ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 114, 2015-12-21 09:30

איתן כבל: בוקר טוב לכם.

איתן כבל: אני שמח לפתוח עוד ישיבה של ועדת הכלכלה של הכנסת.

איתן כבל: שבוע טוב לכולם, גברתי המנהלת, אדוני היועץ, רשמת, יועץ התקשורת של הוועדה, חברותי וחברי חברי הכנסת, השר לשעבר וחבר הכנסת רן כהן – חברי, באמת חברי, חבר קרוב.

רן כהן: אמת ויציב.

איתן כבל: ברוכים הבאים לסטודנטים למשפטים ממכללת רמת-גן.

איתן כבל: וכל אלה רק בשביל הסמס של מירב בן ארי - -

יואל חסון: יכולת לשלוח סמס, וזהו.

איתן כבל: - - ששיגעה אותי לגמרי בעניין הזה.

איתן כבל: אבל ברשותכם, לפני שאנחנו נתחיל בהצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הודעה במסרון על סיום עסקה לתקופה קצובה), כמדומני כבר ניהלנו בינינו איזה שיח.

איתן כבל: אני בכלל חושב שנושא המסרונים צריך לקבל פרצוף אחר במערכת היחסים של לקוח ועוסק במובן הזה שזה היום כלי שאפשר למדוד אותו.

איתן כבל: זה יכול להיות עוד כלי שככל שיחלוף הזמן הוא יהיה כלי מרכזי, כי אם היום כבר יש גופים שפועלים מולנו כצרכן – הוא לא מדבר אתך בכלל, הוא מתקשר מולך במסרון, הוא אומר לך, מה אתה רוצה, איך אתה רוצה, למה אתה רוצה, הכול מתועד, אי אפשר להגיד חכה בתור, לא תחכה בתור, והוא יודע לחזור אליך ולתת לך את התשובות.

איתן כבל: דרך אגב, אני אומר לכם.

איתן כבל: אפרופו כל הדברים האלה, סיום עסקה, ובכלל כל ההתקשרות הטלפונית הזאת, בשבוע שעבר התקשרתי אל חברת "פלסאון" – על "חרטבונה" – לא חשוב שהם לא קראו את הכללים.

איתן כבל: הם לא קראו, חנה טירי, את הכללים, ואם כן הם כנראה נרדמו בחלק החשוב.

איתן כבל: ואתה משאיר הודעה, הם אומרים לך שזה מוקלט, ואני מדבר אל ההקלטה ואני אומר להם שיבינו וכל הדברים האלה.

יואל חסון: מה זה חברת "פלסאון"?

איתן כבל: חברה של סניטציה.

רן כהן: מעגן מיכאל.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: קיבוצניקים, קשה להם לקום בבוקר.

רן כהן: קיבוצניקים קמים ב-3:00 בבוקר.

איתן כבל: אני יודע, אני יודע.

איתן כבל: קיבוץ דפנה זה ביתי השני.

רן כהן: זה אחד התארים שלי לשעבר.

איתן כבל: כן, אני יודע.

איתן כבל: מגן שמואל.

רן כהן: נכון.

איתן כבל: מה שאני אומר, אנחנו בכל הנושא הזה של מסרונים וטלפונים חייבים לשים עוד יותר גז.

איתן כבל: ולכן, הצעת החוק – שאחרי כן נדבר אתך על אפס, שהגעתי גם להבנות עם משרד התקשורת לפחות בכל העניין הזה – כל הדברים האלה זה לא גחמה של רגולטור.

איתן כבל: אני לא מקבל את זה.

איתן כבל: אני לא מקבל את זה לגמרי.

איתן כבל: כל הדברים האלה – יואל יקירי – הם לא גחמה שלנו כי כל פעם אנחנו עושים את הניסיון – סתם, להתקשר כדי לקנות שירות – אתה לא מחכה דקה.

איתן כבל: הלוז של כמה שעות מחלקת המכירות שלהם עובדת ביום, אל מול כמה שעות עובדת המחלקה שצריכה לתת שירות, לא דומה.

איתן כבל: לא דומה, וזה מקומם.

איתן כבל: זה מקומם.

איתן כבל: הזמן שלנו הוא לא כסף?

איתן כבל: הזמן שלי הוא לא חשוב?

איתן כבל: של כל אחד ואחד מאתנו.

איתן כבל: וזו הפכה להיות רעה חולה.

איתן כבל: זו הפכה להיות רעה חולה.

איתן כבל: אתה מסתכל על השעון, אתה לא מאמין – חמש דקות, שש דקות.

איתן כבל: אוקיי, אתה משאיר להם כבר הודעה תחזרו אלי, השארתי להם.

איתן כבל: צילמתי להם.

איתן כבל: אמרו לי, תצלם, תשלח, צילמתי להם בווטסאפ – אני מהמתקדמים.

יואל חסון: זה שלהם יש ווטסאפ זה התקדמות.

איתן כבל: אתה מבין?

איתן כבל: שום דבר.

איתן כבל: לכן, בכל החקיקה הזו, אני אומר את זה, חנה, אנחנו פה, אני אנצל את ההזדמנות כל עוד אני פה כדי לשים גז – אפרופו גז – בכל הכוח בעניין הזה.

איתן כבל: הגיעה העת, אני יודע את זה.

איתן כבל: יש עכשיו את מילת הקסם, ואני אומר לך כמי שגם מעביר שיעורים באוניברסיטה על כנסת – דיברנו בינינו – יש את ההפחדה על רגולציית יתר.

איתן כבל: ונכון, יש רגולציה.

איתן כבל: הבעיה עם הרגולציה שהיא הופכת לביורוקרטיה, היא גם נהיית נוראית וגם היא לא עושה את עבודתה.

רן כהן: אני בכלל, אדוני היושב-ראש, מבדיל בין חקיקה לבין רגולציה, כי רגולציה זה בעיקרו של דבר לפקח שחוקים נתקיימו.

איתן כבל: שדברים ייקרו.

רן כהן: חקיקה זה עניין מבחינתי קדוש.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: אנחנו נעבור להצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הודעה במסרון על סיום עסקה לתקופה קצובה).

איתן כבל: אני רואה כאן את מירב בן ארי ואני רואה כאן את יואל חסון, ממובילי החוק.

איתן כבל: גם רועי פולקמן, רחל עזריה, יחיאל חיליק בר, מיקי לוי, יעל גרמן, אלי כהן, טלי פלוסקוב, מיכאל אורן, יואב קיש, ואיתן כבל חסר.

יואל חסון: הנה צירפנו.

איתן כבל: לא משנה, רק הסבתי את תשומת הלב שלך לעניין הזה.

איתן כבל: ולמרות זאת, אנחנו יוצאים מגדרנו להעביר בסמס.

איתן כבל: מי פותח?

איתן כבל: גברתי, תציגי בבקשה.

מירב בן ארי: תודה, אדוני היושב-ראש.

מירב בן ארי: אני יודעת שבתקופה האחרונה, מה שנקרא, לא רוצה להשתמש בביטוי ש"הטרדתי אותך" אבל ניג'סתי לך יום ולילה על החוק.

איתן כבל: זה היה גבולי מאוד, בלשון של היום.

מירב בן ארי: גבולי מאוד, אבל לי מותר.

יואל חסון: הכול תלוי מה הוא הרגיש.

יואל חסון: לא מה את עשית.

מירב בן ארי: הוא הרגיש מוטרד, אני יכולה להרגיע אותך, הוא הרגיש מוטרד.

מירב בן ארי: אבל באמת, החוק הזה עבר בקריאה טרומית ב-15 ביולי, במושב הראשון, ולכן עבר הרבה זמן בשביל חוק של שתי שורות או שתי שורות וחצי, לכן חשוב לי לקדם אותו.

איתן כבל: אני אלמד אותך.

איתן כבל: לפעמים אלה שנראים 40 עמודים הם יותר פשוטים משורה, אבל לא נראה לי שזה בקטגוריה הזאת.

מירב בן ארי: אבל באמת, נראה לי שזה נושא חשוב, בעיקר לגבי הדברים שאמרת בהתחלה, שזו המטרה.

מירב בן ארי: בסופו של דבר היום רוב החברות מתקשרות אתנו באמצעות מסרונים.

מירב בן ארי: אנחנו מקבלים הודעות על מבצעים, על כל דבר של לקנות אנחנו מקבלים הודעה.

איתן כבל: אפילו שירות, חלק כבר התחילו.

מירב בן ארי: נכון, אבל בכל מה שקשור לעליית מחירים לצרכן, אנחנו לא מקבלים על זה הודעה, ולכן הגעתי לחוק הזה.

מירב בן ארי: גם אני, כמו אדוני היושב-ראש, הגעתי לזה ממקרה פרטי שלי שלא שמתי לב לעלות, למחיר, וכמובן לקח לי קרוב לשלושה ימים לתפוס את החברה כדי שיסבירו לי למה העלו את המחיר, ואז כשהעלו את המחיר אמרו לי – לא עדכנת, שלחנו לך בחשבונית במייל בעמוד הרביעי, בקטן, שהמבצע שלך מסתיים עוד שבועיים.

מירב בן ארי: אם אפשר לעשות את זה יותר קטן, יותר מינורי, יותר חסר משמעות, שהכסף שלך הולך להיות מוכפל, אז למה לא לתת לחברות לעשות את זה?

מירב בן ארי: ובדקתי אגב את החשבונית שלי, כך זה היה, ואני יכולה גם להראות לך אם זה מעניין אותך בסוף.

מירב בן ארי: ולכן, אני מציעה – ושוב, אין פה שום פגיעה בחברה עצמה כי בסופו של דבר זה שירות, והשירות הוא לבוא ולעדכן את הצרכן שבועיים לפני.

מירב בן ארי: 14 יום לפני, מבחינתי, לבוא ולעדכן אותו - - -

איתן כבל: יכולים להודיע להם שגם חבילות של מסרונים זה כסף קטן.

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: מאז הרפורמה של כחלון בסלולר.

<ליאור רותם: "הכול כלול".

מירב בן ארי: נכון.

מירב בן ארי: "הכול כלול", וזה גם לא עולה כסף, לא לצרכן ולא ליצרן, ובסופו של דבר אני חושבת שזה גם ישאיר את הצרכן אצל החברה.

מירב בן ארי: אנחנו יודעים שהרבה יותר מתסכל אותך כצרכן, שהמחיר שלך עולה ואז אתה צריך לרדוף.

מירב בן ארי: לעומת זאת, אם החברה בסדר אתך ואומרת, עוד 14 יום – שוב, האחריות היא על הצרכן, הצרכן צריך להתקשר.

איתן כבל: מה החוק אומר?

מירב בן ארי: ממש פשוט.

מירב בן ארי: 14 יום לפני, מסרון לצרכן – המבצע הולך להסתיים, אנא ממך צור קשר עם החברה.

מירב בן ארי: אחריות לצרכן, ודאג לחדש את המבצע או לא.

מירב בן ארי: כמובן, היה ולא התקשר זה עניין שלו, אבל לפחות נתתם לו התראה, ונראה לי שזה המינימום וזה התפקיד של היצרנים לעשות.

מירב בן ארי: המינימום זה להודיע לצרכן.

איתן כבל: יואל, רוצה להוסיף משהו?

יואל חסון: כן.

יואל חסון: קודם כול, באמת ההצעה הזאת מצטרפת לעוד הרבה הצעות חוק חשובות שעוברות בכנסת.

איתן כבל: גם יואל, דרך אגב, מהמחוקקים שנושא הצרכנות הוא נר לרגליו.

יואל חסון: יש לנו חוק שאנחנו נקדם אותו בקרוב, לקראת סיום.

רן כהן: כבל טיפל בזה, בתור יושב-ראש לשעבר של הוועדה לביקורת המדינה.

איתן כבל: נכון.

איתן כבל: גם.

איתן כבל: עשינו.

יואל חסון: בכל אופן, באמת הכנסות האחרונות מטפלות הרבה בחוקים צרכניים, הנושא הזה עלה על סדר-היום.

יואל חסון: אני חושב שיש לזה קשב גדול מאוד בקרב חברי הכנסת וגם בקרב הממשלה שמקדמת את הדברים האלה.

יואל חסון: צריך לומר בהקשר הזה, באמת יש את התחושה הזאת שאתה תיארת כרגע, לפעמים של חוסר האונים מול נותן השירות או מול החברה שאתה לקוח שלה, שידעה מהר מאוד לחבק אותך ולרדוף אחריך כדי שתתקשר, ואחרי ההתקשרות אתה מתקשה להשיג ומתקשה לעבוד מולם, וגם מתקשה לדעת מתי פג התוקף של העסקה שלך.

יואל חסון: וההפתעות האלה של החידושים האוטומטיים או שאתה מגלה את זה בכרטיס אשראי אחרי זמן רב, ורוב האנשים לא בודקים את כרטיס האשראי ורוב האנשים לא יודעים.

יואל חסון: אני חושב שהצעת החוק הזאת היא הצעת חוק שהיא שירות חשוב לציבור, היא בעיני גם תשפר את התחרות כי אני חושב שברגע שהחברות יודעות שההמשכיות מתמשכת ולא צריך להודיע, וגם אם מודיעים אז מודיעים בצורה כזאת שהלקוח לא שם לב, ברגע שהחברות ידעו שהן מודיעות על החידוש, התוצאה תהיה שהן יצטרכו כדי שיישארו אתן, לתת הצעות הרבה יותר אטרקטיביות ללקוח, לשכנע אותו להישאר, החברות יעבדו קשה יותר כדי שזה יקרה.

יואל חסון: ומשפט אחרון.

יואל חסון: אני כל הזמן שומע את הדעות – אם זה במאמרים או בדעות של אנשים – האם המחאה החברתית הצליחה או לא הצליחה.

יואל חסון: אני מאלה שחושבים שהיא הצליחה כי אני חושב שהנושא הצרכני והנושא של זכויות האזרחים באופן הצרכני, ויוקר המחיה, וכל הנושאים האלה, עלו בצורה משמעותית על סדר-היום של הכנסת וגם של הממשלה.

יואל חסון: אני חושב שהדברים האלה על השולחן, אני חושב שחברי הכנסת רגישים לנושא הזה, אני חושב שהרגולציה רגישה יותר לנושא הזה, ולכן ההצעה הזאת היא באמת עוד שלב חשוב.

יואל חסון: תודה.

איתן כבל: תודה, יואל.

איתן כבל: חנה.

<חנה וינשטוק-טירי: הממשלה תומכת בהצעת החוק, כמובן.

<חנה וינשטוק-טירי: אני רוצה לומר שכל הנושא של עסקה לתקופה קצובה תוקן בחוק הגנת הצרכן בשנת 2008, זה היה תיקון מאוד חשוב, ואגב לקח לנו שלוש שנים להעביר את התיקון הזה.

<חנה וינשטוק-טירי: אחד מהעקרונות החשובים בהצעת החוק הוא כאשר אני עושה עסקה עם בעל עסק - - -

איתן כבל: הצעת חוק דרך אגב שלי, בין היתר.

<קריאה: יכול להיות.

<חנה וינשטוק-טירי: ודאי.

איתן כבל: לא יכול להיות.

איתן כבל: היא שלי.

איתן כבל: אין כמעט הצעת חוק שנוגעת לצרכנות, שלא בדרך כזו או אחרת, חנה נגעה.

<חנה וינשטוק-טירי: התיקון קובע שבעסקה לתקופה קצובה, כשלעוסק יש הרשאה לחיוב כרטיס האשראי שלי או לחיוב חשבון הבנק שלי, אנחנו חייבים לקבוע איזשהן מגבלות כדי שבהינתן שידו של העוסק נמצאת בעצם בכיס שלי, הוא לא יוכל לעשות מה שהוא רוצה.

<חנה וינשטוק-טירי: והיום כולנו מתקשרים בעסקאות קצובות – עסקה קצובה פה, עסקה קצובה פה, עסקה קצובה פה – צרכנים בדרך כלל לא זוכרים מתי העסקה שלהם מסתיימת, ולכן שני העקרונות החשובים בתיקון, שהיום הוא חלק מחוק הגנת הצרכן, זה שהעוסק צריך להודיע לצרכן בתקופת ההודעה, זאת אומרת בתקופה מסוימת לפני סיום העסקה, שהעסקה שלו עומדת להסתיים.

<חנה וינשטוק-טירי: והעיקרון השני הוא שכדי להמשיך לחייב אותו הוא חייב לקבל הסכמה מפורשת להמשך העסקה – בתנאים החדשים או לא החדשים שהעוסק רוצה להציע לצרכן.

<חנה וינשטוק-טירי: כמובן, יש לתיקון הזה חריגים, אני לא אכנס לחריגים אבל הכלל בעצם מדבר על הודעה על מועד סיום העסקה וקבלת הסכמה פוזיטיבית להמשך חיוב הצרכן באשר לאותה עסקה.

<חנה וינשטוק-טירי: כמובן שהצרכן יכול לסרב, הוא יכול לעבור למתחרים ולבדוק תנאים אטרקטיביים יותר.

<חנה וינשטוק-טירי: בנוגע להודעה, החוק קובע שצריך כמובן בתקופת ההודעה, בתקופה של בין 60 ימים ל-30 ימים להודיע לצרכן על מועד סיום העסקה, כדי באמת לאפשר לו להביא למודעותו את העובדה שהעסקה עומדת להסתיים, וגם לאפשר לו איזשהו פרק זמן לפני שהעסקה שלו מסתיימת, לבדוק תנאים אטרקטיביים אחרים של מתחרים.

<חנה וינשטוק-טירי: ובנוסף, החוק קובע שמועד סיום העסקה יופיע גם בכל אחד מהרישומים, שזה בחוזה – ואת החוזה אני מקבלת במועד עשיית העסקה – ובחשבונית.

<חנה וינשטוק-טירי: בחשבונית, בתקופה שתחילתה שלושה חודשים לפני מועד סיום העסקה, הם צריכים להודיע לו אחת לחודש בחשבונית.

<חנה וינשטוק-טירי: אלא שהפרקטיקה לימדה אותנו שצרכנים לא תמיד מסתכלים בחשבונית, בעלי עסקים לא תמיד שולחים הודעה או לא תמיד מתקשרים לצרכן להודיע לו על מועד סיום העסקה.

מירב בן ארי: סליחה.

מירב בן ארי: את אומרת כאן שלפי החוק, חברה, בשביל לשנות לך את פרטי העסקה, צריכה לקבל ממך הסכמה פוזיטיבית?

<חנה וינשטוק-טירי: כן.

<חנה וינשטוק-טירי: הכלל אומר הסכמה פוזיטיבית.

מירב בן ארי: אני לא חושבת שאי פעם זה קרה לי.

<חנה וינשטוק-טירי: אבל, יש חריגים.

<חנה וינשטוק-טירי: יש חריגים.

מירב בן ארי: נראה לי כל עם ישראל בחריגים.

<חנה וינשטוק-טירי: אני לא אכנס לחריגים, אבל יכול להיות שאת נפלת בחריגים.

יואל חסון: מה זה חריגים?

<חנה וינשטוק-טירי: למשל, אם החברה אומרת לך בואי נעשה עסקה לשנתיים, אני שלושה חודשים אתן לך את השירות בחינם, אז בתקופה הזאת של השלושה חודשים כעיקרון עסקה לתקופה קצובה, לכאורה הם אמורים להודיע לך ולקבל הסכמה פוזיטיבית להמשיך את העסקה לשנתיים נוספות.

איתן כבל: נכון, היה תיקון פה.

מירב בן ארי: מדהים.

מירב בן ארי: אף פעם לא קיבלתי הסכמות.

<חנה וינשטוק-טירי: נכון, אבל החוק בא ואומר שאם מראש הודיעו לך בחוזה שאחרי שלושה חודשים המחיר שלך עולה - -

מירב בן ארי: אז זה פוטר מהסכמה.

<חנה וינשטוק-טירי: - - אז הם פטורים מהסכמה פוזיטיבית.

מירב בן ארי: אז זה כולם עושים.

<קריאה: זה תמיד קורה.

<חנה וינשטוק-טירי: לא תמיד קורה.

<חנה וינשטוק-טירי: זה תלוי.

<חנה וינשטוק-טירי: החוק קובע בדיוק מתי וצריך לשים לב לניואנסים.

<חנה וינשטוק-טירי: לא תמיד הם עושים בדיוק מה שהחוק אומר, לפעמים כן, לפעמים לא, ותמיד כשמגיעה אלינו תלונה אנחנו בודקים אם הצרכן הוא לא בחריג.

איתן כבל: יש פרקים שהיועצים המשפטיים של אותם גופים לא לומדים.

<חנה וינשטוק-טירי: או שלא רוצים, אתה יודע.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: חנה, אני אומר את זה בציניות.

<חנה וינשטוק-טירי: אז זה המצב החוקי ואנחנו מברכים על ההוספה של ההודעה בסמס.

<חנה וינשטוק-טירי: עובדים היום עם סמסים.

איתן כבל: אז בואו נקרא.

איתן כבל: יש הערות כלליות אחרות?

איתן כבל: בבקשה.

<זאב פרידמן: זאב פרידמן, המועצה הישראלית לצרכנות.

<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, המועצה לצרכנות מאוד מברכת, מאותם טעמים שנשמעו כאן בוועדה.

<זאב פרידמן: רק צריכים לזכור שישנן קבוצות של אוכלוסייה שלא יקבלו את ההודעה הזו, ויכול להיות שצריך למצוא לזה פתרון אחר.

<זאב פרידמן: למשל, ישנן קבוצות שנמצאות תחת קומות כשרות, יש סיבות אחרות, מכשירים שאינם תומכי סמסים, וברוב המקרים כפי שהראיתי קודם לנציגי הממשלה, אלה ששולחים את הסמסים גם יכולים לקבל התראה מי קיבל ומי לא קיבל, כך שניתן תמיד למצוא את הפתרון, וישנם פתרונות משלימים.

<זאב פרידמן: אני רק אזכיר שיש שינויים והארכת עסקאות, שכמו שהזכירה עורכת-דין טירי, זה סיפור חד שבאמת צריכים לקבל הסכמה פוזיטיבית לחידוש, אבל לא תמיד יש חובה במקרים של שינוי מחיר ליידע את הצרכן באופן ספציפי.

<זאב פרידמן: יש הצעת חוק שנמצאת כאן בכנסת, שמספרה 1609, שבאה באמת לפתור גם את הבעיה הזו, שנועדה ליידע את הצרכן במועד שבו מתכוונים להעלות את המחיר.

איתן כבל: תודה, זאב.

איתן כבל: עוד מישהו רוצה להתייחס?

איתן כבל: בבקשה.

<ניר יוגב: ניר יוגב, סלקום.

<ניר יוגב: אנחנו לא מתנגדים להצעת החוק אבל אני רוצה לחדד מספר דברים.

<ניר יוגב: ראשית, צריך לקחת בחשבון שככלל, אני מסכים עם אדוני שהדרך לתקשר עם צרכן בסמס היא דרך קלה יותר בהרבה מאוד מקרים.

<ניר יוגב: יחד עם זאת, יש אנשים, ולא מעט, שרואים בהתקשרויות האלה ובעדכונים האלה שמקבלים מחברות, גם כשמדובר על הודעות שירות ולא על הודעות מכירה, הם רואים בזה מטרד והם לא שמחים לקבל את ההודעות האלה.

איתן כבל: ניר, תקשיב, אני אגיד לך מתי זה מטריד.

איתן כבל: אם האיש הזה, יש לו התקשרויות עם כל רחוב דיזנגוף, אלנבי וכל החברות, והם כל הזמן, זה כמו בתקופת בחירות.

איתן כבל: פה זה לא דומה.

איתן כבל: אני מבין מה שאתה אומר.

איתן כבל: פה אני נותן לך שירות.

איתן כבל: אלא אם כן תבוא ותגיד: גם כשאתה דופק אותי אל תודיע לי.

<ניר יוגב: לא, לא, אני לא אומר את זה בכלל.

<ניר יוגב: אני ממש לא אומר את זה.

<ניר יוגב: אני רוצה לחדד כמה דברים.

איתן כבל: תמיד אתה יכול לבקש גם הסרה אם אני מטריד אותך שאני מודיע לך שאתה צריך - - -

<חנה וינשטוק-טירי: לבוא ולהגיד הטרדה על הודעה על מועד סיום העסקה פעם בשנתיים, אז שיפסיקו עם כל ההודעות האחרות, כל ה"ספאמים" וכולי, ולא תהיה הטרדה.

איתן כבל: אני אגיד לך מה הבעיה שלי.

איתן כבל: שכל חמש דקות – ואני לא יודע איך המספר שלי מגיע – כל מיני כאלה שנותנים הלוואות ומוכרים זה.

מירב בן ארי: בית בכרכור.

איתן כבל: בית בכרכור, ונחלה לא יודע איפה, ולקנות בית על הים וכל הדברים האלה, ואני אומר לעצמי – אלוהים, זה מטריד.

יואל חסון: מה, לא קנית בית על הים?

איתן כבל: אני שוקל.

<ניר יוגב: הדבר השני שאני רוצה לחדד.

<ניר יוגב: זה נכון אפילו לחברות הסלולר, אם כי במידה פחותה, אבל בוודאי ובוודאי לחברות שהן לא חברות סלולר, שהחברה יכולה להתקשר עם פלוני בנוגע לעסקה מסוימת, קיבלה את מספר הטלפון ממנו, וטלפון, חלק גדול מהשוק או חלק נכבד מהשוק, נקרא לזה, זה מטבע סחיר.

<ניר יוגב: אנשים מוכרים מספרים, מוכרים טלפונים, ואז יכול להיווצר מצב שבו החברה תעדכן את מספר הטלפון שנמצא ברשותה, בשעה שהיא לא - - -

איתן כבל: יקירי, חלש.

איתן כבל: אני לא החלפתי משנת 90' שקניתי את המספר, לא סחרתי, ומי שסחר במספר שלי עשה עבירה.

איתן כבל: אתה יודע את זה.

<ניר יוגב: נכון.

<ניר יוגב: ועדיין, חלק גדול מהשוק - - -

איתן כבל: עזוב.

איתן כבל: בוא תקדם אותנו, יקירי.

איתן כבל: עזוב.

<ניר יוגב: מה שאני רוצה להציע לוועדה זה לאפשר לחברות להציע ללקוח במועד ההתקשרות לקבל הודעה, ואם הוא יבחר שכן וייתן מספר, אז הוא יקבל את ההודעה, אבל אם הוא לא רוצה לקבל את ההודעה - -

יואל חסון: בשום פנים ואופן.

<ניר יוגב: - - אז לתת לו את האפשרות לא לקבל את ההודעה.

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: אני לא מקבל את זה.

איתן כבל: אני יותר מזה אומר, אלא אם כן - - -

אורי מקלב: יחתים אותו על סעיף קטן, לא היית מעוניין לקבל את ההודעה.

<ניר יוגב: אפשר לקבוע את זה במעמד השיחה של המכירה, אפשר לקבוע כללים, אבל לתת ללקוח את האפשרות גם לא לקבל את זה אם הוא לא רוצה.

איתן כבל: אני במקרה הזה לא רוצה לתת ללקוח את האפשרות.

<ניר יוגב: למה להכריח אותו?

איתן כבל: תקשיב.

איתן כבל: אתה לא רק נציג של סלקום.

איתן כבל: אתה גם מקבל שירות מהרבה גופים אחרים.

<ניר יוגב: נכון.

איתן כבל: וגם אתה היית רוצה לדעת, כיוון שגם אתה עסוק מאוד מאוד מאוד, לדעת שהמחיר עולה או לחילופין שהעסקה הסתיימה והיא לא תתחדש אוטומטית.

איתן כבל: תמיד אנחנו, נדמה לנו שכל העניינים מתרכזים במקום בו אנחנו עובדים.

איתן כבל: החיים שלנו הם קצת יותר מורכבים, התקשרויות עם הרבה מאוד מאוד גופים.

איתן כבל: אני לא מקבל את זה.

איתן כבל: יש מישהו שרוצה עוד להתייחס?

<ניר יוגב: הדבר האחרון זה לגבי הזמן.

<ניר יוגב: אנחנו חושבים ש-14 יום זה לא מספיק, אנחנו רוצים שתאריכו את הזמן.

<ניר יוגב: יש מצבים שבהם הטבות מותקנות לכמות לקוחות מאוד גדולה במועד מסוים, ואז הודעות כאלה יכולות לעורר שיחות ויכולות לעורר עומסים.

<ניר יוגב: אנחנו מבקשים שתאריכו ותאפשרו לנו – אם כבר מתקבלת הצעת החוק.

איתן כבל: אבל אתה מוציא לו את ההודעה.

מירב בן ארי: זה בסך הכול הודעת טקסט.

<ניר יוגב: נכון, אבל הוא מתקשר אלי בעקבותיה בחלק ניכר מהמקרים.

<ניר יוגב: צריך להבין, הודעה – אגב, גם אם היא הודעת מכירה וגם אם היא הודעת שירות – היא מייצרת שיחה למוקד השירות.

איתן כבל: אני חושב שלושה שבועות.

מירב בן ארי: אין לי בעיה לשנות ל-21 יום.

<ניר יוגב: אנחנו מבקשים שתאפשרו לנו בין 14 ל-30 ימים לשלוח את ההודעה.

איתן כבל: 21 יום.

יואל חסון: למה?

יואל חסון: תסביר לי עוד פעם למה.

מירב בן ארי: הוא רוצה זמן - - -

איתן כבל: לא, לא.

איתן כבל: זה לא מופרך לגמרי.

איתן כבל: לא שזה בהכרח יקרה, אבל יש מצב שזה יקרה.

איתן כבל: אתה מקבל הודעה כזו אז אתה חוזר לברר, ואז יהיה עומס עוד יותר גדול, ואז במקום לא לחזור אחרי ארבע שעות, לא יחזרו אחרי שבועיים.

יואל חסון: 21 יום יפתרו את העניין?

איתן כבל: עוד שבוע תן לו, זה מרחיב לו את המנעד.

איתן כבל: איך אומרים, לא על זה.

איתן כבל: בבקשה.

<מיטל נעים: מיטל נעים, יס.

<מיטל נעים: רק להסביר על התקופה, בגלל זה אנחנו פה.

<מיטל נעים: גם בגלל זה החוק חוקק עם תקופת ההודעה שהייתה שלושה חודשים עד 30 יום לפני סיום תקופת המבצע.

<מיטל נעים: צריך להבין.

<מיטל נעים: לפעמים זה בלק של לקוחות מאוד מאוד גדול שאנחנו מודיעים להם על סיום תקופת המבצע.

<מיטל נעים: לקוחות כאלה חוזרים אלינו חזרה, וזה פשוט עומס, כמו שאמר יושב-ראש הוועדה, עומס גדול מאוד על המוקדים.

<מיטל נעים: אנחנו נותנים עוד שירותים לאלף ואחת דברים אחרים.

<מיטל נעים: פשוט אנחנו חייבים לנהל את זה חכם.

<מיטל נעים: אנחנו לא שולחים באותו יום הודעה לכולם.

איתן כבל: תודה לכם.

<מיטל נעים: רוצים לנהל את זה חכם, אז אני אומרת – אפילו 21 יום לפעמים, אם תוכלו לתת לנו 30 יום, חודש, שאנחנו פשוט מודיעים במנות.

<מיטל נעים: בטווח, במנות.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: מיטל, סגרנו כבר את העניין הזה, 21 יום.

איתן כבל: דרך אגב, חנה, עוד לא נגענו בסיפור – אני צריך להביא אותו – על השינויים של מועדוני הלקוחות.

איתן כבל: הזכירו לי גם כן את העניין הזה עכשיו.

איתן כבל: התחייבנו – את זוכרת, היה לי את החוק עם ישראכרט והסיפור של הכוכבים, שהפכו להיות "חורים שחורים", אבק.

איתן כבל: יש את הצעת החוק, פשוט אז הממשלה התחלפה ויש את כל הסיפור הזה של תוך כדי תנועה.

איתן כבל: אתה בא ומפתים אותך להיכנס למועדון הלקוחות, והם החליטו שזה כבר לא מתאים להם.

איתן כבל: ומשנים, ואתה תקוע עם כל מיני – יש לי, לא חשוב איפה, איזה 30,000 נקודות, אני לא יודע מה לעשות עם זה – לחלק, למכור.

<עידית חנוכה: לסחור בנקודות.

<קריאה: - - -

איתן כבל: ברור שלא, אני צוחק.

איתן כבל: אני אומר את זה במובן הזה שאנחנו נצטרך להביא את זה כי סיפור מועדוני הלקוחות, הגיע הזמן להסדיר אותו.

איתן כבל: הגיע הזמן להסדיר אותו בתוך כללים.

איתן כבל: אין לי שום בעיה, אני בעד מועדוני לקוחות וזה בסדר גמור, רק פשוט מועדון הוא לא גחמה של בעל הבית, של נותן השירות, דהיינו, ברצותו נותן, ברצותו לוקח.

איתן כבל: יש כללים, צריך שיהיו, והדברים האלה לא מוסדרים, ואני מתכוון להביא את זה בזמן הקרוב.

<זאב פרידמן: אדוני היושב-ראש, רק בהערת אגב.

<זאב פרידמן: הייתי מציע שאם כבר מסדירים את הנושא של המועדונים, להוסיף שם את העניינים של הגנת הפרטיות משום שבאותם מועדונים שומרות לעצמן בחלק מהמקרים החברות זכויות להעביר את הנתונים או לנתח אותם ולאפשר להן לשלוח לך סמס.

איתן כבל: אני חושב שזה אסור גם היום.

איתן כבל: זה מאגר מידע לכל דבר ועניין.

<זאב פרידמן: הם מחריגים את זה באופן מפורש והם מקבלים את ההסכמה של הלקוחות לנתח ולפלח את קניותיך, להשתמש בזה ולהעביר ולמסור, וכל מיני דברים כאלה.

<זאב פרידמן: פשוט צריך לקרוא את זה ולהתפלץ, וזה פשוט מאוד מתבסס על זה שאף אחד לא קורא את מה שמחתימים אותו.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בבקשה.

<ואיל גיגיני: עורך-דין ואיל ג'יג'יני, משרד התקשורת.

<ואיל גיגיני: לגבי הצעת החוק שאנחנו דנים בה, אנחנו העלינו בינינו הצעה להחריג את המכשירים שלא תומכים בקבלת מסרון.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: אתה תשלח להם, הוא חוזר אליך, אומר לך שהוא לא - - -

<ואיל גיגיני: הדוגמה הטובה לכך היא הטלפונים ה"כשרים".

איתן כבל: ברור, ברור.

אורי מקלב: אבל מה האלטרנטיבה?

איתן כבל: אתה לא יכול לשלוח מסרון למישהו שאין לו אפשרות לקבל מסרון.

איתן כבל: דרך אגב, יש גם חוק – העביר אותו אלי אפללו, שלא הייתה לו אפשרות לשלוח מסרון.

איתן כבל: מי שעונה לך, אין לו אפשרות לקבל, וגם זה לא עולה לו.

איתן כבל: השליחה הזו היא גם כן לא נחשבת למשלוח.

<ניר יוגב: לא מחייבים עליה כי היא לא הגיעה ליעדה.

איתן כבל: לא מחייבים אותו על שליחת המסרון כי הוא לא הגיע.

<ניר יוגב: שוק התקשורת עסק הרבה בחוק הזה.

איתן כבל: נכון, אני זוכר.

<קריאה: עד היום.

אורי מקלב: אבל יודיעו לו בחשבונית, לפי מה שכתוב בחוק הזה.

איתן כבל: אני זוכר את זה, אבל הוא הצליח עם זה, העביר את זה.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, במקרה הזה מי שלא מקבל מסרון, יודיעו לו בחשבונית.

<אפרת מאירי מרקוביץ: חייבים להודיע גם בחשבונית.

מירב בן ארי: בכל מקרה צריך להודיע לך.

מירב בן ארי: זה מוסיף.

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב, העניין הוא כזה.

איתן כבל: יכול להיות שאפשר להביא את זה בתיקון אחר.

איתן כבל: אני חושב שכבר עשינו את זה, אני חושב אפילו בעניין של החצי הראשון של החוק שאני העברתי על הכוכבים, שזה צריך להיות ממוקם באופן בולט בתוך החשבונית.

איתן כבל: נדמה לי כבר יש בחלק מהחשבוניות חובה מתי אתה מפסיק שירות או אם מעלים לך מחיר, שזה יהיה באותיות שהן גדולות יותר משאר האותיות.

יואל חסון: אני עד היום לא מסוגל לקרוא את החשבונית.

איתן כבל: אפשר גם לתקן את זה עכשיו לדעתי.

יואל חסון: אני עד היום לא מסוגל לקרוא את החשבונית של אורנג'.

איתן כבל: אני כבר מציע את הדבר הבא.

איתן כבל: חנה, אני מקווה שאתם לא תגידו לי "נושא חדש".

<איתי עצמון: הכנה לקריאה ראשונה.

איתן כבל: אז אני מציע את הדבר הבא, ברשותכם.

איתן כבל: קודם כול, את ה-21 יום.

איתן כבל: ואיל, את העניין של מי שאין לו מכשיר תומך – מה שאני מנסה להגיד, ואיל וחנה, שכבר בהזדמנות הזאת אפשר להגיד את ה-21 יום.

איתן כבל: ומכשיר שהוא לא תומך מסרונים, שההודעה תהיה באותיות בולטות.

<איתי עצמון: שבכל מקרה.

איתן כבל: בכל מקרה.

<איתי עצמון: בכל מקרה, בלי קשר.

מירב בן ארי: בלי קשר.

מירב בן ארי: סעיף 2 של החוק הזה מגדיר שצריך להודיע בחשבונית.

מירב בן ארי: אתה מוסיף לסעיף 2 - - -

איתן כבל: אותיות בולטות.

מירב בן ארי: בדיוק.

מירב בן ארי: בסעיף 2 זה כבר נמצא – להודיע בחשבונית.

מירב בן ארי: פשוט לא כל כך קטן, ובסוף, שאתה לא רואה את זה בכלל.

<איתי עצמון: יש הוראות דומות בחוק הגנת הצרכן בהקשרים אחרים.

איתן כבל: נכון, אני יודע שיש את זה כבר.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: בסעיף 13א(ב), אחרי פסקה (2), יש 1, 2, 3.

איתן כבל: ואז צדנו שתי ציפורים, וגם עזרנו, חבר הכנסת מקלב, למי שאין לו מכשיר תומך מסרונים.

יואל חסון: אולי זה יעזור לנו בהרכבת הממשלה.

איתן כבל: הנה, הלכנו לקראתכם.

איתן כבל: יואל, הלכנו לקראתו.

יואל חסון: הוא יזכור לנו את זה, אני יודע.

אורי מקלב: לאט-לאט ייכנס, אני מניח, גם הקומות הכשרות בטלפונים הכשרים, כמו המכשיר הזה למשל שהוא כן תומך מסרונים, אבל אלה כבר המכשירים היותר משוכללים.

יואל חסון: זה גם כשר?

אורי מקלב: זה כשר.

מירב בן ארי: זה כשר פלוס תומך מסרונים.

איתן כבל: יש ורסיות גם בכשרות.

אורי מקלב: אולי לא ניתן היום לעם, אבל לאט-לאט.

<קריאות: - - -

איתן כבל: לא, אני לא אומר על מכשיר תומך.

איתן כבל: אני אומר ברמת העיקרון, שתמיד בחשבונית - - -

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: זה בחשבונית, אבל העוסק לא אמור לדעת.

איתן כבל: במקום בולט.

איתן כבל: אותיות גדולות יותר, מה הבעיה?

איתן כבל: זה לא מצריך מהמנהל לרדת לבית דפוס כל יום.

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: השאלה אם העוסק אמור לדעת תמיד אם הטלפון תומך במסרונים.

איתן כבל: לא, לא, בלי קשר.

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: חשבונית, מבחינתי אין בעיה.

<הילה דוידוביץ- בלומנטל: מסרונים – לגבי ההערה - האם העוסק אמור לדעת אם המכשיר תומך או לא.

מירב בן ארי: לא.

איתן כבל: מבחינת

איתן כבל: כם בסלקום למשל, זה משנה אם אתה מוציא הודעה?

איתן כבל: מה קרה?

איתן כבל: כלום.

<ניר יוגב: לא.

<ניר יוגב: אני יכול להוציא את ההודעה, אבל העוסק – אפילו לא סלקום – אנחנו לא תמיד יודעים האם המכשיר של הלקוח תומך או לא, ולכן צריך להתלות את זה, בתנאי שהמכשיר תומך, זה הכול.

איתן כבל: לא, לא, בואו לא נעשה – איך הפכנו שורה ליום לימודים ארוך.

<איתי עצמון: כמו שאמרת.

איתן כבל: זה מה שאמרתי קודם.

איתן כבל: זאת לא הכוונה, זה לא יום לימודים ארוך.

איתן כבל: העניין הוא פשוט, הוא אומר ככה.

איתן כבל: מסרון בכל מקרה.

איתן כבל: לא קשור, לא שואל – יש לך תומך, לא תומך.

איתן כבל: יש לך, מגיע אליך; אין לך, לא מגיע אליך.

<ניר יוגב: בסדר גמור.

איתן כבל: ובלי שום קשר, בחשבונית, כשאתה מוציא את ההודעה, שיהיה באותיות בולטות, זה הכול.

איתן כבל: ואז, מי שאין לו אפשרות לקבל מסרון אמור לראות את זה – אנחנו לא יכולים עכשיו גם לנקוש בדלת של אלה ולהגיד תסתכל – זה במקום בולט מספיק, אנחנו ננסח את זה בצורה כזאת, ושלום עלייך נפשי.

איתן כבל: תודה רבה.

איתן כבל: יש עוד משהו שאני צריך לעשות עבורך?

מירב בן ארי: זהו.

איתן כבל: תודה.

אורי מקלב: שורה תחתונה, אדוני היושב-ראש, אם אני הבנתי אותך נכון.

אורי מקלב: גם אם יש בהסכם סעיף שלא צריך לשלוח אליו - - -

איתן כבל: בכל מקרה, כן.

<איתי עצמון: הוראות חוק הגנת הצרכן גוברות על כל הסכם נוגד.

<איתי עצמון: זה חוק קוגנטי.

אורי מקלב: אם אני הגעתי אתכם להסכם, חברות הסלולר במקרה הזה, למסלול שהוא מבחינתם היה לשנה, לקראת סוף השנה הוא צריך לשלוח.

איתן כבל: תוך 21 יום לפני סיום העסקה.

<קריאה: עסקה לתקופה קצובה.

אורי מקלב: הוא צריך להגיד - דע לך שהמסלול הזה, בסכום הזה, מסתיים.

אורי מקלב: אתה צריך או לחדש את זה או - - -

איתן כבל: כן, כן.

איתן כבל: זה כבר אינטרס שלהם, תאמין לי.

אורי מקלב: האינטרס שלהם לא להגיד מכיוון שאז - -

איתן כבל: ברור, אוטומט.

אורי מקלב: - - אתה הופך למסלול יקר מאוד, ואתה לא יודע.

מירב בן ארי: ברור.

מירב בן ארי: ברור.

איתן כבל: אתה יודע כמה שנים הם הרוויחו, כמה שנים הרימו מרפסות ב-050 על זה שאני לא ידעתי, לא שמתי לב לזה?

איתן כבל: כשזה מתחדש אתה אומר: אלוהים ישמור, כולם אומרים לידי שהם בגרושים, ורק אני היחיד פה ש"נטחן"?

איתן כבל: אבל לא חשוב.

איתן כבל: כן, גברתי.

<לירון עצמון: תודה לאדוני.

<לירון עצמון: לירון עצמון מאיגוד לשכות המסחר.

<לירון עצמון: רק לחדד את נושא מועד שליחת המסרון.

<לירון עצמון: הכוונה היא לא ל-21 יום לפני אלא לטווח שבין 21 יום לפני לטווח של 14 יום לפני.

איתן כבל: למה את חושבת שאנחנו התכוונו למה שאת אומרת?

<לירון עצמון: רק לחדד.

איתן כבל: לחדד אותנו או - - -

<לירון עצמון: לא.

<לירון עצמון: לחדד את הבקשה.

איתן כבל: אה, את מבקשת.

איתן כבל: זה משהו אחר.

<לירון עצמון: תודה.

<לירון עצמון: אני אסביר.

<ניר יוגב: זה מה שאנחנו ביקשנו.

איתן כבל: אני הבנתי, היא רק אמרה את זה בלשון שלה.

איתן כבל: בלשכות המסחר אומרים את זה בצורה יותר רחבה, כי אתם סלקום, הצגתם רק את עצמכם.

איתן כבל: פה, לשכות המסחר אומרים את זה לגבי כולם, ואנחנו כנראה נסרב.

<לירון עצמון: אני יכולה בבקשה להסביר את החשיבות של הטווח?

איתן כבל: אם כבר הגעת לפה והכנסנו אותך לתוך הפרוטוקול, דברי ימי הכנסת, אז בבקשה.

<לירון עצמון: אז תודה רבה.

<לירון עצמון: בעצם, אנחנו צריכים את הטווח הזה, העוסק צריך את הטווח הזה על מנת לנהל את העומס ולווסת את העומס בשירות הלקוחות שלו.

<לירון עצמון: זאת אומרת, זה היינו הך אם זה 21 יום או 30 יום כי אנחנו מדברים על נקודת זמן מסוימת שבה נשלחים המסרונים.

איתן כבל: אני מציע שאתם תפעילו את המוקד שמוכר באותו זמן.

מירב בן ארי: די, ברצינות.

מירב בן ארי: זה דבר כל כך פשוט.

איתן כבל: סליחה.

מירב בן ארי: לא, אבל כל כך מסבכים.

מירב בן ארי: סליחה, אדוני היושב-ראש.

איתן כבל: בלי לחץ.

איתן כבל: גברתי צריכה להיות רגועה, שיהיה לה כוח גם לקריאה השנייה והשלישית.

מירב בן ארי: צודק.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: סיימי בבקשה.

<לירון עצמון: מה שאני רוצה לומר, שהטווח הזה הוא הכרחי כדי לווסת ולנהל את העומס במרכז שירות הלקוחות.

<לירון עצמון: הלקוח לא ייפגע, הוא עדיין יקבל את ההודעה, את המסרון, זמן לאחר - - -

איתן כבל: סליחה.

איתן כבל: 21 יום, ובין קריאה שנייה לשלישית תשכנעי.

איתן כבל: שבי עם המציעה ותנסי לשכנע אותה.

איתן כבל: זה לא מופרך מה שאתם אומרים, אני לא בא ואומר לא יקום ולא יהיה.

איתן כבל: אני אגיד לך את זה כך.

איתן כבל: ציבור הצרכנים מרגיש מאוד – את יודעת, זה כבר בתחושה מאוד לא נעימה – זה בא משם, לכן הקיפודיות.

איתן כבל: אני לא מאשים אותך כמובן, רק שם את הדברים לפרוטוקול.

איתן כבל: זאב, רק אם מה שאתה אומר חשוב, אם לא, בוא תן לנו לקרוא.

<זאב פרידמן: אני פשוט חייב לסייג.

איתן כבל: אם אתה חייב, מי אני?

<זאב פרידמן: אני רק אומר כך.

<זאב פרידמן: כאשר הוועדה קובעת 21 יום לפני, זה בסדר גמור, אין לי שום הערה לחוק.

<זאב פרידמן: אבל אם אנחנו קובעים טווח מ-21 יום עד ליום חידוש החוזה, אזי אני מבקש לקחת את ה-21 ימים ולהזיז אותם טיפ-טיפה אחורה כדי שלצרכן יהיה זמן - - -

איתן כבל: העניין ברור, זאב.

איתן כבל: 21 יום לא יכולים להיות עכשיו שהוא פתאום קם - - -

<זאב פרידמן: לא שיקבל ביום האחרון את ההודעה ואז כבר אין לו זמן להגיב.

איתן כבל: זאב, לכן כתוב 21 יום.

איתן כבל: לא כתוב "תוך 21 יום".

אורי מקלב: אבל למעשה, הוא יוכל גם ביום האחרון.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: לא.

מירב בן ארי: 14 ימים לפני מועד סיום העסקה.

איתן כבל: 21 יום לפני - לפני המועד הקובע.

מירב בן ארי: צריכים להודיע לך.

אורי מקלב: 14 יום.

מירב בן ארי: תיקנו את זה.

מירב בן ארי: תיקנו את זה בזמן שלא היית ל-21 יום.

איתן כבל: מי קורא?

איתן כבל: בבקשה.

<איתי עצמון: אני אקרא את הצעת החוק.

<איתי עצמון: "הצעת חוק הגנת הצרכן (תיקון – הודעה במסרון על סיום עסקה לתקופה קצובה), התשע"ה-2015 תיקון סעיף 13א 1.

<איתי עצמון: בחוק הגנת הצרכן, התשמ"א-1981, בסעיף 13א(ב), אחרי פסקה (2) יבוא: "(3) במסרון למספר הטלפון הנייד שמסר הצרכן לעוסק – אם מסר" – וכאן התיקון שדיברו עליו חברי הכנסת – "21 ימים לפני מועד סיום העסקה או ההתחייבות.

<איתי עצמון: "" תיקון נוסף שדובר עליו הוא התיקון שנוגע לפסקה (2) הקיימת בסעיף קטן (ב), שקובעת שעל העוסק לציין את מועד סיום העסקה או ההתחייבות בכל חשבונית, קבלה או הודעת תשלום.

<איתי עצמון: כאן אני מציע את התוספת "בהבלטה מיוחדת ובאותיות ברורות וקריאות".

איתן כבל: מה שכתוב בחוק הגנת הצרכן.

<איתי עצמון: זו תיבה שמופיעה כבר היום בסעיף 13ג רבא, שאבתי משם את התיבה הזאת.

איתן כבל: בסדר גמור.

<איתי עצמון: שתי הערות קטנות, אדוני היושב-ראש.

<איתי עצמון: הערה אחת לגבי מועד התחילה של החוק המוצע.

<איתי עצמון: האם נדרשת איזושהי תקופת היערכות?

איתן כבל: ארבע שנים הכנה.

איתן כבל: בטח תבקשו חמש.

<ניר יוגב: שלושה חודשים נראה לנו מספיק.

איתן כבל: כן, גם אני חושב.

<חנה וינשטוק-טירי: בסדר גמור.

איתן כבל: בינינו, זה גם נשמע לי מופרך, אבל בסדר.

איתן כבל: איך אומרים, שלא נגיד שלא באנו בלב נקי ובנפש חפצה.

<קריאה: אז שלושה חודשים?

איתן כבל: שלושה חודשים.

<איתי עצמון: שלושה חודשים מיום הפרסום.

<איתי עצמון: הערה נוספת לעניין תחולה על עסקאות קיימות, כלומר עסקאות שנחתמו בעצם לפני יום התחילה, האם יש צורך לקבוע הוראה לעניין הזה.

<חנה וינשטוק-טירי: כן, אנחנו חושבים שכן, ובלבד שמועד סיום העסקה טרם הגיע.

איתן כבל: עדיין.

איתן כבל: כל עסקה שעדיין לא מלאו לה, שהיא נכנסת לקטגוריה הזו, ועדיין האפשרות ל-21 יום, אחרי השלושה חודשים האלה, מתקיים, זה צריך להיות בפנים.

<חנה וינשטוק-טירי: נכון.

<איתי עצמון: כלומר, החוק המוצע יחול גם על עסקאות קיימות.

<חנה וינשטוק-טירי: עשינו את זה בעבר.

<חנה וינשטוק-טירי: סטנדרטית, עשינו את זה בהרבה תיקוני חקיקה.

<איתי עצמון: הוראה כזאת, אני חושב שעוגנה בסעיפים אחרים גם בהצעת החוק.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: חברת הכנסת בן ארי במקום חבר הכנסת רועי פולקמן.

איתן כבל: בעד – 3

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: עלות תקציבית.

<איתי עצמון: יש נציג של משרד האוצר?

<עידית חנוכה: הם מסרו לנו שההצעה לא כרוכה בעלות תקציבית.

מירב בן ארי: אין.

<איתי עצמון: נציג האוצר מסר את הדברים?

<עידית חנוכה: עידו סופר, רפרנט תעשייה באגף התקציבים, מוסר כי אין עלות תקציבית להצעת החוק.

איתן כבל: אוקיי.

איתן כבל: תודה.

<חנה וינשטוק-טירי: הערה.

<חנה וינשטוק-טירי: צריך להבין - יש לנו גם את חוק ה"ספאם".

<איתי עצמון: חוק התקשורת?

<חנה וינשטוק-טירי: שההודעות האלה, הסמסים האלה, לא יהיו כלי ל"ספאמים".

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: ברור.

<חנה וינשטוק-טירי: זאת אומרת, המטרה של ההודעה זה להודיע על מועד סיום העסקה.

<חנה וינשטוק-טירי: אתה רוצה לחדש איתי, תרים טלפון ותעשה את זה באופן שלא סותר את החוק.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: תודה רבה לכם.

מירב בן ארי: תודה רבה.

איתן כבל: הצעת החוק אושרה לקריאה ראשונה ולאחר מכן תחזור אלינו להמשך דיון.

איתן כבל: אני מבקש להודיע, חבר הכנסת מקלב, על הצטרפותם של החברים הבאים מוועדת הכלכלה לוועדת המשנה למאבק בתאונות הדרכים, בראשות חבר הכנסת ידידי מקלב.

איתן כבל: הצטרפו: נאוה בוקר, דוד ביטן, יצחק וקנין, דב חנין, יוסי יונה, איילת נחמיאס ורבין ורועי פולקמן.

איתן כבל: ליושב-ראש הוועדה נבחר חבר הכנסת אורי מקלב ב-4 באוגוסט 2015.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: בעד – 3

איתן כבל: נמנעים – אין

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הישיבה נעולה.