריך לציין את זה ביושר – המנדט על הקמת התאגיד החדש, שאלת על קליטת העובדים, אז אני צריך להתייחס לזה באופן קונקרטי.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, המנדט רק שלהם.

<דוד האן: המנדט על קליטת עובדים בתאגיד החדש הוא לחלוטין לא מנדט שלנו, וזה לא עיסוקנו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה רק להעיר הערה, ברשותכם, כיוון שזה כאילו התחלנו השבוע לבנות את הרשות, חלק מרכזי בדיון שהתקיים פה לאורך כל חקיקת החוק זה הסנכרון או השיח שאמור להתקיים בין הרשות שאמורה ב-31 במרס לסיים את תפקידה לבין התאגיד החדש.

איתן כבל: אלו לא שני גורמים שפועלים בחלל החיצון כל אחד בנפרד.

איילת נחמיאס ורבין: זאת הבעיה, ככה זה מרגיש.

איתן כבל: לא הערתי את ההערה אם לא חשבתי שאני מרגיש כמוך.

איתן כבל: בסוף בסוף בסוף בסוף צריך למצוא – האנשים הכי טובים שיש, מה זה?

איתן כבל: אין להם מקום בתאגיד החדש?

איתן כבל: הרי בסוף זה הדיבור.

איתן כבל: יוסי, בבקשה.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, השאלה היא באמת גם לכנ"ר ולמנהל החדש, לדוד ולברי, בהמשך לסוגיה שהועלתה כאן, ובוא ונמקד אותה.

יוסי יונה: אנחנו יודעים שישנן מודעות דרושים, בין אם זה לטכנאים לתאגיד החדש, ובין אם זה לעיתונאים, ואז באמת עולה השאלה – נכון שנאמר כאן שעובדי התאגיד הוותיק יוכלו להתקבל ללא מכרז, אבל יכולה להיות בעיה אפרופו הסנכרון, היושב-ראש, שהנה, מה?

יוסי יונה: יאוישו התפקידים הבכירים, ואז לא יוותר כלום לעובדי התאגיד הוותיק.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

<משה שגב: בדיוק.

יוסי יונה: לכן, אני חושב ששאלת השאלות, האם אנחנו ניצבים בפני סיטואציה שאולי קרן נוייבך או אבי לוי יתבקשו עכשיו למלא טפסים כדי להתקבל לתאגיד החדש.

יוסי יונה: והאם זה לא נכון שאם אכן קיימת סינכרוניזציה משמעותית ותקפה, שקודם נבוא לאנשים שעובדים בתאגיד הישן, ונאמר להם: אתכם שאנחנו רוצים לקלוט, מעמדכם יציב, נקלטתם, וההשלמות תהיינה בדרושים טכנאים ודרושים עיתונאים חדשים.

יוסי יונה: אם כן, מה תשובתכם לשאלה הזו?

<דוד האן: אני חוזר ואומר: תשובה לשאלה כאמור לא תינתן מפינו כי זה לא במגרש שלנו, זו לא הסמכות שלנו להחליט על קליטת עובדים בתאגיד החדש.

<דוד האן: זה עניין של התאגיד החדש, לא של רשות השידור הקיימת.

יוסי יונה: אבל ההפרדה הזו בעייתית, אתה לא חושב?

<קריאות: - - -

<ברי בר-ציון: חבר הכנסת יונה, ברשותך, אנחנו אינסטרומנטליים לחלוטין בעניין הזה.

<ברי בר-ציון: כל מה שמבקש החבר קובלנץ יקבל.

איתן כבל: ברי, הבנתי.

איתן כבל: חברים יקרים, ברשותכם, אתם מנהלים, נכון?

<ברי בר-ציון: נכון.

איתן כבל: הגעתם לתפקידכם, אני מניח, לא באיזו הגרלה או בבקיעת מבחנה.

איתן כבל: כל אחד מכם הגיע לכך כי חשבו וחושבים שיש לכם ניסיון רב.

איתן כבל: זה קצת מביך, לשיטתי, ואני אומר את זה ברצינות, אתם לא מקשיבים.

איתן כבל: אילו הייתי נותן לכל אחד מכם לשבת כאן ולהקשיב למה שאתם אומרים לי, הייתם מתביישים.

איתן כבל: מה זה, אתה אומר לי: כל מה שהוא אומר לי, מה שאני זה – אתם פה.

איתן כבל: מה, אני צריך הזדמנות כדי להושיב אתכם ולבוא להגיד לך – הרי זה מה שמבקש פרופ' יוסי יונה, זה מה שכל אחד מהחברים.

איתן כבל: כבר עשינו את המעשה, יש כבר חוק להקמת התאגיד החדש, אנחנו עכשיו רוצים שהוא ייעשה הכי נכון, הכי טוב.

דוד ביטן: מה שאומר יונה זה ברור מאליו.

איילת נחמיאס ורבין: איתן, אבל הם גם - - -

יוסי יונה: אבל זו בעיה, דוד, הדבר לא נעשה.

<קריאה: הברור הזה לא כל כך ברור.

<קריאות: - - -

דוד ביטן: זה משהו אחר.

דוד ביטן: לנו זה היה ברור שקודם כול שיקלטו מה שאפשר לקלוט ואחרי זה יפרסמו.

איתן כבל: דוד, יקירי, אתה צודק, רק אתה יודע – היית בדיונים, אתה זוכר.

<דורון קרני: דוד, לא קיבלנו תשובה כזאת.

איתן כבל: בבקשה, חבר הכנסת עיסאווי.

עיסאווי פריג': איתן, אני יושב בשקט ושומע.

עיסאווי פריג': אנחנו מדברים בינינו לבין עצמנו.

עיסאווי פריג': חברים, הרכבת יצאה לדרך.

עיסאווי פריג': האי-ודאות והתסכול והסיוט של העובדים שמזה שנה-שנתיים עוברים את זה עם החומה הסינית יגיע לסיומו במרס.

איילת נחמיאס ורבין: אתה חושב שהיא תגיע.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שהרכבת נעצרה בין התחנות, אתה יודע את זה?

עיסאווי פריג': יכול להיות.

איילת נחמיאס ורבין: אתה מבין את זה שיכול להיות שזה מה שקרה?

איילת נחמיאס ורבין: תקועה.

עיסאווי פריג': שנייה, אני מבין טוב.

אילן גילאון: יכול להיות שהיא גם נפלה לתהום.

נחמן שי: יכול להיות שאין לה פסים.

מיכל רוזין: בטוח שאין נהג קטר.

דוד ביטן: חבר'ה, לא לכתוב את שר התחבורה.

נחמן שי: אין לה רכבת.

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': איתן, חברים, פה הצילה את שר התחבורה היועצת המשפטית שהגיעה, הצילה את פני המשרד.

עיסאווי פריג': אהלן, דנה.

נחמן שי: דנה נכנסה בשקט, שלא ירגישו.

עיסאווי פריג': איתן, אני מציע, בכדי שנהיה יעילים, נתמקד בתאגיד החדש והקמתו.

עיסאווי פריג': הרכבת שם דוהרת.

עיסאווי פריג': אתמול הוציאו, כמו שאמר יוסי, באתר של התאגיד החדש מכרזים.

איתן כבל: 100 מכרזים.

עיסאווי פריג': הרכבת שם התחילה, ואם לא נעצור אותה ונעבור על יישום התאגיד החדש סעיף סעיף, גם שם כל העובדים ימצאו את עצמם בחוץ.

איילת נחמיאס ורבין: תגיד, עיסאווי, ואם ב-1 באפריל אין שידור?

איתן כבל: איילת, איילת.

דוד ביטן: אז ההסתדרות צריכה לגמור את זה מהר ולא לחכות לרגע האחרון, אין מה לעשות.

איילת נחמיאס ורבין: מה זה קשור להסתדרות עכשיו?

איילת נחמיאס ורבין: מה אתה תוקע את ההסתדרות?

דוד ביטן: ההסתדרות צריכה - - -

עיסאווי פריג': חבר הכנסת ביטן, אני אומר את זה ומדגיש, יש חוק שחוקק שמתייחס ל-25% העובדים, שמתייחס ל-250 מיליון ליצירה, שיהיו יצירות תוכן שאנחנו צריכים לעשות.

עיסאווי פריג': והחוק הזה, לא יעזור בית-דין, יתממש.

עיסאווי פריג': אין אופציה אחרת.

עיסאווי פריג': ואנחנו צריכים להתמקד בזה, כי הדבר ברור ונתון.

עיסאווי פריג': המנהל ששמו האוצר, והנה, נציגו לידי, לא יעזור בית-דין, הוא קובע.

איילת נחמיאס ורבין: הוא החליט.

עיסאווי פריג': הוא החליט.

עיסאווי פריג': ב-31 במרס, חברים, אתם לא תהיו בתאגיד השידור הציבורי, אלה עובדות.

איילת נחמיאס ורבין: אבל מה הבעיה עם מה שאתה אומר?

איתן כבל: תתני לו לדבר.

עיסאווי פריג': אני אומר את העובדות.

עיסאווי פריג': אני אומר מה שאני רואה.

עיסאווי פריג': שנתיים עושים אתנו ואתכם שיטת הסלאמי, פרה-פרה עם אי-ודאות אי-ודאות אי-ודאות אי-ודאות, והתוצאות נראות.

עיסאווי פריג': יש מחסל, מפרק, באים, ראינו, וזה יתבצע.

עיסאווי פריג': יתבצע.

עיסאווי פריג': הם לא מעניינים אותי, באמת, לא מעניינים אותי לדיון.

עיסאווי פריג': מעניין אותי מה שהולך להיות חדש.

עיסאווי פריג': האם אנחנו הולכים להיות תאגיד ציבורי?

עיסאווי פריג': מה לגבי כל סעיפי החוק ששנתיים דנו בהם?

עיסאווי פריג': איתן, ואם נעצום את העיניים, את ה-25% בהמשך למה שיונה אמר, לא נמצא אף עיתונאי.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: את זה אמרתי קודם.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: משפט אחרון, עיסאווי.

עיסאווי פריג': במשפטים שאמר הכנ"ר, תראה מה הוא אמר: אין התקשרויות תוכן, אין התקשרויות עם פרסומאים, אין לוח שידורים, העמדנו את האנשים מטעמנו להיות אנשי קשר שלא מנוצלים ואנחנו - - -

<ברי בר-ציון: זה לא נכון.

<ברי בר-ציון: הם מנוצלים.

עיסאווי פריג': אל תגיד לי לא נכון, שמעתי.

עיסאווי פריג': בסדר?

עיסאווי פריג': יש לך מנהל, אני פונה למנהל שלך, לכנ"ר.

עיסאווי פריג': הכנ"ר אמר: אנחנו מתאימים את השידור למצב הקיים, ויש רבות באמירה הזו.

עיסאווי פריג': כל הדברים שהכנ"ר אמר, מראים שיש ליקויים ב-31 במרס, ועל זה אנחנו צריכים להתמקד בדיון.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

איילת נחמיאס ורבין: אבל זה מה שאמרתי לך.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: איילת, סליחה.

איתן כבל: עיסאווי, אני לא מקבל את ההצעה שלך, למרות שאתה אומר דברי טעם.

איתן כבל: אלא מאי?

איתן כבל: תשמע, בניין לא נבנה מהגג, לא לחינם התחלתי עם הכנ"ר.

איתן כבל: נעשים דברים בימים אלה, קודם כול אנשים הולכים הביתה.

איתן כבל: איך אתה יודע איך קולטים או לא קולטים?

איתן כבל: אחרי שהכנ"ר וברי בר-ציון דיברו, המנהל המפעיל, מבחינתי הרבה יותר קל לי לבוא עכשיו ולהתייחס לדברים ולראות אותם מנקודת המבט של הקמת התאגיד החדש.

איתן כבל: זאת אומרת, ישר לדלג אל תוך התאגיד בלי שיש לי את הרצועה הזו – נכון לרגע זה עד ה-31 במרס מי שמנהל בפועל את רשות השידור על כל הדברים, והוא זה שגם מייצר את הפלטפורמה במרס.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, צודק.

איילת נחמיאס ורבין: זה גם להיערך.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

עיסאווי פריג': אנחנו נפסיד את הישן ונפסיד את הישן, איתן.

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': אני יודע מה שאני אומר.

עיסאווי פריג': האוצר כמו אריה עומד לך, לא ייתן לך כסף.

עיסאווי פריג': 300 מיליון - לא ייתן.

נחמן שי: עיסאווי, תן לנו לשאול עוד שאלות.

עיסאווי פריג': אני אומר את דעתי.

נחמן שי: דעתך חשובה.

איתן כבל: עיסאווי, בבקשה.

איתן כבל: עמדתך חשובה וגם נבונה.

איתן כבל: ברשותכם, אמרתי, החוכמה שלנו היא לשאול את השאלות הנכונות.

איתן כבל: אני חושב שהדרך שבה אני מתנהל נכונה, גם הודעתי שיהיה דיון נוסף לאלתר, אם צריך גם יהיה בראשון או בחמישי.

איתן כבל: אני לא מתכוון לסיים את השנה הזו כשאנחנו לא מקבלים – השנה, עד סוף דצמבר – כשאין לנו תמונה ברורה על כל השאלות, כולל לאן הולך התאגיד החדש.

איתן כבל: אז, אנא, בואו נתמקד.

איתן כבל: דב, בבקשה.

דב חנין: תודה, אדוני היושב-ראש.

דב חנין: אני רוצה לומר לכם, עמיתי חברי הכנסת, שהדיון הזה הוא מאוד מאוד חיוני ומאוד דחוף.

דב חנין: אני נמצא פה בתחושה של דאגה מאוד גדולה.

דב חנין: ואני מייד אגיע לשתי שאלות שמטרידות אותי, אבל קודם כול בעניין התחושה.

דב חנין: אתם מדברים על רכבת, אבל כנראה שיש כאן שתי רכבות.

דב חנין: רכבת אחת נמצאת בכיוון אחד, ויש אתה בעיות לא פשוטות כמו שאנחנו שומעים מכם; רכבת אחרת נמצאת במערכת שליטה אחרת, ותכף נשמע איפה היא עומדת.

<קריאה: זו התנגשות חזיתית.

דב חנין: אבל הדרך בין שתי הרכבות יש הרבה אנשים, יש בני-אדם, יש עובדים מצוינים, יש אנשים שעליהם דיברנו פעם אחר פעם אחר פעם אחר פעם בוועדות של הכנסת.

דב חנין: ואני רוצה לומר לך, אדוני היושב-ראש, שצודק לגמרי חבר הכנסת ביטן, זה לא היה בוועדה הזאת, זה לא היה בוועדת הכלכלה, אבל בוועדה אחרת של הכנסת שדנה בנושא, כולנו יצאנו בתחושה שנושא העובדים עם כל הוויכוח יסודר.

דב חנין: אולי לא באופן שאני אהבתי במיוחד, אבל יסודר באופן מתקבל על הדעת, שקודם כול תינתן עדיפות לעובדי המערכת הקיימת והם יעברו, ואחר כך נשלים באנשים אחרים ונוספים.

דוד ביטן: ברור.

דב חנין: ממה שאני מתרשם כרגע זו לא ההתנהלות.

דב חנין: זאת אומרת, האנשים שנמצאים בתוך המערכת, אתם מדברים על אי-ודאות, אני לא יודע, זה יותר חמור מאי-ודאות, זו ממש חרדה.

דב חנין: בן-אדם שעובד ולא יודע בכלל מה יקרה אותו עוד שלושה חודשים - - -

איתן כבל: אנשים בחרדה היום ברשות השידור, חד-משמעית.

<משה שגב: זו התעללות, זו ממש התעללות.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, לא צריך, אנחנו מדברים בשפה מאוד ברורה.

דב חנין: זו מציאות שהיא בלתי אפשרית לגבי עובדים בכלל בכל מקום נורמלי ומתקבל על הדעת, וזו מציאות קטלנית כשאנחנו מדברים על גוף שהוא גוף של שידור ציבורי, שצריך להיות עצמאי וצריך להיות אמיץ וצריך להיות מוכן לעשות מלחמות וכדומה, זו מציאות קטסטרופלית.

דב חנין: אני רק חייב להגיד שלפי דעתי כל הדבר הזה לא קרה בטעות.

דב חנין: אני חושב שזו הייתה כוונת המכוון, לייצר את המצב הקטסטרופלי הזה שאנחנו רואים כרגע.

עיסאווי פריג': איתן, שים את קובלנץ בתמונה.

איתן כבל: עיסאווי, קובלנץ מקשיב טוב טוב.

איתן כבל: עיסאווי, די, לא באמת, הבנו.

עיסאווי פריג': אני מתעקש ואמשיך להגיד את זה, זו דעתי.

עיסאווי פריג': לא אפסיק, אשאל מה נכון.

איתן כבל: אין בעיה, אנחנו לא מתחמקים.

איתן כבל: עיסאווי פריג', זו דעתך, אני מנהל את הדיון בדרך שאני חושב שנכון.

איתן כבל: מספיק.

איתן כבל: אנחנו לא מתכוונים להגיד לו בסיום הדיון הזה: אם לא ענית לך הביתה.

איתן כבל: די, בבקשה.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני חושב שגישתך בדיון הזה נכונה.

דב חנין: ואני רוצה לומר מה הציפיות שלי מהכנ"ר ומהצוות המצוין שלו, ואני אומר את זה באמת בהערכה רבה.

דב חנין: אתם כמנהלים היום לפי תפיסת הניהול שהייתי מציע, אתם צריכים לראות את תפקידכם לא רק כמי שמחזיק את הנר דולק עד שעוד שלושה חודשים תיפטרו ממנו, הנר הזה הוא בני-האדם הטובים ביותר, האנשים המקצועיים ביותר, הידע המצוין ביותר.

דב חנין: אני הייתי מציע תפיסה שאומרת שאתם פועלים פה באופן אקטיבי, אתם כמנהלים אחראים גם על העובדים שלכם, ואתם באים ואומרים: הנה, אלה העובדים המצוינים שלנו, אנחנו רוצים להבטיח אותם, אנחנו פונים – לא מחכים למה שאלדד קובלנץ יבקש, הוא בוודאי יבקש דברים טובים אני מניח – אלא לבוא ולהציע באופן יזום יחד עם העובדים, יחד עם המערכת, ליזום דברים, להגיד: אנחנו רוצים לקדם, שהדברים הטובים שיש אצלנו במערכת יישארו ויישמרו.

דב חנין: והשאלה השנייה שלי באמת נוגעת לנושא היצירה.

דב חנין: אני מאוד מאוד חושש שבתוך כל התהליך הזה אנחנו מייצרים פה נזק קולטרלי נוסף, קטסטרופלי.

דב חנין: הרי תהליך של יצירה קולנועית וטלוויזיונית לא מתחיל היום ונגמר מחרתיים, יש התקשרויות, יש תהליכים.

דב חנין: אני מניח שלייצר סרט טלוויזיה טוב זה דבר שלוקח חודשים ולפעמים יותר מזה.

<קריאה: שנתיים.

דב חנין: שנתיים.

דב חנין: אני לא ממש מתמצא בתחום, אבל זה לוקח הרבה זמן, וזה מחייב המון המון בנייה של ציפיות ותשתיות וכדומה.

דב חנין: יש תהליכים שכבר התחילו ברשות השידור עוד אפילו לפני החקיקה.

דב חנין: חייבים להבטיח שכל הדברים - -

איתן כבל: דב, סיים.

דב חנין: - - נשמרים, מוגנים ומועברים, כמו שאומרים: בעטיפה מוגנת למערכת החדשה כדי שיוכלו להמשיך לחיות ולהתקיים.

דב חנין: תודה.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: בבקשה, כנ"ר.

<דוד האן: אתייחס לדברים, ולשאלתו של חבר הכנסת חנין.

<דוד האן: קודם כול, אני רוצה לומר, ברי הזכיר זאת קודם, אנחנו שותפים לחלוטין לנושא אי-הוודאות ולדאגה מפני רכיב אי-הוודאות ומשמעויותיו התפעוליות.

<דוד האן: בהקשר הזה אציין שהוצאתי מכתב, הן להנהלת משרד התקשורת והן להנהלת משרד האוצר, על מנת להתריע ולציין, שמבחינתנו מבחינה תפעולית אנחנו צריכים לקבל הבהרה כך או אחרת עכשיו בחודש ינואר, עד אמצע ינואר, לטעמנו, על מנת שנדע כיצד להיערך.

<דוד האן: אם ייאמר לנו: חברים, מה שקבוע בחוק זה מה שיהיה, ב-31 במרס רשות השידור מסיימת את פעילותה, התאגיד החדש מתחיל, זו מבחינתנו משמעות תפעולית אחת כפי שהזכרנו קודם.

עיסאווי פריג': האוצר לא ייתן לך להמשיך.

<דוד האן: אם לא יובהר, אלא אנחנו צריכים להמשיך, לנוכח הניסיון שכבר היינו - - -

איילת נחמיאס ורבין: מה זאת אומרת?

איילת נחמיאס ורבין: ואם הוא לא סיים את הקמת התאגיד?

איילת נחמיאס ורבין: עיסאווי, מה זה?

עיסאווי פריג': האוצר לא ייתן לו, זו דעתי.

איילת נחמיאס ורבין: אין בעיה.

איילת נחמיאס ורבין: בשידורי ניסיון כמו בערוץ 2.

<משה שגב: זה יבוא בדמות של שידורי ניסיון.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, אנחנו לא עוסקים במה ייתן או לא ייתן.

איתן כבל: הכנ"ר צריך לתת תשובות על מה שהוא עושה נכון להיום.

איתן כבל: אני מבקש מחברי חברי הכנסת, בואו לא ניתן להם להתחמק, לעסוק בשאלות היפותטיות.

איתן כבל: קודם כול, יש כאן שלב שלב בדיון.

איתן כבל: באנו לכאן כדי לראות מה נעשה בימים אלה, יום-יום, שעה-שעה, פונים אלינו עובדים, פונים אלינו מכל המערכות, אנחנו רוצים לדעת קודם כול מה קורה.

<דוד האן: אז בהקשר הזה אני רוצה לציין באמת, חזקה עלינו כמובן מצוות המחוקק.

<דוד האן: כל מה שאנחנו אומרים: אנחנו מבקשים לדעת כדי להיערך מראש כך או אחרת.

<דוד האן: אם ייאמר לנו עד 31 במרס כפי שקבוע בחוק, פעילות אחת.

<דוד האן: אם צריך מעבר, אז אנחנו צריכים להיערך גם מבחינת הזמנת הפקות, לוח שידורים, הכול, זה ברור.

<דוד האן: לגבי ההתייחסות לנושא המסד של הקניין הרוחני והיצירות וההפקות, זאת נקודה נכונה.

<דוד האן: כבר לאורך זמן אין לנו התקשרויות להפקות חדשות.

איילת נחמיאס ורבין: לא מפיקים כלום.

<אתי בנדלר: למה?

<דוד האן: כי לא תוקצבנו לזה, לצערנו הרב.

<אתי בנדלר: האוצר לא הסכים להקצות לכם כספים לעניין?

<דוד האן: לא תוקצבנו לזה.

<דוד האן: כאשר התפיסה היא שמה שאמור להיות - - -

איילת נחמיאס ורבין: הם לא הולכים להיות על המסך.

איילת נחמיאס ורבין: המסך לא שלהם.

<דוד האן: חברים, אנא, תנו לי, צריך לומר את הדברים בצורה מסודרת והגונה.

<דוד האן: משרד האוצר כרגע לא נמצא פה, אבל משרד האוצר - - -

איילת נחמיאס ורבין: הוא תמיד נמצא בכל מקום, תמיד.

איילת נחמיאס ורבין: גם כשאתה לא רואה אותו הוא פה.

עיסאווי פריג': הוא לא תקצב את הרשות בתקציב שאישרנו, וזה אומר רבות.

איתן כבל: עיסאווי, תודה.

איתן כבל: תן לו, רק שנדע.

מיכל רוזין: זה מכוון, עיסאווי, שלא יהיו תכנים חדשים, כשנתחלף, זו הכוונה.

<דוד האן: אני רוצה לומר את הדברים בצורה מסודרת, אני לא מייצג את משרד האוצר, אני מייצג את רשות השידור, הם דיברו כרגע.

<דוד האן: אבל מתוך המגעים אתם, לא תוקצבנו.

<דוד האן: התפיסה של משרד האוצר היא תפיסה שאת התקצוב צריך לתקצב יותר בהכוונה לכיוון התאגיד החדש, כי הוא הקליינט שהולך להמשיך את השידור.

נחמן שי: זה לא נכון.

<דוד האן: אני לא מייצג אותם.

<דוד האן: אני מציג את הדברים כהווייתם.

נחמן שי: הבנתי.

איתן כבל: ברור.

דוד ביטן: אבל זה ברור.

<דוד האן: המשמעות העובדתית היא שאנחנו לא תוקצבנו, ולכן לא יכולים להתקשר - - -

<אתי בנדלר: זאת אומרת, ההבחנה של האוצר הייתה שהוא יתקצב רכישת הפקות מקומיות לתאגיד השידור החדש.

<דוד האן: כך אנחנו הבנו.

<אתי בנדלר: אבל עכשיו כדי שיהיה להם מה לשדר - - -

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, אנחנו רוצים לשמוע.

<דוד האן: משפט אחרון.

<דוד האן: אם מדובר כבר על יצירות והעברה מסודרת - - -

דוד ביטן: אתם מעבירים להם את זה?

דוד ביטן: נדמה לי שלפני שנה התחילו.

דוד ביטן: תגידו את זה.

דוד ביטן: למה אתם לא אומרים את זה?

<דוד האן: כן.

<דוד האן: מועבר.

<דוד האן: כל דבר שכבר הוזמן נמסר.

<דוד האן: זאת אומרת, כל ההפקות שכבר הוזמנו נמסרו.

<דוד האן: התאגיד החדש בוחן אותם, וככל שזה תואם את ענייניו - כן.

<דוד האן: אנחנו מעבירים את הקניין הרוחני.

<דוד האן: בעניין הזה נכנסנו ללא מעט מריבות - במירכאות, מלחמות - בשנה האחרונה, שלכאורה לא היינו צריכים להיכנס אליהן.

נחמן שי: נכון.

נחמן שי: לא בטוח שאתם יכולים להעביר את הקניין הרוחני של היצירות הנוכחיות לתאגיד החדש.

נחמן שי: ליוצרים יש זכויות.

<קריאות: - - -

איתן כבל: יש מצב.

<אתי בנדלר: יש.

<אתי בנדלר: חבר הכנסת שי, החוק קובע - - -

<דוד האן: אני רוצה לציין רק שתי נקודות על מנת להמחיש כיצד אנחנו כן עומדים על המשמר להעביר בצורה הכי מסודרת שאפשר לתאגיד החדש את תשתית הקניין הרוחני.

<דוד האן: האחת, מי שראה לכאורה את המאבקון שהסתיים בהסדרה בהסכמות כאשר ערוץ רדיו אחר, רדיו 103 FM, פתאום העלה מגזין בשם "צבע הכסף", שזה נכס של רשות השידור, וכיצד התמודדנו עם זה על מנת שנכסי רשות השידור לא יעברו לגורמים אחרים, ושהתאגיד החדש יוכל לקחת אותם ירצה בהם ישתמש, לא ירצה לא, אבל שנוכל להעביר.

נחמן שי: עצרתם את זה?

<דוד האן: נקטנו צעדים בעניין הזה.

<דוד האן: כל הנושא שלא הוסיף פופולריות רבה, אבל צריך להתעסק אתו, הקף תשלום התמלוגים לאקו"ם, דבר שאנחנו מתמודדים אתו, לא עבור עצמנו, אלא כהסתכלות נמשכת רציפה של השידור הציבורי.

נחמן שי: החזרתם את התשלומים לרמה שהייתה לאקו"ם?

<דוד האן: אנחנו כרגע בתהליכים.

איילת נחמיאס ורבין: והפקות היוצרים שולמו?

<דוד האן: אנחנו כרגע במגעים מול אקו"ם, בתהליכים.

נחמן שי: כדי להחזיר את זה לרמה, כי הקטנתם את התוכנית.

<דוד האן: להסדיר את הדברים בינינו בתהליך בוררות מסודר.

<דוד האן: אבל הכול נעשה עם הסתכלות צופת פני עתיד לתאגיד חדש.

איתן כבל: תודה, הכנ"ר.

איתן כבל: אילן, בבקשה; ואחריו – דוד.

אילן גילאון: תודה רבה, אדוני.

אילן גילאון: גילוי נאות, ממש לא מעניין אותי התאגיד החדש.

אילן גילאון: אני חושב שההיתכנות של התאגיד החדש, כפי שהם מנסים להסביר אותו, ושמחתי לשמוע שלפיד השידור הציבורי שוב יוצא ממודיעין, זה דבר נפלא, אבל בירת ישראל לאלה שרוצים שידור ישראלי היא בכל זאת ירושלים.

איתן כבל: תכף נגיע לזה.

נחמן שי: הבלתי מחולקת.

אילן גילאון: עכשיו מעניין אותי – לא מחולקת – באתי ממש לברר רק שאלות כמותיות.

אילן גילאון: מעניין אותי רק התאגיד הישן, לא מעניין אותי כלום.

אילן גילאון: נכון, בעיני גם היעילות היא ערך חשוב, אבל איננה ערך עליון, יש כמה דברים קודמים.

אילן גילאון: בכל המהלך הזה, אני לא יודע אם זה כתוצאה מצניעות, תסלחו לי, או אולי מחשאיות או סודיות, אני לא מתרשם שב-31 הולך להיות תאגיד ציבורי ישראלי שמשדר מירושלים, ובטח לא שעונה על דרישות המפרט שאתם מדברים עליו כאן.

אילן גילאון: ולכן, אולי יש למישהו מקום, במקום שאנשים עדיין חיים, את האומץ להגיד: תעצרו רגע.

אילן גילאון: הרי אומר חברי עיסאווי, הלכתם בשיטת הסלאמי, זו הצורה הטובה לומר את הדברים.

אילן גילאון: הלכתם בשיטת הטיפול ברגל סוכרתית, שאתם כל פעם מורידים עוד פלח ועוד נתח ועוד נתח, וזה גם קורה בימים האלה.

אילן גילאון: לכן, מה שאותי מעניין מכם, כי אתם אומרים: אני לא יודע כלום, אני רק מפרק.

אילן גילאון: זה באמת לדעת בפירוק הזה: א', כמה אתם עולים לי?

אילן גילאון: בכלל, מי מבצע את הדברים האלה?

אילן גילאון: מה הקשרים שיש למפרק עם האנשים שהוא מפעיל אותם?

אילן גילאון: כמה אנשים יצאו מתוך רצון?

אילן גילאון: למה אתם מחייבים אנשים עכשיו לחתום על שעון?

אילן גילאון: כדי מה?

אילן גילאון: כדי לייצר כאן קבורת חמור?

אילן גילאון: אלה הן השאלות הכי מעניינות.

אילן גילאון: איזה קריטריונים הם לקליטת אנשים חדשים?

אילן גילאון: לי שום דבר לא ידוע.

אילן גילאון: אני בן-אדם די מתעניין, אני לא אומר שהכי מתעניין, די מתעניין ומתעניין ברשות השידור.

אילן גילאון: לא רואה לאן הדברים האלה מתקדמים.

אילן גילאון: אני רוצה שיענו לי על שאלות כמותיות, כי מבחינתי כמות זו האיכות.

אילן גילאון: כמה יצאו?

אילן גילאון: כמה התקבלו?

אילן גילאון: ובעיקר, כמה זה עולה ומי מקבל את הכסף שזה עולה, כי יכול להיות שיותר זול לי להחזיק ככה את רשות השידור מאשר לעסוק בפירוק.

אילן גילאון: התוצר כרגע של התהליך הזה הוא פירוק, אין משהו אחר.

אילן גילאון: זאת אומרת, אם אתם לא מזיקים, אתם גם לא מועילים, אוי ואבוי לנו.

עיסאווי פריג': איתן, תעלה את סוגיית הנכסים: "שרונה" ורוממה, יש כאן תהליך של נכסים.

עיסאווי פריג': אנחנו רוצים להבין.

דוד ביטן: הכול מהתחלה.

איתן כבל: חברים יקרים, אני לא יודע להגיד שני משפטים במשפט אחד, בוודאי לא שני נושאים.

איתן כבל: אני יודע שכל אחד בא וזה דיבר אתו על "שרונה", זה דיבר אתו על העובדים, זה דיבר אתו על מודיעין, זה דיבר אתו על זה, ואני מתכוון לעשות דיון סדור ומסודר.

איתן כבל: ולכן אמרתי בפתיחת דברי, ואני שוב חוזר ואומר: לא תסתיים השנה הזו בלי שנקבל את כל התשובות לשאלות, גם אם אדרש להגיע לכאן בימי ראשון וחמישי - זה אחד.

נחמן שי: תדחה את סוף השנה.

איתן כבל: יכול להיות שנצטרך לדחות.

עיסאווי פריג': הנה, הוא צודק.

איתן כבל: חברים יקרים, אם הם צודקים, אל תבזבזו את הזמן שלכם פה.

איתן כבל: כל הזמן יש לכם להגיד מי צודק ומי לא.

עיסאווי פריג': המציאות - - -

איתן כבל: עיסאווי, אני אומר את זה לך ואני אומר את זה לאחרים, שיודעים לנהל את הדברים ולהוציא את התשובות נכון יותר, אז תנו לי את זה בדרך שלי.

איתן כבל: בסדר?

איתן כבל: את הציונים תיתנו לי בקדנציה הבאה.

עיסאווי פריג': טוב.

עיסאווי פריג': אני רוצה שיהיה לך - - -

איתן כבל: לא, עיסאווי, אני יודע.

איתן כבל: נראה לך שאני פה לא לקבל תשובות.

אילן גילאון: הוא בעדך, הוא בעדך, מה אתה רוצה?

איתן כבל: כל הזמן להגיד לי מה לא.

נחמן שי: הוא בעדך.

אילן גילאון: גם אני בעדך.

איתן כבל: תודה, אילן.

עיסאווי פריג': אני בעדך, איתן.

איתן כבל: תצא לקראת הדיון הבא – אילן, זה בדיוק בהקשר הזה – רשימה של שאלות שנבקש עליהן תשובות בכתב מסודרות לדיון הבא, זה ייגע בשאלות הכמויות המהותיות שאילן מתייחס אליהן, בנוגע לכמה עובדים התחלתם, כמה פוטרו, באיזה הליך, מה נשאר, מי מרוויח, כמה הממוצע של הפרישה - כל אותן שאלות שנבקש לדעת עליהן תשובות.

איתן כבל: שאלות כמו: האם באמת יש מי שמפעיל חברת חקירות, יכול להיות שכן, יכול להיות שלא.

איתן כבל: אני יודע לקרוא רק את מה שכתוב בעיתונים, אני לא יודע אם זה נכון או לא נכון.

דוד ביטן: מה המשמעות של החודשיים האלו מבחינת התאגיד?

איתן כבל: זה לא משנה, אבל יש תהליך שמתקיים עד היום.

איילת נחמיאס ורבין: תגיד, מאיפה אתה יודע?

<תמנה עורב: כמה זה עולה, למשל?

<קריאות: - - -

איתן כבל: כל השאלות האלה.

איתן כבל: גם אליך יגיעו.

איתן כבל: תמנה, אני לא מנהל דיונים לפי מי שצריך ללכת או לא.

דוד ביטן: אין טעם במעקב.

<קריאות: - - -

<עמית ליאור: לצערי, אני גם מתפרנס לפעמים.

יוסי יונה: זו סחיטה רגשית.

איתן כבל: סליחה, בכל הכבוד, אתה מפעיל עלי לחץ רגשי לא מתון.

איתן כבל: שב, אתן לך.

<עמית ליאור: לפני שאתה זורק אותי, משפט אחד.

<עמית ליאור: היום התחיל מאבק - - -

איתן כבל: אתן לך.

עיסאווי פריג': איתן, אמרת חקירות, איזו חברת חקירות?

איילת נחמיאס ורבין: לא כולנו קראנו את אותו עיתון.

נחמן שי: רגע, נגיע לזה.

איתן כבל: בבקשה, דוד.

דוד ביטן: קודם כול, אני מברך אותך על הדיון, כי באמת צריך לראות מה מתקדם עקב הפעמים הקודמות שהגענו לסוף והיינו מול שוקת שבורה.

דוד ביטן: כל אחד אומר פה את דעתו על התאגיד הקיים והתאגיד עצמו, זה כבר לא רלוונטי.

דוד ביטן: מה שרלוונטי כרגע זה איך אנחנו מתקדמים לקראת התאגיד החדש - מהישן לחדש, כי יש חוק שבעצם ב-31 במרס הכול נופל ויורד, ומתחילים את הכול מהתחלה.

דוד ביטן: ברור שהתאגיד החדש צריך להתכונן להקמה שלו, על זה אין ויכוח.

דוד ביטן: מה שמפתיע אותי, אני חושב שגם לעובדים יש חלק בזה, אתם רוצים להגיע ל-31 במרס ואז לגמור את העניין.

דוד ביטן: הרי בישיבה הקודמת ביקשנו מההסתדרות להיכנס לעניין הזה ולסיים את העניין - - -

<דורון קרני: תגידו.

<דורון קרני: היום אנחנו סוגרים את העניין הזה - - -

איתן כבל: די, דורון, תן לו.

דוד ביטן: מי מהעובדים הקיימים נכנס לתאגיד החדש, אין ספק שזה חלק מהעניין.

דוד ביטן: לפני שאתם מפרסמים מכרזים צריך קודם כול לסיים את העניין של מי עובר.

דוד ביטן: הרי אם כבר פרסמת מכרזים, אז מה אתה רוצה?

דוד ביטן: אתה בעצם קובע היום מי נכנס ומי לא.

דוד ביטן: אם פרסמת מכרזים וקיבלת אנשים אז מה שקיבלת - - -

<אבי חיים: זה רשום בחוק.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, דוד מדבר, אל תפריעו לו.

דוד ביטן: אתם בעצם קובעים מי ייכנס, וזה לא מה שהיה צריך להיות.

דוד ביטן: דובר על זה שיהיה איזשהו משא-ומתן.

דוד ביטן: ברור שצריכים להיכנס עובדים, ברור שצריכים להיכנס לכל האגפים, לא רק מהעיתונאים ולא מהטכנאים.

דוד ביטן: ולכן, אני קורא גם לעובדים וגם להסתדרות וגם לתאגיד החדש וגם לישן, לסיים את המשא-ומתן, את העניין הזה עד 15 בינואר על מנת שאפשר יהיה לדעת מי עובר, ואפשר להתחיל את המכרזים החדשים.

דוד ביטן: לא להשאיר את זה לרגע האחרון.

דוד ביטן: בישראל משאירים כל דבר לרגע האחרון, וזה לא המצב.

דוד ביטן: ואני מבקש מהח"כים, באמת, לא להתייחס – כל אחד יש לו עמדה אם צריך היה לסגור או לא היה צריך , זה לא רלוונטי היום.

יוסי יונה: אנחנו כבר לא עוסקים בזה, דוד.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא שם.

דוד ביטן: היום יש חוק, והחוק הזה אומר במפורש מה הולך להיות.

דוד ביטן: אני אומר את זה לחברי ממרצ שלא רצו לסגור.

עיסאווי פריג': דואגים לעובדים, מה לעשות, זה חשוב להם.

<קריאות: - - -

דוד ביטן: יהיה תאגיד חדש.

אילן גילאון: הרכבת הקלה תצעד יותר מהר מהדבר הזה.

דוד ביטן: הגענו לנקודת אל-חזור בעניין הזה, ובמקום - - -

עיסאווי פריג': אנחנו דואגים לעובדים.

עיסאווי פריג': מה הוא אומר?

<תמנה עורב: הגענו לנקודת האל.

<תמנה עורב: בלי חזור.

איילת נחמיאס ורבין: אני אמרתי שיש בעיה, לדעתי.

דוד ביטן: במקום לבזבז את הזמן על מה היה צריך להיות, צריך להתייחס למה שצריך להיות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה, נחמן.

נחמן שי: תודה רבה.

נחמן שי: תראו, קראתי ששכרו חברת חקירות כדי לעקוב אחרי העובדים.

עיסאווי פריג': זה מעניין.

עיסאווי פריג': אבל זה נכון?

נחמן שי: למה עוקבים אחרי עובדים שבעוד 90 יום לא יעבדו ברשות?

נחמן שי: למה?

נחמן שי: הם אנשים שעכשיו כמו עכברים, סליחה על הביטוי, מחפשים את מקומם בתוך המערכות, בתוך הרשות, מחוץ לרשות, אז עליהם נופלת כל המערכת כדי לחפש מי חתם בבוקר ומי לא חתם?

נחמן שי: 60 שנה שהרשות מתנהלת לא חתמו.

נחמן שי: טוב?

נחמן שי: רע?

נחמן שי: לא חתמו.

נחמן שי: עכשיו בדיוק בדקה האחרונה אתה משקיע בזה מאמצים.

נחמן שי: אתה משקיע מאמצים.

נחמן שי: תעזבו אותם.

<תמנה עורב: וכסף.

איתן כבל: שנייה, אנחנו מעלים את הדברים.

נחמן שי: יש פה מאות אנשים, שזה בעיני הדבר הכי קשה מכל הדברים, אתם מדברים על אלה שבאים ועל אלה שהולכים – קודם כול יש פה טרגדיה אישית, אנושית למאות אנשים שהשקיעו את מיטב חייהם בשידור הציבורי במדינת ישראל ובאה הממשלה וחתכה את זה.

נחמן שי: לא חשוב כרגע, איתן אומר שכבר עברנו את זה, לא נוכל לחזור אחורה.

נחמן שי: אבל קודם כול בעיני זה הדבר החשוב ביותר.

נחמן שי: אתם צריך לנהל משא-ומתן עם כל אחד ועם הקבוצות ועם הארגונים והוועדים, כדי שהפרידה מהם – רובם הגדול לא יישארו – תהיה אנושית.

נחמן שי: מדובר על אנשים.

נחמן שי: זה בעיני הדבר הכי חמור.

נחמן שי: ומה שאתם אומרים לי – ואתם גם אנשים שמשתדלים, אני לא מאשים אתכם בשום דבר – זה שאתם פועלים באי-ודאות - אז איפה הוודאות?

נחמן שי: אני רוצה לדעת.

נחמן שי: למי יש ודאות פה?

נחמן שי: המנהל הנכנס הוא גם כן כנראה לא יודע יותר מדי, הוא פועל באי-ודאות, זה פועל באי-ודאות, אז מי יודע?

נחמן שי: אלה מהאוצר משתדלים לא להגיע בכלל כדי שלא נסתכל להם בלבן בעיניים.

נחמן שי: אז עם מי?

נחמן שי: אז מי אחראי?

נחמן שי: אני רוצה להבין.

נחמן שי: מי בסוף אחראי להצגה העלובה הזאת?

<אחיה גינוסר: האוצר, הכול האוצר.

<קריאות: האוצר.

מיכל רוזין: שר התקשורת, שר הכלכלה, שר החוץ.

<דורון קרני: האוצר.

נחמן שי: מי?

נחמן שי: אז תגידו ביבי.

נחמן שי: זהו, אז אין.

נחמן שי: אני לא מוצא.

נחמן שי: אין מי שמפקח.

נחמן שי: אני פעם עשיתי את זה בימי חיי, ניהלתי את רשות - - -

<קריאות: - - -

מיכל רוזין: יש כמה שרים - שר החוץ, שר הכלכלה, שר התקשורת.

נחמן שי: לך אני מרשה להשיב.

נחמן שי: שאלתי שאלה רטורית כי אני באמת לא יודע.

נחמן שי: אני רואה שאתם עוזרים.

נחמן שי: אני פעם עשיתי דבר דומה, ניהלתי את הרשות שהקימה את הרשות השנייה, ובאותו זמן גם שידרו, ואז עשינו איזושהי העברה מסונכרנת, אבל זה לא דומה למה שעובר פה.

נחמן שי: זה לא היה בהיקפים האלה, זה לא מזכיר שום דבר, אבל זה היה משהו דומה.

נחמן שי: לכן, חייבים באמת לעשות את זה באיזושהי אחריות כוללת, מישהו שישב ויסתכל על התמונה הכוללת.

נחמן שי: ברי מסתכל על אלה שהולכים, הוא מסתכל על אלה שבאים, באמצע יש בור, נופלים לתוכו.

נחמן שי: תודה רבה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ברשותכם, אני נותן לכם כי אני רוצה לקבל כמה תשובות.

איתן כבל: תראו, אני מודה לחברים שלי ולחלק מהם שנתנו לי עצות איך לנהל את הדיון ואיך לפתוח ולהתעסק עם העתיד.

איתן כבל: כולנו אוהבים להיות עתידניים, כי לא צריך להתעסק עם הזבל של חיי היום-יום, זה הכי קל, להגיד, להציג מצגות ושקפים ולצייר את הכול כמה הולך להיות נהדר, רק תיתנו לנו.

איתן כבל: אבל יש גם חיים.

איתן כבל: השוטף הורג.

איתן כבל: אני בראש ובראשונה רוצה לדעת איך הדברים מתנהלים עד ל-.

איתן כבל: יש בני-אדם.

איתן כבל: בשונה מחברי הכנסת כאן, אני הצבעתי ונלחמתי על התהליך הזה ואני אלחם שהתהליך הזה יתבצע כמו שצריך.

איתן כבל: אני אומר לכם, בי נשבעתי, לא אתן בשום פנים באופן – אלה לא מילים גדולות, וארצה לדעת בדיוק האם נשכרה חברה שעושה מעקב אחרי עובדים?

איתן כבל: האם עובדת שצריכה לצאת בעוד שבוע לסיים את עבודתה - - -

<פאני ביטון: משפילים אותה - - -

נחמן שי: היא הלכה לראיון עבודה.

איתן כבל: סליחה, תרשי לי.

איתן כבל: חברים, אני אומר את הדברים הכי ברור.

איתן כבל: האם עובדת שנתנה את חייה, טוב, רע, נתנה את חייה במקום הזה 40 שנה, ונשאר לה שבוע בעבודה, שבוע, למען השם, קוראים לה, ואומרים לה: שימי את המפתחות, לכי הביתה.

איתן כבל: מה זה?

איתן כבל: תחשבו על ההורים שלכם, תחשבו על האחים שלכם לפני שאתם עושים צעד קשה.

איתן כבל: כבר החלטנו שעושים אותו, זה צעד קשה, דרקוני, לא פשוט.

איתן כבל: אבל, חברים יקרים, מה זה?

איתן כבל: ולכן, כדי לסכם את ההליך הזה אבקש מכם קודם כול, הסיפור הזה של חברות החקירות אני רוצה לקבל תשובה, ברי, או מי מכם שיחליט שצריך לתת את התשובה.

איתן כבל: בנוסף, כדי שנעבור מדרגה ולא נמצא את עצמנו עכשיו יותר מדי – רק עשיתי את הפתיח – סליחה, גברתי אני מצטער בשבילך, אני רק יכול להביא את הדברים בצורה הכי בוטה והכי קשה.

איתן כבל: אני מבקש סליחה ממך, זה מה שיש לי להגיד, לבקש סליחה על האופן שבו התנהלו כלפייך.

איתן כבל: אני אומר זאת בכאב.

איתן כבל: ונוציא רשימה של שאלות שנבקש תשובות קצרות, לא ארוכות, לא כדרורים, אלא ממש תשובות נהירות.

איתן כבל: אנחנו עוסקים בבני-אדם ואני רוצה שהתשובות תהיינה ברורות ונהירות.

איתן כבל: אני גם מבקש, דנה, אני רוצה לדעת מה התוכניות של השר או מי שממונה על רשות השידור, האם הוא מתכוון ב-31 במרס להוריד את השלטר ולהקים את המערכת החדשה, כן או לא.

<אחיה גינוסר: הם נעלמו.

<אתי בנדלר: הם כאן.

דוד ביטן: מה שכתוב בחוק דורש.

איתן כבל: חברים, תאמין לי, דוד, אתה ואני הצבענו יותר מפעם אחת.

איתן כבל: אתה כבר הספקת.

דוד ביטן: שיביאו הארכה.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, אבל זה בדיוק העניין.

איתן כבל: איילת, אני מודה לך, את חברה קרובה שלי, אבל נראה לפעמים שאת עוזרת לי יותר מדי.

דוד ביטן: תשאל אותם אם הם מתכוונים לבקש הארכה, זו השאלה.

איתן כבל: יפה, זו כוונתי.

איתן כבל: כל מה שאני מבקש לדעת, האם ב-31 בחודש הגונג מופעל ועוברים לתאגיד החדש על כל המשמעויות הכרוכות בכך?

<אחיה גינוסר: לשידורי ניסיון, זה מה שהם אומרים.

איתן כבל: ביקשתי ממך?

איתן כבל: מה המגלומניה הזאת?

איתן כבל: אתה צריך לתת לי תשובה?

איתן כבל: אתה השר?

איתן כבל: אני מנסה לקבל את התשובות.

איתן כבל: כל כניסה של כל אחד פה מפריעה.

איתן כבל: אני מבקש לדעת עד סוף החודש הזה, לא אחרי.

איתן כבל: לדיון הבא שיתקיים בעשרת הימים הקרובים אני מבקש לקבל תשובה ברורה.

איתן כבל: אנחנו מבקשים, חברי הכנסת.

<ברי בר-ציון: מתי?

איתן כבל: עד סוף החודש הזה, דצמבר.

<אתי בנדלר: עד הדיון הבא.

איתן כבל: עד הדיון הבא שיתקיים או בשבוע הבא.

<דורון קרני: עוקב אחרי עובדים, אתה לא מתבייש?

איתן כבל: דורון.

איתן כבל: אני מבקש לדעת את זה, כי זה סוג התנהלות אחר, זה שיח אחר, בכל הכבוד.

איתן כבל: אנחנו יודעים שזה שיח אחר, לכן אני מבקש לדעת.

איתן כבל: כי אחרת, אם הגונג יורד ב-31 במרס וכל העובדים, הכול נופל מהידיים, זה סוג אחר של התייחסות לבין בקשה שהיא שאלה לא פשוטה, ולאן היא הולכת, ועד מתי, ופעם אחר פעם באים.

איתן כבל: זו כבר לא פעם ראשונה שמבקשים מאתנו להאריך - - -

דוד ביטן: יש התקדמות, בניגוד לפעמים הקודמות.

איתן כבל: התקדמות יש, דוד, קודם כול, זה אחרת ממה שהיה בפעם הקודמת, אבל השאלה אם זה על משקל אבנים שחקו מים או שיש כאן באמת סוג של התקדמות אמיתית.

איתן כבל: ונבקש מכם גם כן את התשובות הברורות על כל דבר ודבר.

איתן כבל: אני לא מתכוון לוותר, אנחנו, חברי הכנסת בשלב הזה, על מה שמתקיים עד ה-31 במרס לא מתכוון לוותר על שום תשובה ברורה וחדה - זה דבר אחד.

איתן כבל: אני מבקש לפני שאנחנו מתקדמים בתהליך לדעת את כל – תודה לכם, אני מקווה שנהניתם.

<קריאות: מאוד מאוד.

איתן כבל: אם נהניתם, ספרו לחברים.

איילת נחמיאס ורבין: איתן, להגיד לך שלצערי ולדעתי הם נהנו יותר מדי.

אילן גילאון: אם לא, יש את גן החיות התנ"כי.

עיסאווי פריג': איתן, תתייחס למכרז העובדים.

איתן כבל: זה השלב הבא.

עיסאווי פריג': שיורידו את ההודעה.

איתן כבל: עיסאווי, תן לי, זה לא הוא, זה השלב השני.

איתן כבל: די, תן לי לעשות את הדברים כמו שאני עושה.

נחמן שי: הקדשת היום את הישיבה לצוות הקיים שסוגר.

נחמן שי: לא נכנסנו לשאלות של ההקמה.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: ותכף ניכנס להתחלה של השאלות של ההקמה.

דוד ביטן: אבל אין לך זמן.

איתן כבל: יש לי עד 11:30.

איתן כבל: בבקשה, ברי.

<ברי בר-ציון: לגבי חברת חקירות, לא ראיתי התקשרות כזו, ומכיוון שמאז שהגעתי אני חותם על חוזים ברשות, אז אולי כדאי לשאול את ליאור אברבוך שהדביק לנו את ההתקשרות הזאת, אחד.

<ברי בר-ציון: התשובה היא לא.

איתן כבל: ברי, אתה אומר - - -

<ברי בר-ציון: אענה לך.

<ברי בר-ציון: אני עונה לך עד הסוף.

<ברי בר-ציון: לא נלקחה שום חברת חקירות.

<ברי בר-ציון: שתיים, כן.

<ברי בר-ציון: מחלקת הביקורת, ביקורת הפנים של רשות השידור בודקת שאנשים נמצאים במקומות שהם אמרו שהם נמצאים בימים שהם נמצאים על-פי החוזים שקיימים.

<ברי בר-ציון: אין שום חברה חיצונית ולא חקירות ולא נעליים.

איתן כבל: מי עושה את זה?

איתן כבל: יש איזה עובד במשרד שמתרוצץ מחדר לחדר?

<ברי בר-ציון: יש מחלקת ביקורת פנים לרשות השידור שמונה כך וכך אנשים, בימים האלה אני אפילו מקרב אותם.

עיסאווי פריג': כמותם השתנתה לפני ואחרי שבאתם?

<ברי בר-ציון: הם היו רחוקים מאתנו.

<ברי בר-ציון: אני מקרב אותם אלינו.

<ברי בר-ציון: צריך ביקורת, והם עושים מה שהם צריכים.

<ברי בר-ציון: הם עושים ביקורת על ההנהלה, הם עושים ביקורת על החוזים, הם עושים ביקורת על העובדים.

<ברי בר-ציון: אין שום חברת חקירות, אחד.

יוסי יונה: מה ההיגיון?

יוסי יונה: אתה הולך לפרק את התאגיד - - -

<ברי בר-ציון: אענה לך מה ההיגיון, חבר הכנסת יונה.

יוסי יונה: שנייה, אתה הולך לפרק את התאגיד - - -

<ברי בר-ציון: חבר הכנסת יונה, אענה לך מה ההיגיון.

<ברי בר-ציון: אתה רוצה לדעת מה ההיגיון, אני אענה לך.

יוסי יונה: מה?

אילן גילאון: עושים סדר.

<ברי בר-ציון: סליחה.

<ברי בר-ציון: אחד, רשות השידור, שאנחנו כרגע יודעים שהיא נסגרת ב-31 במרס, אבל אולי - - -

אילן גילאון: עכשיו נזכרתם לעשות סדר?

<פאני ביטון: 40 שנה לא עשו סדר, עכשיו עושים?

<ברי בר-ציון: תסלח לי, נשלחתי לנהל את העסק, והתשובה מאוד פשוטה.

יוסי יונה: בעיות משמעת.

<ברי בר-ציון: אנחנו מוציאים 50 מיליון שקל מהכספים שאתה ואני וכל היושבים פה משלמים בסוף חודש כמסים, ולכן צריך לראות שהכספים האלה יוצאים בדין.

<ברי בר-ציון: לא סדר ולא נעליים.

עיסאווי פריג': או, מעניין.

<קריאות: - - -

<אבי חיים: כל המינויים החדשים – יש סמנכ"לים, ממנים עוד משנה למנכ"ל.

עיסאווי פריג': גמרת את הנאום?

עיסאווי פריג': מה גובה השכר שלך, אדוני המנכ"ל?

עיסאווי פריג': אם אתה דואג לתשלום המסים, למשלמי המסים.

<קריאה: שאלה קשה, עיסאווי.

אילן גילאון: וכמה עולה הכינור הזה?

<קריאות: - - -

<פאני ביטון: - - - עשה קופה של 1.5 מיליון ולא עשה כלום.

<פאני ביטון: אז בשלושה חודשים הוא רוצה לשנות סדרי עולם ולעקוב אחרי העובדים?

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אני אתן לך.

<קריאה: דיברנו על כספי ציבור, לא?

איתן כבל: תודה, פאני.

איתן כבל: ברשותכם, חברים, עכשיו לא להפריע לי.

אילן גילאון: אצלנו זה נקרא, תסלח לי על הביטוי הלא פרלמנטרי, להיות מניאק.

איתן כבל: אילן, תודה.

איתן כבל: אני מבקש ממך, בבקשה, אילן, תחזור בך לפרוטוקול לפחות.

אילן גילאון: תמחק.

איתן כבל: מחקתי את הביטוי.

אילן גילאון: לא אמרתי מניאק.

איתן כבל: תודה.

דוד ביטן: איתן, רק דבר אחד קטן.

דוד ביטן: ברור מאליו - - -

<קריאה: לא נורא, תשלחו עובדים ערומים הביתה, זה לא - - -

איתן כבל: די.

איתן כבל: די, נשמה.

דוד ביטן: ברור מאליו שבמצב הנתון, שבו רשות השידור נמצאת, בעוד שלושה חודשים אולי יש איזשהו רפיון בקרב העובדים, וזה דבר מובן מאליו, ולא צריך לעשות מזה סיפור.

<פאני ביטון: העובדים מתהלכים כשיכורים.

<אבי חיים: אין שום רפיון אצל העובדים.

<אבי חיים: הם נותנים - - -

דוד ביטן: זה בסדר, אני מקבל את זה.

<תמנה עורב: זו לא תהיה פעם ראשונה - - -

דוד ביטן: אמרתי שאני מקבל את זה.

איתן כבל: חברים, לא.

איתן כבל: דוד.

<פאני ביטון: שלושה חודשים, למרות שהעובדים לא - - -

<תמנה עורב: אולי כדי למצוא את מקומם, בתאגיד החדש עובדים עוד יותר קשה מאשר כרגיל.

איתן כבל: סליחה, אני אוציא אותך.

איתן כבל: אחרי כל כך הרבה שנים שאנחנו יושבים ביחד?

<קריאה: זה מובן מאליו שהעובדים יתנהלו ככה.

<קריאה: יש לך עוד שלושה חודשים.

<קריאה: ולמרות שהעובדים לא - - -

<קריאה: חלק לא נמצאים, ואחרים סוחבים את האלונקה.

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': זה מה שיגידו.

עיסאווי פריג': לא תקצתבו בתקציב, כל הבניינים של - - -

איתן כבל: סליחה, די.

איתן כבל: עיסאווי, אתם לא עוזרים לי לנהל את העסק, זה גם ככה רגיש, זה דיני נפשות, אז בבקשה, בואו לא נתחרה מי דואג יותר.

איתן כבל: אוקיי?

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר שוב, אני חושב שאני מייצג את ציבור העובדים טוב מכם, אז אל תפריעו לי.

<קריאה: זה נכון.

איתן כבל: לא, אל תפריע לי.

איתן כבל: לא ביקשתי עזרה ממך עכשיו.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר את הדבר הבא - ברי, אני עוצר את זה כאן.

איתן כבל: אני אומר לכם, אני רואה את ההתנהלות הזו בחומרה, ואני מרגיש שאני מדבר בשמם של כל חברי הכנסת.

איתן כבל: ברשותכם, אתם מוזמנים אחר כך לצאת ולהחליף ביניכם עמדות כמה שאתם רוצים.

איתן כבל: תבינו, אף אחד מאתנו, אף אחד גם לא יטיף לנו, פה בוודאי לחלק מאתנו, את העניין הזה של דאגה לכספי ציבור, בואו לא נעסוק בזה, בוודאי לא כשבאים מתוך רשות השידור.

איתן כבל: איך אומרים?

איתן כבל: קצת קשה להמליץ על הדלקת משואות לאנשים מתוך העסק הזה, בוודאי לא למי שניהל אותו במשך השנים - אחד.

איתן כבל: דבר שני שאני רוצה לומר בעניין הזה – אתה יודע, למה אני מכוון?

איתן כבל: אני רואה את אבא שלי, שיהיה בריא, שנניח והוא בסיטואציה של עובדים פה, והוא כבר יודע שב-31 במרס - -

יוסי יונה: בדיוק.

איתן כבל: - - מקסימום, מקסימום, נניח לא בא, תחמן, רימה, לא עשה שום דבר, אבל מה?

איתן כבל: הגונג כבר נשמע, הוא ב-31 במרס הולך הביתה - פעם אחת.

איתן כבל: ופעם שנייה, בשונה ממה שאתה אומר, רפיון כשאתה יודע שבעוד שלושה חודשים אתה הולך - - -

דוד ביטן: הוא בסדר גמור.

עיסאווי פריג': זה טבעי, רבותי.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אני לא ממליץ על מי הסופרמן של הרשות.

איתן כבל: זה דבר טבעי, אנושי.

איתן כבל: גם אצל המנהלים שלך הקודמים הרפיון היה מאז שהם התחילו לעבוד.

עיסאווי פריג': נכון.

איתן כבל: אז, ברשותך, אני לא מבקש פה קל וחומר אצל האנשים שיודעים שהם צריכים למצוא את עצמם בדרך הביתה.

יוסי יונה: היושב-ראש, אולי זו דרך לעודד אותם לפרוש מרצון?

<איאד חרב: זה מה שעשו.

אילן גילאון: להמאיס את החיים.

איתן כבל: לכן, ברי, ואני אומר לך, הכנ"ר, אנחנו רואים את ההתנהלות הזו כהתנהלות לא נכונה, התנהלות רעה.

יוסי יונה: בריונית.

איתן כבל: אל תגידו לי במה להשתמש.

איתן כבל: אני לא מציע לאף אחד להתחרות עם הלשון שלי, כל אחד יגיד מה שהוא רוצה.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר לכם, אני לא מקבל את זה, אנחנו לא מקבלים את זה.

איתן כבל: אף אחד באמת לא ימליץ לכם על הצטיינות, אף אחד לא ביקש הצטיינות רבה בעבודה, צריך לעשות את העבודה.

איתן כבל: אני גם רוצה לדעת אם יש עלויות כספיות למהלך הזה, אנחנו מבקשים לדעת אותן.

דוד ביטן: הוא אמר שלא.

<ברי בר-ציון: התשובה היא לא.

עיסאווי פריג': שאלה נוספת.

איתן כבל: לא, עיסאווי, אמרנו את שלנו.

איתן כבל: סיימנו את הפרק הזה - פרק ראשון.

איתן כבל: אנחנו עוד נחזור אליו, אמרתי לכם, בהתכתבות בינינו לקראת הדיון הבא.

איתן כבל: אנחנו עוברים עכשיו פאזה נוספות, ואני ממקד את השאלה, כי יש שאלות רבות.

איתן כבל: אני רוצה שחברי ידעו, יש כאן את השאלה של המעבר למודיעין, יש את השאלה של השידורים הזמניים.

עיסאווי פריג': המכרזים, זה הכי חשוב.

איתן כבל: תכף, בדיוק בזה אני רוצה לגעת.

איתן כבל: וכאן אני רוצה לעבור למהלך הבא לפני שנמצא את עצמנו בתוך תהליך שאין עליו שליטה.

<קריאה: לעצור את המכרזים.

איתן כבל: תראו, יש כאן שתי נקודות: נקודה ראשונה, הוצאת המכרזים - פעם אחת.

איתן כבל: כי אני רוצה להזכיר, עדיין אין דירקטוריון.

איתן כבל: זאת אחת השאלות היותר דרמטיות והיותר חשובות.

עיסאווי פריג': מי יפקח.

איתן כבל: עם כל העובדה שאני אסקופה נדרסת לקובלנץ, ואני סומך עליו, ואני בטוח שאין כמוהו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל.

איתן כבל: בלי אבל.

איתן כבל: יש כאן מצב שהוא בלתי אפשרי גם לך, בכל הכבוד.

איתן כבל: יש התחייבות - - -

דוד ביטן: יש משפטים שתמיד אתה עושה, אל תבלבל אותנו.

דוד ביטן: אתה אומר אבל - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש אבל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האבל הוא בין השורות.

איתן כבל: אני מנסה להטעות אתכם.

איתן כבל: ברשותכם, קודם כול – דנה עוד פה?

איילת נחמיאס ורבין: חיפשתי אותה בעיניים.

איתן כבל: יש כאן מישהו ממשרד התקשורת?

<אבינועם רוזנבאום: כן, שוב, אדוני, אני יכול לעדכן שכל השמות, אם לא 90% מהם, של המועצה עברו לוועדת גילאור.

<אתי בנדלר: מתי?

<אבינועם רוזנבאום: בשבועיים האחרונים.

<אתי בנדלר: אבל הייתה הצהרה של המנכ"ל שמייד אחרי תיקון החוק הוא מעביר אותם לוועדה.

איילת נחמיאס ורבין: רגע, מה זה 90%?

<אבינועם רוזנבאום: אני לא סגור - - -

דוד ביטן: מה זה מייד?

דוד ביטן: היו צריכים לאתר.

איתן כבל: לא, מה פתאום, כבר אותרו.

איתן כבל: האיתור היה מזמן.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אותרו.

איילת נחמיאס ורבין: האיתור היה מזמן.

איילת נחמיאס ורבין: הם אותרו לפני שנה כמעט.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אני מגזימה, עשרה חודשים.

<אבינועם רוזנבאום: יש חבר ועדה שפרש.

עיסאווי פריג': בקדנציה הקודמת.

<אתי בנדלר: לגבי אלה שלא פרשו, הייתה הצהרה של המנכ"ל, שהוועדה בראשותו של צחי הנגבי פעלה לתיקון החוק, שמייד לאחר שהחוק המתוקן יתקבל, השמות שאותרו יועברו לוועדה.

<אתי בנדלר: ועכשיו אני שומעת שהם עברו רק לפני שבועיים?

<אבינועם רוזנבאום: אני מזכיר ש - - -

עיסאווי פריג': תשובה מוסמכת, אדוני?

איתן כבל: ברשותך, קודם כול, אני רוצה להבהיר, אנחנו לא מפילים על כתפיו השחות את כל ענייני משרד התקשורת בכל הכבוד.

עיסאווי פריג': משרד התקשורת בחר לשלוח אותו, לא?

איתן כבל: לא משנה.

איתן כבל: אני לא רוצה בדיוק מתוך אותו מקום שאתה לא נכנס לבנק וצועק על הטלר למה לא קיבלת הלוואה.

<אתי בנדלר: אבל אני רוצה כמה דברים.

איתן כבל: כן, שנייה.

איתן כבל: בבקשה.

<אבינועם רוזנבאום: אדוני היושב-ראש, בכל זאת לוחם.

<אבינועם רוזנבאום: אני צוחק.

<אבינועם רוזנבאום: בשבועיים-בחודש האחרונים כל השמות עברו חוות דעת משפטית.

עיסאווי פריג': היו 90%.

איתן כבל: לא שומעים אותו.

יוסי יונה: אז שיתקרב למיקרופון.

איתן כבל: לא משנה.

<אבינועם רוזנבאום: אני חזן בבית-כנסת, אתה אומר שלא שומעים אותי.

איתן כבל: שב ליד המיקרופון.

<אבינועם רוזנבאום: שלום לכולם, שוב, אם תשובותיי לא מספקות אני יכול לקרוא לדנה.

אילן גילאון: אתה יכול תמיד להגיש שזה אל מלא רחמים, זה בסדר.

נחמן שי: באיזה בית-כנסת?

<אבינועם רוזנבאום: אני מקים קהילה שוויונית בקטמונים ח'-ט' בירושלים, אתם מוזמנים.

<אבינועם רוזנבאום: אגיד את שידוע לי.

איתן כבל: בבקשה, זה הכי חשוב.

עיסאווי פריג': אנחנו רוצים את הנכון, לא את הידוע לך.

איתן כבל: עיסאווי, די.

איתן כבל: נו, באמת, לא לעניין.

דוד ביטן: חבר'ה, הוא חדש, תנו לו קרדיט טיפה.

איתן כבל: בבקשה.

<אבינועם רוזנבאום: השמות הועברו, עברו בדיקה של הלשכה המשפטית של המשרד.

<אבינועם רוזנבאום: לגבי 90% - אני פשוט יודע שהיו שני מועמדים שלא מילאו את השאלון הנכון באתר הרשות, החברות הממשלתיות, היה שם איזשהו עניין.

<אבינועם רוזנבאום: אני די משוכנע שזה תוקן, לכן אמרתי 90% מכל אלה.

<אבינועם רוזנבאום: רוב חברי הוועדה קיבלו כבר חוות דעת משפטית של המשרד ועברו לוועדת גילאור.

דוד ביטן: זה לוקח זמן.

<אבינועם רוזנבאום: זה לעדכן אתכם מה קורה עם המועצה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, השמות שאותרו בעבר, אותם שמות שאותרו ואושרו על-ידי ועדת קמא?

<אבינועם רוזנבאום: כן.

איתן כבל: כן.

<קריאה: הם צריכים למלא טופס של דירקטוריון.

<אבינועם רוזנבאום: בדיוק.

<אבינועם רוזנבאום: הם היו צריכים למלא טופס של דירקטורים, אחרי זה הם עברו בדיקה של הלשכה המשפטית של משרד התקשורת.

דוד ביטן: אבל הגיע שר חדש.

דוד ביטן: בדקתם - - -

איתן כבל: הערכתך, יש לך מושג עד מתי זה יסתיים?

<אבינועם רוזנבאום: ועדת גילאור.

איתן כבל: אני מבקש, ברשותך, נא לברר עם ועדת גילאור, אנא ממך.

איתן כבל: וגם אם צריך, ברשותך, היועצת המשפטית, אוציא מכתב לוועדה שבו אני מבקש, אני רק יכול להפציר בה, על החשיבות הרבה שאנחנו רואים בסיום התהליך על מנת שפעולות התאגיד החדש, שלכשתהיינה מעכשיו, שתתבצענה על-פי הסיכום, על-פי החוק.

<אתי בנדלר: להפציר אדוני יכול, להתערב בשיקול דעתה הוא לא יכול.

איתן כבל: סליחה, אומנם גם הברור מאליו מוטב שייאמר, אבל אפילו לא הייתי בכיוון בכלל.

<אתי בנדלר: אני יודעת.

איתן כבל: אני זה שנלחם יותר מכל אחד אחר שתהיה ועדה בלתי תלויה.

איתן כבל: אני מודה לך.

<אבינועם רוזנבאום: תודה לך.

איתן כבל: תודה, תודה.

דוד ביטן: אנחנו תלויים אצלה.

איתן כבל: דוד, העניין של הדירקטוריון דרמטי, אני לא רוצה להפריז בחשיבותו.

איתן כבל: עופר, ברשותך.

איתן כבל: אנחנו לא מבטיחים שנדון בבקשה שלך עכשיו, אבל אנחנו בפירוש נדון בה.

<עופר ברקוביץ: שלום.

<עופר ברקוביץ: א', אני מזדהה מאוד עם החלק הראשון של הדיון ועם התחושות הקשות שעולות פה, ואני חושב שגם אם יש החלטות קשות יש דרך לנהל אותן.

<עופר ברקוביץ: לעניין שאני מייצג, זו האג'נדה הירושלמית.

<עופר ברקוביץ: המעבר הזמני, שעליו אנחנו שומעים מהעיתונות, שמוביל תאגיד השידור החדש למודיעין, בעינינו זו פגיעה קשה מאוד בירושלים.

נחמן שי: זו לא פגיעה, זו בגידה.

עיסאווי פריג': זה בניגוד לחוק, לא?

<עופר ברקוביץ: לא יעלה על הדעת שביד אחת ממשלה מנסה לכתוב אתנו תוכניות פיתוח כלכלי של העיר ולפתח מעמד יצירתי - - -

איתן כבל: אל תגיד לא יעלה על הדעת.

איתן כבל: עובדה שזה עולה על הדעת שלהם.

עיסאווי פריג': אבל זה בניגוד לחוק.

<עופר ברקוביץ: זה לא יאומן שביד אחת הממשלה הזאת מנסה ומדברת גבוהה גבוהה וכותבת תוכניות פיתוח כלכלי של מאות מיליונים, וביד השנייה מוציאה תאגיד מרכזי של תעסוקה איכותית מהעיר.

<עופר ברקוביץ: זה לא יאומן.

איילת נחמיאס ורבין: עופר, לא נתנו לערוץ 10 לשדר מחוץ לירושלים, וערוץ 1 לא ישדר מירושלים.

<עופר ברקוביץ: "קול ישראל" ממודיעין, אני לא מצליח איך אנשים בכלל מעלים על דעתם דבר כזה, זו פגיעה בעובדים, זו פגיעה בירושלים, זו פגיעה בכלכלה של ירושלים, ואנחנו נילחם בהחלטה הזאת עד זוב דם.

אילן גילאון: בוא נילחם שיחזירו - - -

<עופר ברקוביץ: הזמני בישראל זה הכי קבוע שיש.

<עופר ברקוביץ: לא זמני ולא נעליים, ואנחנו נילחם בהחלטה הזאת, ולא יעלה על הדעת להוציא את מקום התעסוקה הכול כך חשוב הזה לאנשי ירושלים מירושלים.

<עופר ברקוביץ: ואני מקווה שוועדת הכלכלה תימנע את זה בכול הכוח.

איתן כבל: תודה, עופר.

איתן כבל: אני לא פותח - - -

אילן גילאון: ברוכים הבאים למועדון.

<משה שגב: צריך להבין שחוץ ממשפחות עובדי רשות השידור יש עוד מאות משפחות, זה מעגל ענק, זה אלפים.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: ברשותכם, מי רצה כאן?

נחמן שי: עופר, אל תלך.

<עופר מרגלית: אני מחכה לאנשים.

נחמן שי: נייצג אותך, עופר, סע לשלום.

אילן גילאון: עופר, אל תלך, את הכנסת יעבירו למודיעין.

עיסאווי פריג': איתן, תשמע את היוצרים, המפיקים, ה-250 מיליון שהבטיחו להם.

איילת נחמיאס ורבין: והחובות - - -

איתן כבל: שנייה, איילת.

איתן כבל: יש לנו עוד פחות מחצי שעה, אני רוצה בזמן הזה רק מה שנקרא בקליפת אגוז, לגעת בעניין של המפיקים והיוצרים, פעם אחת.

נחמן שי: החיצוניים.

איתן כבל: החיצוניים.

איילת נחמיאס ורבין: כן, ברור.

עיסאווי פריג': על-פי התקציב מה הובטח להם.

איתן כבל: חברים, אני מבקש שאת הזמן הנותר – עיסאווי, אין לך מושג, אתן לך לנהל את הדיונים, תראה כמה זה מפריע.

עיסאווי פריג': לא, לא, בסדר.

נחמן שי: כן, נכון.

אילן גילאון: זו תוצאה של שנים של קיפוח.

עיסאווי פריג': מאיפה זה בא לך?

איתן כבל: מה שאני מבקש, שהדיון יתמקד בשאלה הנוגעת למכרזים שיצאו כשאין סמנכ"ל חדשות, האם עובדים קיימים יכולים להיות חלק מהמכרזים?

<קריאה: כן.

איתן כבל: לא ביקשתי עדיין לדעת.

איתן כבל: אתן לך.

איתן כבל: בשלב הזה נתמקד בעניין הזה, ובדיון הבא אתה תהיה הסיפור המרכזי שלנו, הכוכב המרכזי בעניין הזה.

איתן כבל: בבקשה, נפתלי.

עיסאווי פריג': על המפיקים אתה מדבר?

איתן כבל: לא ככה.

<נפתלי גליקסברג: שלום, אני מחכה לאישור ועדת גילאור כדי להיות חבר בדירקטוריון החדש של רשות השידור.

עיסאווי פריג': אז אסור לך לדבר, לא?

<נפתלי גליקסברג: אני מדבר בתור מפיק עצמאי, ואני רוצה לדבר במקרו קטן, ובגדול.

<נפתלי גליקסברג: הקטן הוא, שלא בטובתנו ועד העובדים המינהליים ברשות השידור החל מיום ראשון בבוקר לא מעביר תשלומים שאושרו ועברו כבר דרך חתחתים, כל מה שצריך לעשות זה send לבנק.

<נפתלי גליקסברג: ובמסגרת המאבקים של ועד העובדים המינהליים הוא החליט שאנחנו ספקים, ולכן לא נקבל את כספנו.

<נפתלי גליקסברג: המושג "ספקים", אגב, זה העורכת שלי, אם חד-הורית שלא מקבלת ממני משכורות כבר חודשיים בגין הפקה שאני עושה לרשות השידור.

<נפתלי גליקסברג: שתיים, 140 מיליון שקל שהיו אמורים לעבור ליצירה ב-2014, 2015, שקל מזה לא הגיע ליצירה, זה מוטט 4,000 משפחות שעובדות בתעשייה, שהן יקרות לכולכם לא פחות מהיוקרה והחשיבות של עובדי רשות השידור.

<נפתלי גליקסברג: שלוש, בישיבה שהייתה אצל שי באב"ד מנכ"ל משרד האוצר, הוא אמר שביום שיחלו הפיטורים ישחררו כספים לטובת היצירה, ומאז, כמו שעד היום ראינו כספים, אגורה לא עברה לטובת היצירה.

איילת נחמיאס ורבין: והחובות?

איילת נחמיאס ורבין: זה חובות של שנים קודמות, זה לא מ-2014, מלפני.

איתן כבל: בואי נלך דבר דבר.

עיסאווי פריג': אפשר להוסיף נתון, איתן?

איתן כבל: רצית להגיד בהקשר הזה?

<אמיר פיינגולד: בהקשר הזה.

<אמיר פיינגולד: אני פה בשם חברי, זכינו ב"קול קורא" ב-2014.

<אמיר פיינגולד: היו 30 פרויקטים דוקומנטריים שנבחרו, כולנו חתמנו מול הרשות.

<אמיר פיינגולד: ופתאום נודע לנו שרק כ-24 פרויקטים בעצם אושרו, ו-6 או 7, שזה אני, לא.

<אמיר פיינגולד: וגם ברשות אמרו לנו: אנחנו רוצים לשדר את הסרטים ב-2015, תנו גז.

איתן כבל: בבקשה.

<יריב מוזר: אנחנו יודעים מנתונים פנימיים שיש לנו: לאלדד קובלנץ יש את הכסף להשקיע בהפקות מקור שהוא צריך על מנת להתחיל לשדר בתאגיד החדש.

<יריב מוזר: החשב הכללי או משרד האוצר או אגף התקציבים, אנחנו לא מצליחים להבין אפילו איך הדברים עובדים, לא מאפשר לו להוציא את הכסף.

<יריב מוזר: זאת אומרת, יש כסף בנמצא, ומישהו עוצר אותו.

<יריב מוזר: היצירה הישראלית היום תלויה בתאגיד השידור הציבורי החדש, והיינו בעד המהלך הזה כשאנחנו יודעים שהוא יציל את היצירה הישראלית.

<יריב מוזר: אלה אלפי משפחות, כולל אנחנו שנמצאים פה, שלא מקבלים משכורת מאף אחד.

<יריב מוזר: נמצאים פה על חשבון זמן שלנו, והנפגעים הגדולים ביותר מכל העניין הזה.

<יריב מוזר: לא ראינו כסף במשך שנים מרשות השידור, שנים.

<יריב מוזר: לא עניין אף אחד ברשות השידור להשקיע כסף ביצירה ישראלית.

איתן כבל: נשמה, אנחנו לא פותחים את הדיון.

<יריב מוזר: בסדר.

איתן כבל: אני נותן לך את זה, תכבד.

<יריב מוזר: אבל נתתם לנו בתאגיד מתנה גדולה ליצירה הישראלית, עכשיו תדאגו שהיא תמומש.

איתן כבל: יקירי, אני רק רוצה להגיד לך שמי שהכניס את הסעיף הזה של חובת הרכישה - - -

<יריב מוזר: אנחנו יודעים.

<קריאות: יודעים.

איתן כבל: אז, בבקשה, עזוב.

איתן כבל: אני באמת בא ממקום הכי טוב.

איתן כבל: מי יודע לתת לי תשובה לשאלות שעלו כאן?

איילת נחמיאס ורבין: אבל, איתן, בבקשה, תשאל גם על חובות עבר.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא רוצה להפריע לך, רק תשאל על חובות עבר.

עיסאווי פריג': אני רק מוסיף נתון.

<דורון קרני: אני יכול לתת תשובה למה לא משלמים ליוצרים.

איתן כבל: בבקשה, עיסאווי.

עיסאווי פריג': ביום שני בוועדת הכספים אישרנו העברה של 21 מיליון שקל במשרד התקשורת.

עיסאווי פריג': שאלתי: מה ההעברה הזו?

עיסאווי פריג': אמרו לי: זה 21 מיליון שקל לצורך תכנים בחינוכית.

עיסאווי פריג': אני שואל: החינוכית לא תהיה ב-31 במרס.

<דורון קרני: כן תהיה.

<אתי בנדלר: תהיה, היא מתאגדת לתוך התאגיד החדש.

איתן כבל: כן תהיה.

איתן כבל: היא מתחברת.

עיסאווי פריג': יש לנו שלוש תחנות.

איילת נחמיאס ורבין: היא מתחברת.

איילת נחמיאס ורבין: היא נשארת חינוכית בתוך התאגיד החדש.

<אתי בנדלר: בדומה למה שקורה עם רשות השידור.

<דורון קרני: איילת, הלוואי וזה יהיה כך.

עיסאווי פריג': לפי מה שידוע לי אין חינוכית.

איתן כבל: זה החוק, זה לא עניין שידוע.

עיסאווי פריג': 21 מיליון שקל, אמרו לי בוועדת הכספים שזה מועבר לתוכניות מקור בחינוכית.

עיסאווי פריג': אני שואל את היוצרים: אתם חשים משהו?

איתן כבל: אבל הם אמרו שלא.

איתן כבל: אני כבר רוצה לקבל תשובות ממי שאמור לתת, שיודע לתת.

איתן כבל: יש פה מישהו שיודע לתת?

<דורון קרני: אני יודע לתת תשובה למה לא משלמים ליוצרים.

איתן כבל: דורון, לא ביקשתי את עזרתך.

איתן כבל: רצית תשובות.

<דורון קרני: אה, אוקיי.

איתן כבל: אלדד, אתה יודע לתת לי תשובות לזה?

<אלדד קובלנץ: כן.

<אלדד קובלנץ: למעשה מה שקרה - בשנת 2014 יצא "קול קורא" להפקות שרשות השידור בפירוק הוציאה.

<אלדד קובלנץ: עכשיו אגיד משהו שרק מתאר את המצב, אז נא לא להתלהם.

<אלדד קובלנץ: האוצר טוען שהוצאת ה"קול הקורא" הזה הייתה שלא ברשות וללא כיסוי תקציבי.

<אלדד קובלנץ: לפני כמה חודשים נכנסנו לדיונים עם האוצר ועם רשות השידור בפירוק כן לשחרר את "ההפקות הכלואות", אנחנו קוראים להם, ולהגיע למצב שלפחות – מדובר שם בין חמש לשבע דרמות.

<אלדד קובלנץ: ושוב, אני מזכיר לכולם, מדובר פה בהליך של בין שנתיים לשנתיים וחצי של הפקה, שבעיני, דרך אגב, זה גם יהיה ה- claim to fameשל התאגיד החדש, והוא לא יהיה בחדשות והוא לא יהיה בספורט, אלא במקומות האלה של הסוגה העילית ושל העולם הדיגיטלי.

<אלדד קובלנץ: ומזה כמה חודשים אנחנו בדיונים עם אגף תקציבים והחשכ"ל איך אנחנו משחררים את הכסף.

איתן כבל: אלדד, מתי הם יכולים לראות את הכסף, לדעתך?

עיסאווי פריג': הוא אמר לך, האוצר.

איתן כבל: חברים יקרים, אל תעזרו לי.

איתן כבל: יש לי ירידת שמיעה, אבל לא עד כדי כך.

איתן כבל: לא קיבלתי תשובה.

איתן כבל: שמעתי תשובה שיש משא-ומתן על היצירה הכלואה.

איתן כבל: אני רוצה לדעת.

איתן כבל: אתה גם יכול להגיד לי: אני לא יודע מתי, גם זאת תשובה.

איתן כבל: אבל אני רוצה לדעת בדיוק את הדברים.

<אלדד קובלנץ: אני עדיין לא יודע מתי, אבל התקציב המקורי שניתן לתאגיד השידור הציבורי החדש הוא תקציב שכול כולו הוקדש לתקציב של לוגיסטיקה, טכנולוגיה, לעולמות הפיזיים.

עיסאווי פריג': כמה כסף?

<אלדד קובלנץ: 350 מיליון שקל.

עיסאווי פריג': כל זה לוגיסטיקה.

<אתי בנדלר: לא להפקות?

איתן כבל: לא להפקות.

<אלדד קובלנץ: העולם הפיזי - זה אומר: טכנולוגיה, מתקנים, נדל"ן, תשתיות.

<אלדד קובלנץ: ועל-פי ההגדרה בהסכם המקורי שחתמנו עם משרד האוצר היה אסור להקצות את הכסף הזה לתוכן.

<אלדד קובלנץ: הגענו להבנה עם אגף תקציבים והחשב הכללי שאם נצליח לחסוך מתוך ה-350 מיליון שקל, את הדלתא שתישאר נוכל להעביר לתוכן.

עיסאווי פריג': אבל, איתן, הסכום 350 זה סכום גדול.

איתן כבל: נשמה, סליחה, עיסאווי, 350 יכול להסתבר גם כן כפסיק.

איתן כבל: אני לא יודע.

נחמן שי: נכון.

איילת נחמיאס ורבין: ברור.

איתן כבל: מה שאני לא יודע אני לא יודע.

איתן כבל: הוא יצטרך לבוא לדיון הבא, ואמרנו: את מירב השאלות נקדיש לו.

איתן כבל: אני לא יודע.

איתן כבל: יכול להיות שזה פסיק, יכול להיות שזה מעל ומעבר, לא יודע.

איתן כבל: למה לי להגיד משהו שאני לא יודע?

איתן כבל: הוא מציג.

עיסאווי פריג': האולפנים בערוץ 1 חדשים.

איתן כבל: עיסאווי, בסך הכול שאלתי שאלה פשוטה, לא ביקשתי לדעת כמה העבירו או לא העבירו.

איתן כבל: נתתי לחבר'ה של הפקות המקור לומר את הדברים שלהם בקצרה, לא ביקשתי לפתוח את הדיון, כי אני עוד עשר דקות-רבע שעה רוצה לסיים.

איתן כבל: ואני רוצה לקבל תשובות על השאלה של 100 המכרזים ועל הסמנכ"ל כן, והסמנכ"ל לא, אז, אנא, אל תיקחו לי את זה.

איתן כבל: אני יודע שהכול חשוב ויש כאן שאלות מפה עד להודעה חדשה.

איתן כבל: תנו לי, בבקשה.

איתן כבל: יש סדר.

איתן כבל: בבקשה.

<אלדד קובלנץ: בסדר גמור.

<אלדד קובלנץ: אני לא יכול להגיד לך מתי ההפקות הכלואות ישוחררו.

<אלדד קובלנץ: בתחילת השבוע אנחנו ממשיכים בניודים עם החשכ"ל.

איתן כבל: עופר פה?

<אלדד קובלנץ: אסף נמצא פה.

<אלדד קובלנץ: אתם חייבים להבין, מדובר פה בהליך מאוד מאוד מורכב.

<אלדד קובלנץ: גם בשוק פרטי להקים גוף שידור שמחזיק שלוש תחנות טלוויזיה ושמונה תחנות רדיו וחברת חדשות זו אופרציה מאוד מאוד מסובכת.

איילת נחמיאס ורבין: אלדד, תהיו מוכנים ל-1 באפריל?

<אלדד קובלנץ: השאלה מה זה מוכנים.

איילת נחמיאס ורבין: אתם תהיו מוכנים לשידור טלוויזיה?

איילת נחמיאס ורבין: רדיו זה עוד פחות מסובך.

<אלדד קובלנץ: השאלה מה זה שידור.

<אלדד קובלנץ: אלו חלק מהשאלות המורכבות, שאני אענה על כולן.

רוברט אילטוב: אם הוא לא יודע מה זה מוכנים ומה זה שידור, אלו תשובות הוא נותן?

איתן כבל: חברים, שנייה.

איתן כבל: אבל, איילת, אלה שאלות חשובות אבל הן לא הוגנות, הן לוקחות אותנו לכותרת, אבל הן לא נותנות – אני רוצה לדעת בכלל מה קורה בתהליך.

איתן כבל: כל הזמן לוקחים אותי לנקודת הקצה שאני יודע.

איתן כבל: נכון לרגע זה אין ב-31 במרס.

איתן כבל: לא צריך אף אחד מהם כדי להבין את זה.

איילת נחמיאס ורבין: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל צריך להגיד את זה.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: זה לא מעניין אותי עכשיו.

איתן כבל: כבר ביקשתי ממי שממונה לתת לי את התשובות.

איתן כבל: אנחנו צריכים תשובות, לא ידע אישי 50 שקל כמו שהייתה פעם תוכנית "מחפשים את המטמון".

איתן כבל: אני מבקש לדעת את זה מהגורמים המוסמכים.

איתן כבל: גורם מוסמך שעל-פי חוק מחויב לתת לי את התשובות, לא מישהו שעבר פה ואמר את דברו.

עיסאווי פריג': יש לך את יועץ המנכ"ל.

איתן כבל: סליחה, עיסאווי, אני כבר ביקשתי והוא צריך לתת לי את התשובות.

איתן כבל: עם כל הכבוד גם ליועץ המנכ"ל, ביקשתי ממנו את התשובות.

איתן כבל: למה אתם מחזירים אותי כל הזמן לאחור?

איתן כבל: זה ניהול, באמת, אני לא מבין.

אילן גילאון: צריך לתת תשובות, לא שאלות.

אילן גילאון: שאלות יש.

איתן כבל: בבקשה.

<אלדד קובלנץ: נחזור לשאלה, אני לא יכול להגיד בנקודת הזמן הנוכחית מתי יועבר הכסף לשחרור ההפקות.

<אלדד קובלנץ: אנחנו נמצאים בדיונים עם החשכ"ל ועם אגף תקציבים, אני מקווה ששבוע הבא יצא - - -

איתן כבל: הבנתי.

איתן כבל: אסף, אתה יודע לתת לי תשובה על זה?

<אסף וסרצוג: אנחנו מקווים שכמה שיותר מהר.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: יותר מהר זה גם כן עוד שנה, כי זה יכול להגיד לי עוד עשר שנים.

איתן כבל: זאת לא תשובה.

אילן גילאון: מאוד מדויקים.

אילן גילאון: בעזרת השם - - -

איתן כבל: שנייה, אילן, די, אני רוצה להתקדם.

<אסף וסרצוג: מה שאלדד תיאר, ותיאר בצורה מדויקת, צריך להבין, ה-350 מיליון שקל - קודם כול צריכים לוודא שהתאגיד מוקם, שלאלדד יש את התשתיות הפיזיות, קרי: נדל"ן, טכנולוגיה, ועוד דברים נלווים שזה העיקר.

<אסף וסרצוג: בתוך הדבר הזה יישאר סכום כסף, אנחנו מגיעים עכשיו לסיכום עם אלדד שהוא יוכל להוציא את זה על הפקות.

<אסף וסרצוג: אני לא רוצה להגיד לך סתם "שבוע" כדי שאחר כך תשאל אותי: למה זה לא עבר תוך שבוע.

<אסף וסרצוג: אנחנו מאוד מאוד מקווים ועושים מאמצים כנים כדי שזה יהיה כמה שיותר מהר, אין לנו שום כוונה לעכב את זה.

<קריאה: ואם לא יישאר כסף?

איתן כבל: אסף, ברשותך, זה לא מקובל עלי.

אילן גילאון: תשובה של אינסטלטור בלי חריץ.

איתן כבל: אגיד לך גם למה, כי יש בני-אדם מאחורי הסיפור הזה.

<אסף וסרצוג: ברור.

איתן כבל: יש את המספרים, אבל לפני המספרים יש בני-אדם.

איתן כבל: ואתה יודע, תמיד אני אומר לעצמי: כשכל אחד מאתנו יושב, שיזכור שיש גם בני-אדם.

איתן כבל: אז טלוויזיית HD חשובה והמכשור חשוב, בוודאי, אבל לא מוחקים את העבר.

איתן כבל: יש כאן לתת תשובות לאנשים.

איתן כבל: הוא צריך לתת תשובה לאם החד-הורית שלו.

איתן כבל: אתה מבין, היא כולה רוצה את המינימום.

איתן כבל: מה אני מנסה להגיד לך?

איתן כבל: כבר היום ברור שאם התאגיד יקום, אם תצטרך מעבר ל-350, אתם תיתנו מעבר ל-350.

איתן כבל: אתה רוצה שיהיה סדר, גם אני רוצה סדר.

איתן כבל: אני לא רוצה שיהיה פה בלגן.

איתן כבל: אבל בתוך התהליך הזה אתם כן יכולים להגיד: אוקיי, אנחנו מקצים מזה, אנחנו יודעים שנצטרך להגיע לזה, להקצות להפקת המקור, מי שיצא לדרך, לתת לזה.

איתן כבל: אסף, זה לא יגיע.

איתן כבל: אז אני יודע שזה לפעמים נוח כי זה משאיר בקופה כסף וההרגשה יותר טובה.

<אסף וסרצוג: ממש לא אמרתי את זה.

איתן כבל: לא אמרתי שאתם עושים את זה.

איתן כבל: אני רק מבקש, ואם צריך, אדבר עם שר האוצר עוד היום, שתינתן הוראה לאלתר לשחרר כבר חלק מהכסף עבור החבר'ה מהיצירה, הם חלק בלתי נפרד כמו עובדי רשות השידור.

איתן כבל: כך צריך לתפוס את הדברים האלה.

איתן כבל: מה הבעיה?

איתן כבל: כיוון שאין להם חוזה של עובד ברשות השידור, אז הוא תמיד מוצא את עצמו בסוף הרשימה.

עיסאווי פריג': אבל הוא התנה את זה בהקמת התאגיד.

איתן כבל: לא, אני לא מקבל את זה.

איילת נחמיאס ורבין: אם זה היה כסף לסמוטריץ כדי שהקואליציה לא תיפול לא הייתה בעיה להעביר את הכסף.

איתן כבל: אני לא מקבל את זה.

איתן כבל: כבר סיימתי את הדברים שלי.

איתן כבל: אם הייתי מקבל את זה הייתי אומר לו שהוא צודק.

<אסף וסרצוג: לא, עיסאווי, יכול להיות שלא הסברתי את זה כמו שצריך, ואבהיר.

<אסף וסרצוג: זו לא הכוונה שהתאגיד יקום ואז הכסף יצא.

<אסף וסרצוג: אנחנו צריכים לראות, וזו גם האחריות שלנו וצריך להבין, בסוף זה כסף שהוקצה לטובת הדבר הזה, האחריות גם נמצאת פה, וצריך להבין את החלק הזה.

<אסף וסרצוג: אנחנו צריכים לוודא, וזה היה גם בהסכם המקורי עם אלדד, עם התאגיד, שהתאגיד אכן יכול לקום - זו הייתה המטרה הראשונה.

<אסף וסרצוג: זה לא רק כשהתאגיד יקום.

<תמנה עורב: זה מלכוד 22.

איתן כבל: אסף, אני לא חוזר חמש שנים לאחור כשכתבתי את החוק, או שבע שנים לאחור, מה יהיה ואיך.

איתן כבל: מבחינתי את החלק הזה סיימתי.

<אסף וסרצוג: - - - כמה שיותר מהר.

איתן כבל: לא יותר מהר.

איתן כבל: אני מבקש, ברשותך, עופר או מי שאחראי על התהליך הזה, מלווה אותו, יודיע לי עד יום ראשון כמה מעבירים ולמה מעבירים, נקודה.

איתן כבל: אלדד, כיוון שאנחנו עוד עשר דקות מסיימים, אני מבקש תשובה ברורה על המכרזים שיצאו, על העובדה שאין עדיין סמנכ"ל חדשות, ולמרות זאת יש מכרזים.

איתן כבל: האם עובדים שנמצאים בתוך הרשות עכשיו, עיתונאים, יכולים להיות חלק מהמכרזים של התאגיד החדש?

<רן היילפרן: זה לא רק עיתונאים.

<קריאה: על-פי חוק הם גם צריכים להיות.

איתן כבל: אני יודע, חברים, באמת, אני מבקש את התשובות.

<אלדד קובלנץ: התשובה היא בהחלט כן.

<אלדד קובלנץ: רק אתן לכם סקירה של 14 שניות.

<אלדד קובלנץ: בשינוי החוק האחרון שנעשה, המנכ"ל הזמני קיבל סמכות לקלוט עד 400 עובדים ללא מכרז, וזה בעצם מה שעשינו עכשיו.

<אלדד קובלנץ: אני שמח לבשר שהתחילה את עבודתה סמנכ"לית משאבי אנוש שלנו, גייסנו בחורה מאוד מאוד מוכשרת שמנהלת את התהליך הזה.

איתן כבל: מה שמה?

איתן כבל: אם כבר, שתיכנס לפחות פרוטוקול.

<אלדד קובלנץ: גל שטרנברג.

<אלדד קובלנץ: גל שטרנברג היכנסי לפרוטוקול.

<אלדד קובלנץ: למעשה, הצהרנו – גם אתן לכם קצת - - -

<רן היילפרן: זה היה במכרז התפקיד של הסמנכ"ל הזה?

<אלדד קובלנץ: בוודאי.

<אלדד קובלנץ: היא הייתה בוועדת איתור יחד עם השופט קמא.

<אלדד קובלנץ: על-פי הגדרת החוק, כל נושאי המשרה הם בוועדות איתור.

איתן כבל: נכון, זה מה שהעברנו.

<אלדד קובלנץ: במקביל לוועדת האיתור, מתקיימות כרגע עוד שש ועדות איתור לתפקידים של סמנכ"לים, יש פה כבר את רן שהוא סמנכ"ל הכספים, הוא בעצם עובד מספר שתיים של התאגיד.

איתן כבל: בהצלחה.

<אלדד קובלנץ: ואנחנו מגייסים כעת את הסמנכ"לים.

<אלדד קובלנץ: אבל יש לנו בתהליך גיוס של סמנכ"לים – אני לא יודע לכמה מכם הזדמן העונג לשבת בוועדות איתור ציבוריות – יש שם עניינים פרוצדורליים, ואנחנו צריכים לעשות את זה נקי ומדויק, לכן יש עיכוב קל בחלק מהתפקידים.

<אלדד קובלנץ: אבל אני מאמין שבשבוע הקרוב נסגור את רוב התפקידים וכבר נצא לגל ב' של סמנכ"לים.

<אלדד קובלנץ: אנחנו מתחילים בגיוס כל העובדים של התאגיד, כי אם לא נתחיל עם הגיוס שלהם עכשיו, לא רק שלא רק נהיה פה באפריל 2016, גם יש סכנה שלא נהיה באפריל 2020.

<אלדד קובלנץ: ואני לא ציני, כי הקמת - - -

אילן גילאון: כדאי שתקדימו את הרכבת הקלה.

<אלדד קובלנץ: שוב, אתם חייבים להבין, מדובר פה באירוע חריג.

<אלדד קובלנץ: זה לא שמע"צ או רשות מקרקעי ישראל עברו את הרפורמה, בסופו של דבר כולם היו גופי מטה, שזה גם לא היה קל.

<אלדד קובלנץ: פה מדובר לא על הקמת גוף מטה, אלא מפעל מבעבע ומייצר.

<אלדד קובלנץ: אתה מייצר פה מפעל.

<אלדד קובלנץ: כלומר, זה לא חבורה של פקידים – סליחה, אני פקיד, אז לא אכפת לי להגיד את זה – שיושבים במשרדים ומוציאים מכרזים.

<אלדד קובלנץ: זה לגייס מאות עובדים לגוף ציבורי, זה הליך מאוד מאוד מאוד מאוד מורכב, ולכן התחלנו עם התהליך הזה.

<אלדד קובלנץ: ולמרות שעדיין אין הסכם סופי בין ההסתדרות לבין המדינה לגבי הכמות הסופית של עובדים שייקלטו, התחלנו בהליך גיוס הזה, ואנחנו מזמינים את כל מי שרואה את עצמו מתאים, כולל עובדי רשות השידור ועובדי - - -

<משה שגב: אבל זה לא הגיוני.

עיסאווי פריג': שנייה.

<משה שגב: יש פה בעייתיות, אנחנו לא יכולים בכלל לגשת למכרזים כאלה.

<משה שגב: אנחנו לא יכולים.

איילת נחמיאס ורבין: הם אמורים לקבל עדיפות.

עיסאווי פריג': משה, שנייה, זו הנקודה החשובה.

<משה שגב: איפה השוויוניות פה?

<משה שגב: איפה מתן הזדמנות שווה?

<תמנה עורב: על-פי החוק - - -

עיסאווי פריג': האם לא חשבתם על מסלול מיוחד עבורם?

איילת נחמיאס ורבין: הם אמורים לעבור במסלול ירוק.

<אלדד קובלנץ: הם יכולים לגשת כמו כולם למכרזים.

<משה שגב: אנחנו לא יכולים.

<משה שגב: עד שלא נסגרים התנאים, איך אנחנו עוברים?

<משה שגב: אנחנו לא יכולים.

<ארז ברנד: אי-אפשר לגשת.

איתן כבל: תסיים ואתייחס.

<אלדד קובלנץ: אנחנו נמצאים פה בסד זמנים בלתי אפשרי.

<אלדד קובלנץ: אל-כימיה זו הגדרה רכה לאירוע הזה.

<משה שגב: לא על חשבוננו.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

<אלדד קובלנץ: ואם היינו מחכים לשלב שההסתדרות הייתה סוגרת באמת את כל התנאים האלה, באמת היינו יכולים למצוא את עצמנו, אני לא צוחק, באוקטובר 2017.

<משה שגב: סליחה, טעות חמורה.

<משה שגב: כי אם אתה משתמש בכוח-האדם שקיים, עם המתקנים שקיימים, אתה מקים את רשות שידור החדשה ב-31 במרס.

<אלדד קובלנץ: אני לא יכול להשתמש במתקנים של רשות השידור הקיימת.

<משה שגב: כי מה?

<משה שגב: כי מה?

<משה שגב: אף אחד לא מכר אותו.

עיסאווי פריג': אולפן חדש ברוממה.

<קריאות: - - -

<משה שגב: דרך אגב, לא מכרו את מתקן רוממה.

איתן כבל: משה, די.

<פאני ביטון: 20 מיליון שקל השקיעו באולפן החדש.

<פאני ביטון: מה זה, אין אלוהים בשמים?

<משה שגב: הרי כמו שאתה הולך למודיעין על מנת להקים את המקום החדש בירושלים, אתה תהיה אצלנו - - -

<קריאות: - - -

איתן כבל: משה, סליחה, כולם צעקו, מחברי הכנסת, כלום לא ברור פה.

<אלדד קובלנץ: אז אני יכול?

איתן כבל: לא, אני קובע איך הדברים יתנהלו.

איתן כבל: אני רוצה תשובות, אני לא רוצה צעקות.

איתן כבל: סיים את הדברים שלך ואני רוצה לשאול כמה שאלות.

איתן כבל: בבקשה.

<אלדד קובלנץ: אז כן החלטנו ללכת בהליך של התחלת גיוס העובדים.

<אלדד קובלנץ: דרך אגב, ההליך הוא לא מכרזי, החוק מגדיר ש-400 עובדים אפשר לנייד.

איתן כבל: נכון.

<אלדד קובלנץ: והייתי צריך לקיים התייעצות עם נציג שירות המדינה כדי לקבוע את הכללים.

<אלדד קובלנץ: והכללים האלה שקופים וקיימים ומפורסמים באתר של התאגיד.

<אלדד קובלנץ: להבנתי, כל אדם יכול לגשת ולהיכנס לתהליך הזה.

<אלדד קובלנץ: רק אגע בשנייה בנושא ירושלים.

<אלדד קובלנץ: מתחם רוממה עבר לרשות מקרקעי ישראל, ישבנו אתם בישיבה והם הסבירו לנו שתאגיד השידור הציבורי לא יוכל להיכנס למתחם הזה מהסיבה הפשוטה שיש שם תב"ע מאושרת לבניית 308 דירות, ורשות מקרקעי ישראל, האינטרס המרכזי שלה - - -

אילן גילאון: אז מה זה השיפוץ של - - -

<אלדד קובלנץ: האינטרס המרכזי שלו זה לבנות דירות, והיא הודיעה לנו חד-וחלק: אתם לא תיכנסו לשם, ועל כן נאלצנו למצוא חלופות.

עיסאווי פריג': אבל אתה עובר על החוק, אתה לא יודע?

<אלדד קובלנץ: דבר ראשון, לא עברתי על אף חוק בחיי, יש לי אישור מהיועץ המשפטי לממשלה.

עיסאווי פריג': אבל אתה עובר עכשיו.

<אלדד קובלנץ: לא, אני לא.

<אלדד קובלנץ: יש לי אישור מהיועץ המשפטי לממשלה ומהחשכ"ל ומאגף תקציבים למהלך הזה.

אילן גילאון: היום אפשר לעבור על החוק גם אם אישרו לך.

<אלדד קובלנץ: האישור הוא אישור זמני.

<אלדד קובלנץ: שום דבר לא נעשה פה בניגוד לחוק.

<אלדד קובלנץ: ירושלים היא עיר הולדתי, היא יקרה לי.

<אלדד קובלנץ: בכלל, לפי תפיסת עולמי, המדינה, ראוי שהיא תתייחס לשידור הציבורי כמו שהיא מתייחסת לבית-המשפט העליון ולמבקר המדינה ולמוזיאון ישראל.

איתן כבל: אלדד קובלנץ, תודה.

עיסאווי פריג': עובדים, עובדים.

איתן כבל: קודם כול, את כל האישורים שנתן היועץ המשפטי, כל אלה שאפשרו לצאת לזמניות שאני לא קונה אותה, זה בחיים לא יהיה זמני.

<קריאה: בטח שלא.

איתן כבל: הנכדים שלי עוד ישמעו את הדיונים האלה.

<אלדד קובלנץ: אני יכול להסביר את האלטרנטיבה?

איתן כבל: אני אומר את זה לא כלפייך, אלא מתוך ידיעה איך המערכת עובדת ומתנהלת.

איתן כבל: היו מעונות בהר-הצופים שקראו להם "מעונות האזבסטונים", הם היו זמניים, בן-גוריון התאכסן שם עד שסיימו - - -

עיסאווי פריג': כפר הסטודנטים.

איתן כבל: כן, אתה זוכר את זה, עיסאווי.

איתן כבל: מה אני מנסה לומר?

איתן כבל: אני קודם כול מבקש לקבל את כל האישורים בכתב.

איתן כבל: אני מבקש, גברתי, שתדאגי לכך אל מול התאגיד החדש, אחד.

איתן כבל: דבר שני, אלדד, בכל פעם שאני חוזר ואומר שיש לי הערכה אליך, כי אתה יודע שרציתי שתהיה מנהל הרשות בזמנו, ובאתי אליך - - -

עיסאווי פריג': אתה מגלה סודות.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: זה לא סודות, זה פורסם.

איתן כבל: מה שאני מנסה להגיד לך, חלק מההצלחה זו היכולת לעבוד אל מול כל בני-האדם.

איתן כבל: אם העיתונאים היום, שהם ברשות השידור, רובם, אני לא רוצה להגיד כולם, לרובם אין מושג באיזה עולם הם חיים, מה מתאפשר להם, מה לא מתאפשר להם, אך טבעי הוא שמי שפותח עיתון ורואה מכרז, כזה או אחר, הוא מתפוצץ, הוא מאבד את הביטחון העצמי שלו לגמרי.

איתן כבל: רובם, אני לא רוצה להגיד כולם, הרוב המכריע שלהם הם אנשים שנתנו מחלבם ומדמם, וגם חלקם הלא קטן או היותר קטן או הגדול, אתם תרצו לראות אותם חלק מהתאגיד החדש בגלל היכולות שלהם.

<אלדד קובלנץ: בהחלט.

איתן כבל: בוודאי בוודאי בוודאי, לא רק בטלוויזיה, ובוודאי ברדיו.

איתן כבל: לכן, אתם, וזה לדיון הבא, חייבים לפעול בשקיפות מלאה.

איתן כבל: כל דבר שאתם פועלים אל מול גורמי החוץ לפני שאתה עושה את הפעולה, תאמר לעצמך ולצוות שלך: בואו נחשוב קודם כול איך אנחנו לא מלחיצים, מצד אחד, את המערכת הקיימת באופן מיותר, ואיך אנחנו מגייסים אותה יחד אתנו.

איתן כבל: זה לא המצב היום.

איתן כבל: אם יושבים כאן אנשים – ועוד לא עסקתי בשביתה – ותאמין לי, אני לא חושב שיש כאן סביב השולחן הזה מישהו שמכיר לפני ולפנים את כל התהליכים, את כל הסעיפים, את כל תתי-הסעיפים, ומה התכוונו לאורך כל הדרך, וכל הזמן התפקיד שלי הוא גם כן לא רק לקרוא סעיפים כמו שהם, אלא גם להסביר מה הייתה הכוונה מאחורי אותו סעיף.

איתן כבל: יש בני-אדם מאחורי כל סעיף וסעיף.

איתן כבל: כבר הגענו להסכמות, ואני אומר את זה לכנ"ר, ואני אומר את זה לכולם, שהאנשים הולכים הביתה.

איתן כבל: כבר הסכמנו על זה, כבר אנחנו אחרי הדיון הזה, אנחנו אחרי הוויכוח הזה, אבל אני אומר לכם בצורה ברורה, שלא ניתן שהמקרה של הגברת הזאת יחזור על עצמו, זאת בושה וחרפה.

<אבי חיים: יש לה עוד שבוע, תמשכו את המכתב.

איתן כבל: בושה וחרפה.

<פאני ביטון: אני מבקשת למשוך את המכתב הזה.

איתן כבל: סליחה, אני מבקש בכתב התייחסות - למה מצאו לנכון למנוע מהגב' הזו את השבוע הזה.

<אבי חיים: שבוע לפני.

<אבי חיים: 44 שנה.

איתן כבל: דבר נוסף, אלדד, אני מבקש שעד יום שני הקרוב תוציאו לי בכתב, אני אוציא לכם גם היום בכתב התייחסות – אני רוצה שתנוח דעתי – לגבי מערכת היחסים המתקיימת להוצאת המכרזים, 100 הגיוסים החדשים - על איזה פלטפורמה, עבור מה הם?

איתן כבל: אני רוצה שזה יצליח.

איתן כבל: ואיך מערכת היחסים ביניכם לבין העיתונאים והעובדים מתקיימת?

עיסאווי פריג': אתה מתכוון לפלטפורמה, הייתי מציע - מסלול שונה - - -

איתן כבל: שייתן לי קודם כול את המצב.

<משה שגב: יש גם בעיה בדרישות הסף של המכרזים, איתן.

איתן כבל: אבל אני רוצה לדעת את זה.

<משה שגב: זה הזוי.

<משה שגב: הרי היום כל טכנאי ברשות השידור הוא עוד טכנאי עם דיפלומה או הנדסאי, שכל המקצועות הטכניים שיצאו למכרז לא מוזכרים בכלל.

<משה שגב: זאת אומרת, האיגודים המקצועיים פסולים - - -

איתן כבל: משה, אני רוצה להזכיר לך שאם לא הייתי מקיים את הדיון הזה לא הייתה מתאפשר בכלל לקיים את זה – עשיתי את זה מיוזמתי בלבד.

איתן כבל: אז אל תגידו לי עכשיו מה צריך להגיד.

איתן כבל: זאת יוזמה שלנו כוועדה, ואנחנו עושים את זה באמת כדי לבחון את הדברים - לאן הם הולכים ומה הם.

איתן כבל: לכן, אני קודם כול רוצה לדעת.

איתן כבל: הגיע הזמן שנדע מה קורה, קודם כול, לפני שאני מחלק ציונים, לפני שאני אומר מה נכון, לפני שאני אומר מה לא נכון, איך צריך שיהיה.

איתן כבל: אני מודה שמהשעה תשע וחצי ועד עכשיו קיבלתי פרספקטיבה, עוד אין לי תשובות על הכול.

איילת נחמיאס ורבין: אבל יש תחושה שהם רציניים.

<משה שגב: יש עוד הרבה דברים פתוחים.

איתן כבל: לחשתי באוזן קודם ליועצת המשפטית - ההרגשה שלי – אני לא רוצה להשתמש במילה לא פרלמנטרית – היא מאוד מאוד רעה.

עיסאווי פריג': אתה לא לבד.

איתן כבל: אני בטוח.

איתן כבל: אבל, ברשותך, אני גם מרשה לעצמי, עיסאווי, לומר את זה כמי שמלווה את הדרך מקרוב כבר עשור, ושילמתי על זה גם מחירים ציבוריים ופוליטיים בקרב הזה מול רשות השידור, כדי שהתאגיד יהיה תאגיד, שהעסק הזה יתחיל להיות כמו שצריך.

איתן כבל: ויש כאן הזדמנות ענקית, אני לא מתכוון לפספס אותה.

איתן כבל: אני מתכוון שהתחושות האלה תהיינה שונות.

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

<אתי בנדלר: אלדד, ברשותך, אני מבקשת רק להבין, האם כל עוד לא מסוכם בין המדינה ובין ההסתדרות מספר העובדים של רשות השידור שייקלטו בתאגיד השידור החדש, האם כל עוד זה לא יסתיים, אתם לא מציעים לאף עובד מרשות השידור להיקלט בתאגיד החדש?

<אלדד קובלנץ: ממש לא.

<אלדד קובלנץ: אנחנו מציעים לכול אדם שרואה את עצמו ראוי להצטרף למסע הזה.

<אלדד קובלנץ: זה שני תהליכים שמתקיימים במקביל, להבנתי, לאט מדי.

<אתי בנדלר: למסע הזה, זה באמצעות מודעות הדרושים שפרסמתם?

<אלדד קובלנץ: כן.

<אלדד קובלנץ: ובמקביל - - -

<אתי בנדלר: זאת אומרת, אין אליהם פנייה ישירה, אלא במסגרת הפנייה הכוללת לכל הציבור?

<אבי חיים: אבל מה יהיו התנאים של העובדים אם יתקבלו מהרשות עצמה?

<אלדד קובלנץ: אז בוא ניגע בנקודה הכואבת הזאת.

<אלדד קובלנץ: יש הסכם בין הממונה על השכר לבין ההסתדרות שעובדים שנקלטים מרשות השידור שהם ייקלטו בתנאי השכר שהיו להם ברשות השידור הישנה, שזו בעיה מאוד מאוד מאוד מאוד - - -

<תמנה עורב: למה זו בעיה?

<קריאה: זה לא עם הממונה על השכר.

איתן כבל: לא משנה עם מי.

איתן כבל: לא חשוב.

<אלדד קובלנץ: אם מדברים על הכול, אז נדבר על הכול.

איתן כבל: נדבר על הכול.

<אלדד קובלנץ: כי על-פי ההסכם שנחתם, העובד שייקלט מרשות השידור יקבל את מלוא משכורתו, לא רק את הבסיס, כולל השעות הנוספות וכולל - - -

<אבי חיים: מעולה.

<קריאה: מעולה למי?

<אבי חיים: לעובדים שייקלטו.

<אבי חיים: הם עבדו 40 שנה מעצמם, ואין להם את - - -

איתן כבל: חבר'ה, זה דיון שנפתח בשבוע הבא.

<אבי חיים: אדוני היושב-ראש, אתה לא מבין מה עושים לעובדים.

<אבי חיים: אתה לא מבין.

<אלדד קובלנץ: לא סיימתי לדבר.

<אלדד קובלנץ: ומצד שני, לידם יועסקו אנשים שירוויחו שליש, ומראש אתה מקים ארגון חולה.

<משה שגב: דרך אגב, על זה כבר היו דיונים ביחד עם יושב-ראש ההסתדרות, עם אנשי האוצר שדיברו כבר על מתווה.

<משה שגב: אומנם ההסכם נסגר בזמנו, כולל שכרם ומעמדם, גם על זה מוכנים לדבר.

<משה שגב: אבל מה שאתה עושה - - -

איתן כבל: משה, די.

איתן כבל: תקשיבו, חבר'ה, אני מסיים, אני רק רוצה לומר - - -

<תמנה עורב: אבל אני רוצה להעיר הערה.

<תמנה עורב: אני חייבת להגיד משהו.

איתן כבל: סליחה, הייתי צריך לסיים לפני שלוש דקות, אני עובר עכשיו על הוראות יושב-ראש הכנסת, רק אגיד שהשעון לא היה מדויק פה.

איילת נחמיאס ורבין: זה משודר, אז הלך עלינו.

איתן כבל: הדבר היחיד שאני רוצה לומר, אלדד, אפגש אתך בארבע עיניים וניפגש לאלתר.

<אלדד קובלנץ: יאללה, עכשיו.

איתן כבל: שנייה, לא עכשיו.

<אלדד קובלנץ: עכשיו, יש דברים שצריכים - - -

איתן כבל: לא עכשיו.

איתן כבל: ברשותך, עכשיו אני רציני, כי אני רוצה לדעת את כללי המשחק.

איתן כבל: כללי המשחק לא ברורים ואפילו פוגעים בעובדים הקיימים.

עיסאווי פריג': זה אחלה סיכום.

איתן כבל: ככה אני רואה את הדברים.

איתן כבל: הרשות לפיתוח ירושלים?

<אודי בן דרור: רק מילה, אם אפשר.

<אודי בן דרור: רק להצטרף למה שאמר סגן ראש העיר קודם, עופר ברקוביץ, ולהדגיש - - -

איתן כבל: האם יש מקום בירושלים שהם יכולים למצוא את עצמם בתהליך?

איתן כבל: זה מה שמעניין אותי.

<אודי בן דרור: תראו, אנחנו עוזרים להם, מלווים אותם.

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: הם לא יכולים להיכנס - - -

<אודי בן דרור: יש את המקום הקיים.

<אודי בן דרור: קודם כול הם יכולים באתר הקיים.

<אלדד קובלנץ: אי-אפשר.

<קריאות: - - -

איתן כבל: סליחה, לא ביקשתי עזרה מאף אחד, חברים.

<אודי בן דרור: - - - אפשר לצאת למודיעין, אבל אפשר להמשיך באתר.

איתן כבל: יקירי, אני רוצה שלא רק תגידו: למה אתם עוזבים.

איתן כבל: תסייעו בידם למצוא מקום סביר.

איתן כבל: אתם יודעים לעשות את זה?

<אודי בן דרור: עושים את זה כל הזמן.

<אודי בן דרור: כשהם מניחים שהם במודיעין אז - - -

<אלדד קובלנץ: לא, אנחנו לא מניחים שאנחנו במודיעין, אבל אני מזכיר לך, אודי – אתה יכול לדחות את יום ההקמה בשנתיים, תיקחו את זה בחשבון.

איתן כבל: אפשר?

איתן כבל: זה לא דקלרציות במועצת העיר.

<משה שגב: מדינת ישראל יכולה לוותר שנתיים.

איתן כבל: אני צריך לדעת אם יש מקום או אין מקום, בסוף בסוף עם הכול, גם עם הרצון שלי.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, רגע האמת.

איתן כבל: גם אם אני רוצה לתת את כל כולי, יש מקום, אין מקום?

איתן כבל: אם אמורים לעלות טרקטורים ברוממה בעוד חודש-חודשיים-שלושה-ארבעה חודשים-חצי שנה, אני לא יכול לתת להם להמשיך לפעול משם.

<משה שגב: הם לא יעלו.

<משה שגב: אפשר לעצור אותם.

<משה שגב: אפשר.

<אודי בן דרור: השאלה היא הנחות היסוד.

<משה שגב: המחוקק יכול לבקש עיכוב של שנתיים.

איתן כבל: משה, עשה לי טובה.

<משה שגב: חיכו לנדל"ן הזה כבר עשר שנים, יחכו עוד שנתיים עד שיקימו מקום.

איתן כבל: משה, בכל הכבוד, מדינת ישראל, גם אם זו ממשלה שאינני תומך בה, יש לה סדרי עדיפויות, וסדר העדיפות הראשון היום, המיידי, הוא בניית יחידות דיור, אז, בבקשה.

איתן כבל: בסופו של עניין, לא נראה לי שבכל ירושלים אין מקום.

איתן כבל: אני רוצה רק לשמוע אותך, ואנחנו מסיימים אתך, בבקשה.

<פאני ביטון: אני עובדת 45 שנה ברשות השידור.

<פאני ביטון: התחלתי לעבוד כחניכה.

<פאני ביטון: התחתנתי ברשות השידור, הבאתי חמישה ילדים ששירתו בצבא במדינת ישראל ו-12 נכדים.

<פאני ביטון: נתתי את הלב ואת הנשמה ברשות השידור.

<פאני ביטון: לפני כחודש וחצי, עם הפרסום של הפרישה, אמרתי שאני רוצה לפרוש, די, מיציתי את עצמי, עם כל הבלגן שיש.

<פאני ביטון: אני יושבת-ראש ועד, לא יכולה לראות את העובדים מתהלכים כמו שיכורים, חסרי ביטחון, כל הזמן נרדפים, כל הזמן במעקבים.

<פאני ביטון: אמרתי: אני לא רוצה להיות שם, לא רוצה לראות את המצב הזה, ולא רוצה לבכות כשאני רואה עובד נפול כפי שאני רואה אותם היום.

<פאני ביטון: אמרתי: אני הולכת.

<פאני ביטון: באו, ביקשו ממני: לא, את עובדת חיונית, תישארי עד מרס.

<פאני ביטון: אמרתי: אני עד מרס לא רוצה להישאר, אני לא יכולה להמשיך.

<פאני ביטון: אני מוכנה עד 31 בדצמבר, להגיד לכם שלום, לצאת בכבוד.

<פאני ביטון: עבדתי פה בכבוד ורוצה לצאת בכבוד.

<פאני ביטון: אתמול אני מקבלת הודעה מסמנכ"לית כוח-האדם החדשה, היא לא מכירה את העובדים, לא ראיתי אותה מעולם.

<פאני ביטון: גם כשהיא עשתה סיבוב במסדרון, וחיפשה – בתפקיד שלי אני הולכת לחדרים אחרים לעשות תפקידים של עובדים שפרשו.

<פאני ביטון: והנה, המנכ"ל נוכח השבוע לראות את זה במו עיניו, שאני הולכת לקחת דואר של עובדת שפרשה, לעשות אותו בנוסף לתפקידי כמנהלת מחלקת תשלומים לספקים ארציים.

<פאני ביטון: אנחנו עכשיו בעיצומים כוועדים מאחר שהיא הוציאה כל מיני מכתבים לשעון ולנוכחות, ומעקבים, החלטנו שגם אנחנו מתאגדים יחד עם ההסתדרות, קיבלנו הנחיות: אין לשתף פעולה עם ההנהלה, אין לעשות א', ב', ג'.

<פאני ביטון: מכיוון שאני בעמדת כוח של ועד היא קראה לי.

<דורון קרני: נכון.

<דורון קרני: הם לא רוצים להיפגש אתנו.

<דורון קרני: תגידו להם שייפגשו אתנו.

איתן כבל: דורון, די, חאלס.

איתן כבל: אתם יודעים לעשות את זה יותר טוב ממני?

<קריאות: לא.

איתן כבל: תודה רבה.

<פאני ביטון: הם קראו לכל הוועדים לדיון ולפתיחת משא-ומתן על כל המכתבים שיצאו, אותנו ביטלו ומבטלים, אבל עלינו עושים את המעקבים.

<פאני ביטון: בקיצור, הלכתי אליה אתמול, התבקשתי להגיע אליה, היא אומרת לי: תשמעי, ביקשת לפרוש ב-31.

<פאני ביטון: אמרתי לה: אכן.

<פאני ביטון: היא אומרת לי: מאחר שאת כבר לא עובדת חיונית – 45 שנה הייתי חיונית, לתת את הלב ואת הנשמה הייתי שם – שבעה ימים, היא אומרת לי: את לא חיונית, תשימי את המפתח, ממחר את לא פה.

<פאני ביטון: זו מדינה שאני אתן בה את הלב ואת הנשמה ולילדים שלי ללכת להמשיך לשרת אותה?

<פאני ביטון: הושפלתי, הוכפשתי.

<פאני ביטון: אני מבקשת, קודם כול שהיא תמשוך את מכתב ותתנצל, כי הכאב שלי גדול, ואני מושפלת ברמה בלתי רגילה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: יש למישהו כאן את היכולת לתת תשובה?

איתן כבל: או שאני אקבל אותה?

איתן כבל: מי כאן יודע לתת לי את התשובה?

<ברי בר-ציון: תקבל את התשובה אחר כך בחדר סגור, אני לא רוצה להתייחס לעניינים אישיים של עובד מסוים בפורום הזה, זה לא מכובד.

<דורון קרני: - - -

איתן כבל: ברי, מקבל.

<דורון קרני: מאיפה זה בא?

איתן כבל: דורון, אתה מוכן, בבקשה לתת לי?

<דורון קרני: יש פה בדיחה.

איתן כבל: קודם כול, אני לא יודע מה אתה רוצה לומר לי בארבע עיניים.

איתן כבל: אני רק יודע להגיד את הדבר הבא: עובד או עובדת שכבר ביקש מיוזמתו לצאת בסוף החודש לפרישה, בוודאי אחרי 45 שנה, גם אם הוא ישב ויספור גרגירים, אתה יודע, בתקרה ככה כמה זה, מה שחור, מה כבר צריך לסייד – כתוב: אתה חונן לאדם דעת ומלמד לאנוש בינה – לפעמים אתה יודע קצת, אומר: וואלה, עוד שבוע לא אראה אותה.

איתן כבל: בסוף בסוף – אני לא יודע למצוא את המילים, כי אני מכיר את עצמי ואני יודע שאני יודע להוציא מילים מאוד קשות, אז אני בולע את לשוני במקרה הזה, כי זאת תחושה משפילה, קשה.

איתן כבל: אני תובע מכם להחזיר אותה לאלתר, ולהחזיר לה את המכתב שלה ב-31 לחודש.

איתן כבל: הישיבה נעולה.