ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 62, 2015-10-25 09:30

דוד אמסלם: אנחנו באנו להתרשם קודם כל ונעשה את הדיון שם, אבל תראה לנו את הדירות.

<עופר איובי: כל הדירות האלה.

<עופר ברקוביץ: יש 12 דירות, כל הטור הזה.

<עופר איובי: זאת האחרונה, כל השורה הזאת.

דוד אמסלם: ואני רואה שגם אלה.

<עופר איובי: אלה נפגעו, אבל שופצו - - -

דוד אמסלם: על ידי מי?

דוד אמסלם: על ידי הדיירים עצמם?

<עופר איובי: על ידי עצמם, על ידי הביטוחים.

<עופר איובי: הם חזרו לגור, אבל יחד עם זה יש פה את הסכנה, שכל 4 הדירות האלה נתלות - - -

דוד אמסלם: גם אלה פונו?

<עופר איובי: אלה לא פונו, עכשיו החזירו אותם, אבל לדעתי זה סיכון, גם צריך מהר לפתור את הבעיה הזאת, כדי שלאלה לא יקרה אסון.

<עופר איובי: אתה רואה איך זה נראה, על מה זה נשען.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: כאן יש כרגע 12 משפחות.

<עופר איובי: 12 דירות, 12 משפחות מחוץ לביתן.

דוד אמסלם: זה לא אירוע של ספורט, זה לא חגיגה של זמרים, יש פה 12 משפחות שחרב עליהן עולמם, הוא צריך לבוא ולהוביל את העסק הזה.

דוד אמסלם: לא יושב ראש ועדת הפנים של הכנסת צריך לבוא לכאן, עם חבר הכנסת שיזם את זה, בעצם מיקי לוי ואורי מקלב, לבוא לכאן ולהתחיל לנהל את האירוע הזה.

דוד אמסלם: זה התפקיד של העירייה, בכל עיר ראש העיר אחראי כלפי הדיירים שלו.

דוד אמסלם: אני לא אומר - - -

<קריאה: בכל זאת באתם, אז מה אתם מתכוונים לעשות?

דוד אמסלם: דרך אגב, עשיתי.

דוד אמסלם: זה כבר דיון שני שאנחנו עושים ואני לא ארפה בנושא הזה עד שהרשויות יבואו, העירייה תוביל את זה מול משרדי הממשלה, יאגמו את המשאבים כדי לפתור את העניין.

דוד אמסלם: זאת היא בעצם המשימה.

מיקי לוי: קודם כל זה שיושב ראש הוועדה הרים את הכפפה הזו וכינס ועדה חשובה מאוד לדיון מהיר, שאפו גדול, זה לא דבר של מה בכך.

מיקי לוי: אנחנו שנתיים מיום האירוע, כולם התייצבו ביום הפיצוץ לאור הזרקורים והמצלמות ושום דבר לא זז.

מיקי לוי: שום דבר לא זז.

מיקי לוי: מה שעשה יושב ראש הוועדה, זה פשוט, נכון שיש שני חברי כנסת שהרימו את זה לראש סולם העדיפויות.

מיקי לוי: אחרי הפגישה בוועדה אנחנו עשינו מעשה נוסף, הלכנו, סגן שר השיכון, חברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס ואני, קבענו פגישה עם מנכ"ל סופרגז, באנו כולנו לקראת מלחמה, הגיע מנכ"ל סופרגז ואומר 'אני עם ידיים נקיות, אני רוצה לשלם את הכסף עבור שיקום ההריסות'.

מיקי לוי: יש התחייבות שלו.

<עופר איובי: זה לא נכון.

מיקי לוי: רגע, עופר, שמע.

מיקי לוי: עופר, אתה רוצה להמשיך כך?

מיקי לוי: אנחנו ניתן לך לטפל.

מיקי לוי: הבחור ישב יחד עם סגן השר ויחד איתי.

<עופר איובי: זה לא מספיק.

מיקי לוי: נכון שזה משולב עם כספי הפיצויים של חברות הביטוח, נכון שרוצים שיהיה כאן איזה שהוא יזם כדי שיבנה עוד שתי דירות, אנחנו מחכים לעיריית ירושלים.

מיקי לוי: ראש העיר מגיע לכנסת לפגישה איתי, אני אבקש גם מדודי וגם מסגן השר להצטרף כדי לסכם את זה.

מיקי לוי: אם רוצים להמשיך ול - - -

<עופר איובי: מיקי, אתה צודק, רק אתה לא מעודכן עד הסוף, שהחלופה הזאת של התמ"א - - - בישיבה אני אעלה את זה.

<עופר איובי: אתה לא מעודכן, אני אגיד את זה.

<עופר איובי: הם לא עדכנו אתכם.

דוד אמסלם: אנחנו עכשיו נכנס ישיבה לגבי הנושא של הפרטים, דבר אחד ברור, שמי שצריך להוביל את האירוע זו עיריית ירושלים, ראש עיריית ירושלים, כאירוע מז'ורי כזה, אירוע דרמטי מהסוג הזה.

דוד אמסלם: דרך אגב, כשהיה אסון ורסאי מי שהוביל את זה הוא ראש עיריית ירושלים דאז.

דוד אמסלם: יש אירועים שהם ברמת ראש עיר, זה לא ברמת פקיד כזה או אחר.

דוד אמסלם: כאן ראש העירייה, אני מניח שאם זה היה מרתון הוא היה פה, אם זה היה איזה אירוע ספורטיבי, הוא היה פה.

דוד אמסלם: כשמדובר ב-12 משפחות שחרב עליהן עולמן הוא מהאו"ם, כאילו לא קיים.

דוד אמסלם: זה לא הגיוני.

דוד אמסלם: לכן אנחנו עכשיו הולכים לעשות את הדיונים על הפרטים כדי לנסות לסגור את הקצוות, גם מול עיריית ירושלים.

<עופר איובי: תודה רבה.

דוד אמסלם: מדינת ישראל שלחה משלחת לנפאל ברעידת האדמה שעלתה עשרות מיליוני שקלים למדינת ישראל - - -

מיקי לוי: 50 מיליון שקל, הנה אני אומר לך, הייתי באוצר.

מיקי לוי: ותוך כמה זמן?

מיקי לוי: 24 שעות.

דוד אמסלם: אני חושב שהמדינה פתוחה לרעיון, רק מישהו צריך להוביל את זה.

דוד אמסלם: מה מצפים?

דוד אמסלם: שהגברת הזאת תבוא עכשיו, תיסע למשרד האוצר, תדפוק בדלת ותגיד לשר כחלון 'אני רוצה לדבר איתכם על הבית שלי'?

דוד אמסלם: הרי זה לא הגיוני.

דוד אמסלם: בשביל זה יש עירייה, זה התפקיד של העירייה.

דוד אמסלם: עכשיו לסיור הזה אפילו מנכ"ל העירייה לא מגיע.

<עופר איובי: בשנה שעברה - - - ארנונה כדי לשלם על הבתים.

דוד אמסלם: בוודאי.

דוד אמסלם: אמרתי את זה כבדיחה, אז אני מעריך ש - - - אני אומר, זו טעות שמישהו בעצם לא ידע, זה לא הרעיון.

דוד אמסלם: הרעיון הוא שעירייה צריכה לבנות את המהלך, לקחת אותו לידיים שלה, להבין שהדיירים האלה, חייבים לפתור את העניין שלהם.

דוד אמסלם: כרגע הם הומלסים, כל אחד עם המזוודה שלו, מסתובב בין לבין.

דוד אמסלם: בן אדם בגיל שלה, אנשים בגיל שלהם - - -

<קריאה: יש דיירים ש - - -

דוד אמסלם: יש פה אנשים ש - - - בוועדה, אתם תראו את זה.

דוד אמסלם: הם צריכים ללכת בין לבין כאילו איזה פליטים עכשיו באירופה?

דוד אמסלם: כאילו עכשיו הם יצאו מסוריה ועכשיו הם מתחילים להסתובב בין הבתים?

דוד אמסלם: זה לא נשמע הגיוני בכלל.

<עופר איובי: שורה תחתונה כסף כסף כסף.

<עופר איובי: וזה לא הרבה כסף.

<עופר איובי: בשניות יכולים לארגן את זה ולפתור את כל הבעיה הזו.

אורי מקלב: אתה יודע שחודש כסלו, החודש הבא, קוראים לו כסלו, כיס ולב, למה?

אורי מקלב: כי כסף לבד לא, צריך להיות גם לב מחובר אל הכיס.

אורי מקלב: אנחנו דורשים מעיריית ירושלים מה שאנחנו דורשים מכל העיריות, דבר ראשון לעשות ואחרי זה לטפל במי שצריך ובאמת לעזור.

אורי מקלב: במיוחד עיריית ירושלים שהיא מקבלת 300 מיליון שקל כמענק בירה, היא יכולה עוד להקצות כמקדם של טיפול בבעיה הזאת ואחרי זה לבוא למשרדים הממשלתיים לדרוש את מה שהם צריכים לתת.

<קריאה: בפיצוץ הוא ידע לבוא ולהגיד להם 'אה, מסכנים, מסכנים'.

<קריאה: מאז לא ראו את הפרצוף שלו.

אורי מקלב: אנחנו נמשיך את הדיון.

אורי מקלב: (ישיבת הוועדה)

דוד אמסלם: צהריים טובים.

דוד אמסלם: קודם כל אנחנו נוהגים בדרך כלל לפתוח בשבחה של אכסניה, אז באמת תודה רבה למינהל הקהילתי, לעופר איובי, יושב ראש המינהל, למנהלת המינהל, לעובדים, באמת על האירוח, קבלת הפנים ושאפו, עופר, ותודה לך, וכמו שאמרנו, לעובדים.

<עופר איובי: הכבוד הוא שלנו.

דוד אמסלם: אני רוצה גם לברך את חברי הכנסת שמשתתפים בוועדה.

דוד אמסלם: אני רוצה לספר לכם, היום יום ראשון, ביום ראשון בדרך כלל אין ועדות, אין סיורים, לחברי הכנסת יש מספיק דברים לעשות שלא קשורים רק לפעילות הכנסת.

דוד אמסלם: ביום ראשון זה יום שבדרך כלל לא מתכנסות הוועדות בכנסת, בדרך כלל הח"כים והמפלגות, יש להם עיסוקים נוספים חוץ מהעבודה הפרלמנטרית בכנסת, יש להם מפלגות וכו'.

דוד אמסלם: יש פה חברי כנסת שבאמת מלווים את הנושא הזה באופן אישי, הם העלו את זה גם בפניי, הם היו הטריגר לכל הנושא הזה.

דוד אמסלם: זה גם חבר הכנסת מיקי לוי וגם חבר הכנסת אורי מקלב, שמעבר לזה שירושלים זה בנשמה שלהם, הם גם אנשים מאוד חברתיים ובאמת הדברים החברתיים חשובים להם מאוד.

דוד אמסלם: הם עזבו את העיסוקים שלהם, כמו שאמרתי, ביום ראשון, ובאו והצטרפו לסיור בוועדה.

דוד אמסלם: תודה רבה לכם ושאפו.

דוד אמסלם: דרך אגב, חבר הכנסת מיקי לוי הוא לא חבר בוועדה ובכל זאת הוא מלווה את הנושא ומשתתף בכל הדיונים בנושא הזה.

דוד אמסלם: כמובן שיש לנו פה את סגן השר, אחי ורעי ז'קי לוי, שבא מבית שאן בבוקר.

דוד אמסלם: אני גר במעלה אדומים, אבל הגעתי לכאן ב-9:20 ואמרו לי 'כבר ז'קי למעלה שותה קפה'.

דוד אמסלם: אז באמת ז'קי יצא מהבית כנראה ב-6:30 כדי להגיע בכל הפקקים ובאמת שאפו.

דוד אמסלם: תודה רבה, ז'קי.

דוד אמסלם: היות שהנושא כבר נדון בישיבת ועדת הפנים של הכנסת, בדרך כלל בוועדות הכנסת לא עושים דיונים רציפים, יש דיון ובזה נגמר האירוע, אנחנו מתכוונים לעשות דיונים רציפים בנושא עד שאנחנו נפתור אותו.

דוד אמסלם: צריך להבין, לוועדות הכנסת אין סמכויות אופרטיביות, אם זה היה אצלנו ביד, אז תאמינו לי, אחרי הדיון הקודם כבר היה פתרון, בגלל שאני כבר יודע מה כיוון הפתרון ומה צריך להיות בו.

דוד אמסלם: אלא אנחנו, התפקיד שלנו זה להציף את זה כל הזמן בקטע הציבורי, לדבר גם עם המשרדים הממשלתיים, עד כמה שהדבר ניתן.

דוד אמסלם: אבל כפי שציינתי בסיפור, בסופו של עניין הפיבוט, הבן אדם שאמור לתכלל את כל האירוע הזה, זה עיריית ירושלים, אף אחד לא יכול לעשות את זה במקום עיריית ירושלים.

דוד אמסלם: צריך להבין, זה התפקיד שלה, זה תפקיד של ראש עיריית ירושלים בכבודו ובעצמו והוא צריך להנחות פקיד ברמת הדרג הכי בכירה בעיריית ירושלים, קרי מנכ"ל העירייה, כדי לתכלל את כל הגורמים, גם הממשלתיים וגם העירוניים כדי להביא את הנושא הזה לכלל סיום.

דוד אמסלם: עשינו את הדיון במושב הקודם, ב-22.7 עשינו דיון בנושא, אני אתן קצת התייחסויות למספר אנשים ואחרי זה נעבור בעיקר לנושא עיריית ירושלים, נראה איך הם מקדמים את זה ואחרי זה נסכם שוב את הישיבה.

דוד אמסלם: אז הייתי מבקש קודם את יושב ראש המינהל, הוא בעצם מארח אותנו פה, לומר מספר דברים.

<קריאה: הוא גם פעל רבות.

דוד אמסלם: אני רוצה להגיד משהו לגבי עופר איובי.

דוד אמסלם: אני מכיר את עופר איובי הרבה מאוד שנים, אין אומרים שבחו של אדם בפניו, אבל מקצת אני יכול להגיד.

דוד אמסלם: בן אדם עם הרבה נשמה, הרבה אכפתיות, איש שהמצוקות הקטנות חשובות לו מאוד, איש שתורם מכספו, אני יודע את זה באופן אישי, מכספו הפרטי להרבה מאוד ארגוני צדקה.

דוד אמסלם: כל נושא של צדקה הוא נמצא בפנים והוא באמת איש של נשמה גדולה.

דוד אמסלם: אז, עופר, מזל שאתה פה במינהל הקהילתי, נמצא בראש המינהל ומוביל את זה, בגלל שאחרת אם היה לנו מישהו אחר יכול להיות שהיינו נתקלים בעוד בעיה כמו בעיריית ירושלים.

דוד אמסלם: אז באמת שאפו ואני מודה לך אפילו בשם התושבים בנושא הזה.

דוד אמסלם: בבקשה, עופר.

<עופר איובי: תודה רבה על המילים החמות, מקצתן זה קצת - - - קודם כל אני רוצה להודות לוועדת הפנים, לחבר הכנסת מיקי, לאורי מקלב, לז'קי לוי, ולחברי דודי אמסלם, כיושב ראש ועדת הפנים, שבאמת לקחו את העניין הזה לא כמסע של יחסי ציבור, לעומת האחרים, ואני לא אנקוב בשמות מי ומה, פשוט לקחו את זה באמת מתוך רצון לסייע ולהביא את הנושא הכאוב הזה לסיום.

<עופר איובי: אני באמת רוצה להודות לכם, קודם כל בשם התושבים המסכנים שנמצאים 21 חודשים מחוץ לביתם, 21 חודשי סיוט, 21 חודשים שכל שעה, כל דקה, כל שנייה נראים להם כנצח, ואפשר להבין גם למה.

<עופר איובי: אף גוף מוסדי, כלכלי, עברנו על זה, אני לא אלאה אתכם בדברים האלה, אני אגיע באמת למה שהגענו מבחינת החלופות.

<עופר איובי: אף גוף לא הרים את הכפפה, לא גוף מוסדי, לא גוף ציבורי, כולם אטומים, פשוט אטומים, כלכלית ועוד יותר רגשית, אף אחד לא מרחם עליהם, כל אחד בא ואומר את דברו ונעלם.

<עופר איובי: על כך מגיע לכם באמת שאפו גדול שאתם הוכחתם ומוכיחים בחודשים האחרונים שהתגייסתם לסיפור הזה שלא ככה העניין, שבאמת אתם רוצים להביא את זה לסיום ותודה רבה על כך, בשמי, בשם התושבים, בשם המינהל ובשם תושבי גילה בכלל ואני חושב שגם בשם תושבי מדינת ישראל.

<עופר איובי: אני חושב שכל איש במדינת ישראל יהיה שמח לשמוע שהנושא הזה הגיע לפתרון על הצד הטוב ביותר ולהחזיר את האנשים האלה לביתם במהרה.

<עופר איובי: חשוב להדגיש שכל הדיירים שמדובר בהם, החבר'ה שדיברת איתם, אלה הצעירים שבחבורה, כולם גיל 65 ומעלה, אנשים שבאמת רוצים לעשות את הפנסיה שלהם בכבוד ולא צלח בידם, עקב האסון הזה, אבל אני מקווה שאתם תתרמו לזה.

<עופר איובי: אני רוצה לדבר דווקא על החלופות.

<עופר איובי: הוצעו הרבה פעמים חלופות, בהתחלה הנזק היה באומדן של 15 מיליון שקלים.

<עופר איובי: מיקי, זו התייחסות בעיקר לדבריך, הוצעו חלופות לגבי תמ"א 38, האלטרנטיבה הזו נבדקה מספר פעמים, אבל יש לי את התחושה, כל פעם שמופעל לחץ על גורם זה או אחר, במיוחד סופרגז, ישר הם מגיעים לעירייה ומחפשים חלופה כדי למזער את הנזק.

<עופר איובי: הרי הם לא עושים את זה מאהבת מרדכי, הם רוצים פשוט למזער את הנזק, כמה שפחות להוציא מכיסם.

<עופר איובי: החלופה הזו נבדקה שוב פעם ובסופו של יום הוצגה לנו החלופה הזאת ביום שלישי שעבר ונמצאה אלטרנטיבה לא מציאותית, כי זה משהו כמו חמש שנים, כל התהליך הזה, והעלות שלה היא הרבה יותר גבוהה מחלופה של שיקום.

<עופר איובי: הגענו לעניין הזה שהחלופה של שיקום היא בן 6.5 ל-7 מיליון שקלים.

<עופר איובי: חברת הגז, מה שהיא מנסה זה כל הזמן למזער והיא כל הזמן טוענת 'אנחנו לא אשמים, אנחנו באים מתוך אחריות ציבורית, שעיריית ירושלים גם תגלה אחריות ציבורית'.

<עופר איובי: אני רק לא יודע אם עיריית ירושלים השתתפה ברווחי הגז מהחשבונות שהתושבים האלה שילמו.

<עופר איובי: צריך לאלץ את חברת הגז.

<עופר איובי: מאחר שבאמת הבאנו את המספר הזה, זו הנקודה שאני רוצה להתמקד הזה, הבאנו את המספר הזה, מ-15 מיליון שקלים ל-7 מיליון שקלים.

<עופר איובי: מיקי, שלא יספרו לך סיפורים וזה לא הסיפור שהתושבים לא רוצים לשים את הביטוח שלהם.

<עופר איובי: זה בלוף.

<עופר איובי: כל פעם שיש לחץ ציבורי, ואתם עכשיו עושים את הלחץ והם מרגישים את זה, הם פשוט מחפשים פתרונות וממציאים רעיונות.

<עופר איובי: זה לא.

<עופר איובי: אני אומר לך, סופי זו חלופת השיקום, 7 מיליון שקלים.

<עופר איובי: הם מוכנים לשים 4, 4.5, 5, אנחנו לא רחוקים, אנחנו רחוקים סך 2 מיליון שקלים ואני מבקש שוועדת הפנים ואתם, באמת כאנשים בעלי השפעה וכוח, להשפיע עליהם לשים את ה-2 מיליון האלה ולגמור את הסאגה הזו.

<עופר איובי: צריך להבין שבזה הם חוסכים הרבה, כי כל התהליך הזה שהתיק עובר מפרקליטות, משטרה, משטרה לפרקליטות, רק חברת הגז נהנית מזה, כי אם היו מוצאים אותם אשמים אז הם היו באים מהר ושמים את כל הכסף ויתרה מכך גם את עוגמת הנפש.

<עופר איובי: הם מאלצים אותנו היום, התושבים המסכנים האלה אפילו לא יכולים לתבוע אחרי את עוגמת הנפש שהם היו בה כל ה-21 חודש ומגיע להם.

<קריאה: וההוצאות.

<עופר איובי: וכל ההוצאות שהיו.

<עופר איובי: כל זה נמחק רק על ידי הסכמה שהם יביאו את הכסף לחלופת השיקום.

<עופר איובי: הם רוצים להביא 4.5-5, לנו זה לא מספיק.

<עופר איובי: אני מבקש שתשפיעו על חברת הגז להביא את כל ה-7 מיליון שקלים ולהביא את הנושא הזה לפתרון ולסיום.

<עופר איובי: שתוך חודש-חודשיים, בעזרת ה', בסך הכול חלופת השיקום היא 10 חודשים, היא לא יותר מזה, תוך 10 חודשים הם יכולים לחזור הביתה.

<עופר איובי: החלופה הזו, דרך אגב, נבדקה על ידי שני מהנדסים במקביל שלא מכירים אחד את השני, שניהם הגיעו לאותו סכום.

<עופר איובי: אז אני חושב שעל זה אני לא רוצה להעלות את כל הדברים כי אתם מכירים, אבל זה לב העניין, כך אפשר להחזיר אותם.

דוד אמסלם: תודה רבה, עופר.

דוד אמסלם: הייתי מבקש את ההתייחסות של ז'קי.

ז'קי לוי: קודם כל אני רוצה לברך את יושב ראש הוועדה שלקח את הנושא ומוביל אותו, את חבר הכנסת מיקי לוי ואורי, שבאמת נרתמו וכל הזמן הם בתוך הנושא, ועופר.

ז'קי לוי: אני חושב שמי שהיה פה היום צריך להבין שני דברים, אחת, בוא נפריד את הפתרון מהבעיה של הדיירים, צריך לפתור מיידית את בעיית הדיירים, העירייה צריכה לקחת אחריות, כולנו נירתם ונגייס את הכסף שצריך.

ז'קי לוי: הדיירים לא בני ערובה, הם מספיק היו בחוץ והם לא צריכים להמשיך בלי לראות אופק ונחמה.

ז'קי לוי: אני יכול להגיד לכם כראש עיר לשעבר, זה באחריות העירייה.

ז'קי לוי: היא הפטרון, היא בעל הבית, היא צריכה לפתור את הבעיה.

ז'קי לוי: את הכסף, כולנו נמשיך להירתם להביא את הכסף, מיקי גייס אותי, היו לנו כמה פגישות, ישבנו עם מנכ"ל הגז, הוא אמר שהוא מוכן לתת 5 מיליון ומי שפותח ב-5 מיליון אפשר לגייס אותו ליותר אם הוא רואה פתרון סופי.

ז'קי לוי: אבל עוד פעם אני חוזר לנושא, לא לתפוס את הדיירים בני ערובה, צריך לפתור את הבעיה.

ז'קי לוי: הדבר השני שאני חושב שמחייב אותנו כחברי כנסת ואת ידידי כראש ועדה, זה להוביל פתרון לעתיד.

ז'קי לוי: חייבת להיות קרן של המדינה.

ז'קי לוי: הנושא הזה הציף והשאיר אותנו ערומים והוא הוכיח לכולנו שאם חס וחלילה יהיה אסון אנחנו לא מכוסים.

ז'קי לוי: הפתרון העתידי זה ליצור מה שנקרא משהו באחריות המדינה.

ז'קי לוי: לא יכול להיות שבמשרד השיכון אין תקנה, לא יכול להיות שאין במשרד האוצר, ואם מיקי לא היה מעלה שאילתה והייתי עולה לא הייתי יודע.

ז'קי לוי: אני בעצמי הלכתי למשרד ובדקתי, אין.

ז'קי לוי: מדינת ישראל לא לקחה את זה בחשבון וצריך לקחת את זה גם ב - - - לא יודע בכמה אגורות בגז ושתהיה קופה לאומית לצרות כאלה.

ז'קי לוי: עד אז צריך לפתור את הבעיה מיידית בפתרון שהעירייה לוקחת אחריות ומאשרת לקבלן את הסכום ולהתחיל לעבוד.

ז'קי לוי: כולנו נתגייס לגרום שהפער יצומצם ויהיה כסף.

ז'קי לוי: אבל הדיירים לא צריכים להיות בני ערובה, הרשות לא יכולה לשבת מהצד.

ז'קי לוי: זו אחריות שלה, אלה הדיירים שלה, זה חלק בלתי נפרד מהאחריות של רשות.

דוד אמסלם: תודה רבה, ז'קי.

דוד אמסלם: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה, אחרי זה מיקי.

אורי מקלב: יושב ראש הוועדה, סגן השר, עופר יושב ראש המינהל, מיקי חברי, חבר הכנסת, מהנדס העיר, עופר ברקוביץ, יש כאן חבר ועדת הפנים, הצוות, וכל הדיירים שנמצאים פה וכל מי שקשור לעניין.

אורי מקלב: בפרפראזה אומרים תמיד טוב מראה עיניים, כאן אנחנו רוצים להגיד רע מראה עיניים ומשמע אוזניים, לראות את חורבן הבתים האלה, מצד אחד כבר מעלים אבק, אפר וזכוכיות מתנפצות וביחד לראות את הקפה ואת כוס הקפה שבאמצע, זה דבר שנשאר ומשאיר רושם מאוד קשה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שלראות דברים כאלה, גם בתקופות כאלה, זה לא סנגוריה, זה קטגוריה.

אורי מקלב: לראות דבר כזה שתקופה ארוכה לא ידענו למצוא את הפתרון בעניין הזה, זה דבר שצריך להגיד 'אנחנו', אנחנו מרגישים אחריות בעניין הזה, אני רק אומר לכם, גם דודי לימד אותנו חצי מילה על פרשת השבוע.

אורי מקלב: אנחנו עסקים בפרשת השבוע הזה, על לוט, על סדום, שהקדוש ברוך הוא הפך את סדום, למה?

אורי מקלב: הם עשו מעשים רעים וחטאים.

אורי מקלב: כפי שלימדו אותנו כבר מהגן, לקחו אנשים קצרים, כשרצו לארח אותם משכו אותם, אנשים ארוכים שלא התאימו למיטה חתכו אותם.

אורי מקלב: יש סדר, הם אמרו, ויש חוקים.

אורי מקלב: ככה היה בסדום ולכן הם עשו מעשים רעים, הכול עבד לפי קריטריונים.

אורי מקלב: נשאלת השאלה, בסדר, למה הוא הפך אותם עכשיו, היה צריך להפוך אותם בהתחלה, עשרות שנים ככה היא הייתה קיימת.

אורי מקלב: ההבדל היה שעד עכשיו ידעו להסתדר.

אורי מקלב: גם כשיש קריטריונים, גם כשיש נהלים, היה מי שהסתדר, כשהגיע לוט, איך כתוב שם?

אורי מקלב: הוא בא ואמר לא, דין זה דין ומה שדינה דמלכותא אסור, אין לעגל פינות, מה שכתוב, מה שיש בנהלים, הוא קם ואמר יום אחד 'אי אפשר להמשיך ככה'.

אורי מקלב: כשרואים כזה חורבן אנחנו אומרים, אנחנו עדיין עסוקים, כל אחד מי אחראי ומי יעשה את זה.

אורי מקלב: זה דבר שאסור לנו להרשות אותו.

אורי מקלב: זה סבך בירוקרטי.

אורי מקלב: להתיר סבך, יש שתי דרכים איך לטפל בסבך.

אורי מקלב: אנחנו יודעים, כשהיינו ילדים יש לנו חבל קשור או כל צינור שקשור, יש אפשרות להתחיל להתיר אותו, זה המסלול הראשון, להתחיל אולי לנסות להתיר, אבל אם לא מצליחים להתיר את הסבך הזה, בסוף צריך לחתוך אותו.

אורי מקלב: אנשים שקשורים והם לא יודעים להתיר ואנחנו לא מצליחים להתיר ביניהם ואנחנו לא מצליחים לסדר את זה, אנחנו צריכים באמת את האחריות שלהם.

אורי מקלב: אם גורם כמו עירייה שמקבלת מהמדינה מאות מיליונים, יותר מעיריית בית שאן, עבור תקנת ירושלים, שיש לה הרבה דברים תרבותיים, וזה חשוב, אין שקל אחד שלא חשוב, אבל כשלא יודעים, הגורם המחולל, לקחת לעצמו את האחריות לפעול, קודם כל נעשה ואחרי זה נראה מי כאן צריך לשלם את זה.

אורי מקלב: זה הכלל.

אורי מקלב: זה כלל.

אורי מקלב: אנחנו, הוועדה מטילה את זה בדברים אחרים, כשיש הסעות בחינוך מיוחד ויש ויכוחים בין משרדי ממשלה, קודם כל העירייה, זה עניין שלך, תעשי.

אורי מקלב: אנחנו רואים את זה בקל וחומר בדברים כאלה.

אורי מקלב: ואנחנו יודעים שהעירייה, זה לא איזה גוף שנמצא למעלה, איזה משרד ממשלה.

אורי מקלב: יש ועד בית, כשוועד בית לא יכול לטפל בדברים מעבירים את זה למקום שיש מינהל מוצלח, כמו בגילה, אז המינהל מטפל, כשזה גדול על המינהל אז יש מישהו שלוקח את העול, הוא הגורם המחולל בעניין הזה.

אורי מקלב: אני רוצה להגיד לכם משפט אחד.

אורי מקלב: לכם צריך לבוא פתרון, על ידי שצריך מיד לקבל - - - אנחנו צריכים לגרום לכך ולדרבן לעשות ולפתור את הבעיה.

אורי מקלב: חוסר הוודאות שיש לאנשים והטלטולים האלה, שאדם נע ונד, זה דבר גרוע מאוד.

אורי מקלב: אסור לנו לעשות את הדברים האלה כלפי הדיירים.

אורי מקלב: אני מבקש מיושב ראש הוועדה וחבריי, הדבר הזה לא יכול לחזור על עצמו, אנחנו צריכים, האחריות שלנו למצוא, כמו שאמר ז'קי, אנחנו צריכים למצוא פתרונות, כשקורה דבר כזה, שלא יגיד כל אחד שזו הבעיה של הדייר.

אורי מקלב: יש דברים שהאסון הפרטי הופך לאסון ציבורי.

אורי מקלב: אי אפשר להטיל על הפרט, המדינה צריכה לדעת לצאת מהמסגרת הזאת, מהקיבעון הזה.

אורי מקלב: יש דברים, זה קשור אליהם, נכון, זה משפחה ובסך הכול 12 משפחות, אבל הדבר הזה הופך אותו לציבורי.

אורי מקלב: אפילו דייר אחד לא יכול להתמודד, קל וחומר כשמדובר על 12.

אורי מקלב: ואני באמת רוצה גם להודות לך, אדוני יושב ראש המינהל, אתה יושב ראש מוצלח, מסור, אחראי, אתה מדבר, אתה עומד מאחורה, רואים את האכפתיות ואני בטוח שבדבקות, כפי שגם בקדנציה הזו, עם חברי הוועדה וחבר הכנסת מיקי לוי, אנחנו נעשה ובעזרת ה' גם נצליח.

דוד אמסלם: תודה רבה, אורי.

מיקי לוי: אני מתנצל, אני צריך את הזמן ואני ארצה לשמוע את האנשים, מה שיותר חשוב ממני, אז באמת קודם כל תודה רבה, על הרמת הנושא וההצפה שלו על ידי ועדת הפנים ועל ידי יושב ראש הוועדה.

מיקי לוי: תושבים יקרים, זה לא דבר שלא מה בכך.

מיקי לוי: אני אומר לכם את זה, אני חי שם כבר שלוש שנים.

מיקי לוי: אז שאפו לעניין ואנחנו לא ניתן לנושא הזה לרדת מסדר היום עד שהוא יבוא לכדי סיכום.

מיקי לוי: בכל הנושאים שלנו, אחרי שנפגשנו אצלך בוועדה, המשכנו לנהל עניינים בשקט ונפגשנו, סגן השר, חברת הכנסת אבקסיס ואני, עם מנכ"ל סופרגז בתל אביב.

מיקי לוי: שם פעם ראשונה שאני רואה מגיע אדם, בעל ערכים, אני אומר לך חד משמעית, מג"ד, סגן אלוף, היה מג"ד של אחת היחידות היותר טובות במדינת ישראל, עם ידיים נקיות, ואומר 'אני רוצה לעזור'.

מיקי לוי: ביום חמישי, לפני שבאתי לכאן, אדוני היושב ראש, ניהלתי איתו שיחה ארוכה, ביום חמישי בערב.

מיקי לוי: יש נכונות לתת את הכסף.

מיקי לוי: אני לא יודע, עופר, אם חסרים 2 מיליון, אם חסר מיליון, מחובתנו להביא את הכסף.

מיקי לוי: עזוב אותך, מנכ"ל סופרגז הוא בן ברית שלי, ככה צריך להסתכל עליו, כי אם אני אדחף אותו לפינה אז גם מה שהשגנו לא נקבל.

מיקי לוי: לכן אני אומר לכם, יכול מאוד להיות, אדוני היושב ראש, שצריך להזמין אותו אליך למשרד, לא עם כל הוועדה, הוא די חושש מכל העניין הזה, לשיחה בחמש, בשש זוגות עיניים, שמונה, בארבע זוגות עיניים, אפילו אתה והוא, כדי לראות אנה אנחנו הולכים.

מיקי לוי: הוא מודע לזה שיש 5 מיליון דולר ביטוח שהחברה מחויבת לעשות על פי הוראות מדינת ישראל.

מיקי לוי: הוא מודע לזה, כל שקל שהוא ישלם הוא יקבל בסופו של דבר חזרה, עד שההליך הזה ייגמר.

מיקי לוי: מאוד יכול להיות שחסר מיליון או שניים לא יודע מה, יש פה עיריית ירושלים, יש פה סגן ראש העיר וביום שני ראש העיר אצלי במשרד בכנסת.

מיקי לוי: אז אם עד אז תהיה לי תמונה כוללת אני גם אלחץ את ראש העיר, אלה תושבים שלו.

מיקי לוי: אנחנו באנו כירושלמים, כי אכפת לנו, כי זה בנפשנו, העניין הזה, ואנחנו צריכים לשאוף לקראת פתרון להוריד את גובה הלהבות.

<עופר איובי: אין להבות.

מיקי לוי: עופר, אתה האיש הכי יקר והכי אכפתי - - -

<עופר איובי: אין להבות בכלל.

<עופר איובי: זה כסף, זה הכול.

מיקי לוי: הכי אכפתי.

מיקי לוי: תודה רבה.

דוד אמסלם: תודה רבה, חבר הכנסת מיקי לוי.

דוד אמסלם: אני רוצה להעביר את זכות הדיבור לסגן ראש העיר, עופר ברקוביץ, ואני רוצה לפני כן לומר מילה.

דוד אמסלם: עופר מלווה אותנו בוועדה.

דוד אמסלם: הוא בא בכובע של אזרח, לא כסגן ראש עיר אלא כאזרח וזה חשוב לו מאוד גם ולכן הוא גם השתתף בכל הדיונים.

דוד אמסלם: קודם כל שאפו על זה ובבקשה, עופר.

<עופר ברקוביץ: תודה, דודי, על כינוס הוועדה, תודה לעופר איובי שעושה עבודה נפלאה במאבק הזה ומשאיר אותו על סדר היום, ותודה לחברי הכנסת שרואים שהדבר חשוב לכם ונוגע בלבכם.

<עופר ברקוביץ: אני מכיר את מיקי היטב, אני יודע כמה הדבר חשוב לו ואני רואה גם את אורי ואת ז'קי ותודה.

<עופר ברקוביץ: זה חשוב להגיד את זה גם כן.

<עופר ברקוביץ: לפני יום כיפור האחרון אני רוצה להגיד לכם שכתבתי, מה שנקרא איזה שהוא דין וחשבון פנימי עם עצמי ואמרתי שאם יש נושא שאני מרגיש לא בנוח שאנחנו לא מצליחים להביא תוצאה ויש דברים שנבחרי ציבור לא מצליחים להביא תוצאה זה הנושא הזה.

<עופר ברקוביץ: זה שיושבות פה עדיין 12 משפחות שנתיים כמעט אחרי ללא בית, זה צריך להיות דין וחשבון עמוק שלנו, של נבחרי הציבור, של ממשלת ישראל, של עיריית ירושלים, איך יכול להיות שבנינו מדינה כל כך יפה וחזקה עם ערבות הדדית כערך עליון ועדיין לא מצליחים להביא פתרון לנושא הזה.

<עופר ברקוביץ: זה ממש יום כיפור מבחינתי של איך מסתכלים על מקרים, שהם לא עומדים בחוקים הרגילים והם לא עומדים בבירוקרטיה הרגילה ולא מקבלים את המענה הראוי.

<עופר ברקוביץ: נאמרה פה ביקורת כלפי עיריית ירושלים.

<עופר ברקוביץ: אני רוצה להגיד, אני מקבל את הביקורת.

<עופר ברקוביץ: אני אמנם לא הנציג הרשמי של העירייה, אני חושב שהעירייה צריכה לעשות יותר בלחולל את התהליך מול כל הגורמים כדי להביא לסיום התהליך.

<עופר ברקוביץ: אני חושב שהביקורת הזאת נכונה, קודם כל.

<עופר ברקוביץ: פה אני לא נכנס לענייני המשאבים שעיריית ירושלים מקבלת, אורי הזכיר אותם, עיריית ירושלים מקבלת מענקים גם כי יש מדיניות רווחה של ממשלת ישראל שמאפשרת 600 מיליון שקל שלא נכנסים בכל שנה לתמונת העירייה.

<עופר ברקוביץ: צריך לזכור שהתמונה היא יותר מורכבת, אבל אני כן מקבל את האחריות להובלת התהליך.

<עופר ברקוביץ: אלה התושבים שלנו, האנשים האלה שאני מלווה אותם, את אסתר ואת המשפחות היקרות, משפחת קדוש, הם אנשים שלנו, הם עבדו קשה כל החיים, הם צריכים לקבל מהמדינה ומהעירייה את כל הסיוע הנדרש.

<עופר ברקוביץ: אני חושב שהכיוון לפתרון הוא כזה.

<עופר ברקוביץ: אנחנו דיברנו על זה בפעם הקודמות, דודי, אני חושב שלשם צריך ללכת.

<עופר ברקוביץ: חברת סופרגז, אני שמח שהיא מביעה נכונות, גם בפניי, במהלכים מוקדמים הם הביעו נכונות, לא יודע להגיד מה גודל הסכום, אם למיקי יש נתון מעודכן, על הכיפק, ברגע שמשרד האוצר, משרד השיכון יגידו שהם שמים חלק יחסי שלהם, ומדובר בפרויקט קטן, אנחנו מדברים על בין 7 מיליון שקל ל-10 מיליון שקל, 11 מיליון שקל, אני לא נכנס למספר הסופי, אבל מדובר פה בסכום שאנחנו יודעים להתמודד איתו.

<עופר ברקוביץ: משרד האוצר יגיד, משרד השיכון, אני אומר שעיריית ירושלים צריכה גם כן להגיד את החלק שלה, עם חברת סופרגז, הנה נגמר, יש פה ארבעה גורמים כבדים שיש להם כספים, שיש להם משאבים, שבמקרה המיוחד הזה כל אחד מהם ייתרם, ישים את חלקו וישימו סוף לסאגה הזו.

<עופר ברקוביץ: אחרי זה באמת נכון, הזכרת את זה, חבר הכנסת וסגן השר לוי, צריך ללכת לטפל במה קורה במקרים הבאים ואיך חקירות משטרתיות בעניין הזה לא מתנהלות במשך שנתיים והליכים משפטיים שבכלל לא מתחילים וחברות ביטוח שמקשות על דיירים ששילמו כל החיים שלהם - - -

דוד אמסלם: עופר, ברשותך, אני רוצה להתקדם.

<עופר ברקוביץ: מאה אחוז.

דוד אמסלם: אני רוצה לשאול שאלה.

דוד אמסלם: אנחנו עשינו דיון ב-22.7, כל מה שנאמר כאן עד עכשיו מבחינתי זה דברי נימוסין וכו', אנחנו הוצאנו פרוטוקול ביצוע.

דוד אמסלם: אני לא מדבר סתם, אנחנו בסוף מתחילים להתקדם.

דוד אמסלם: אני מקריא לך, 'הוועדה רואה בעיריית ירושלים גורם האמור לתכלל ולרכז את עבודת המטה מול משרדי הממשלה והגופים השונים'.

דוד אמסלם: מה העירייה עשתה עד עכשיו?

דוד אמסלם: אני באתי לבדוק, לא האם הם צודקים או לא, זה כבר דיברנו אז.

דוד אמסלם: מה העירייה עשתה עד עכשיו?

דוד אמסלם: עברו חודשיים, מה עשיתם עד היום?

<קריאה: כלום, אפס, כלום.

דוד אמסלם: אדוני, שאלתי את העירייה.

דוד אמסלם: הוא מבלבל אותי, למה הוא מבלבל אותי?

דוד אמסלם: מצד אחד הוא בא כבן אדם פרטי, או כמפלגה פוליטית, מצד שני הוא סגן ראש עירייה, אז אני לא יודע באיזה כובע הוא מדבר.

דוד אמסלם: אם אתה מדבר בכובע סגן ראש העירייה אז אני מפנה אליך את השאלה.

דוד אמסלם: אם לא, מתקפלים.

<עופר ברקוביץ: אני אגיד כך, אני לא קיבלתי את המנדט מראש העיר להוביל את התהליך ואם כן, אז הייתי מפרט לך את הפעולות.

<עופר ברקוביץ: אני יכול להגיד מה אני יודע שנעשה.

<עופר ברקוביץ: נעשות בדיקות היתכנות במוריה, ויפרטו את זה, אני מניח, אחריי, לנושא של תמ"א 38 כדי להגדיל את הערך הכלכלי של הפרויקט.

<עופר ברקוביץ: אני עשיתי פניות לשר האוצר ולשר השיכון, כדי לקבל סיוע ממשלתי לעניין הזה, ועוד לפני שהחברים המכובדים נפגשו עם מנכ"ל סופרגז אני כבר חודשים ארוכים נפגשתי עם מנכ"ל סופרגז, קיימתי איתו פגישות והגעתי להבנות איתו.

<עופר ברקוביץ: הסכומים היו יותר נמוכים מהסכומים שהוזכרו פה.

<עופר ברקוביץ: זה מה שאני עשיתי, לא כנציג עיריית ירושלים, אלא כמישהו - - -

דוד אמסלם: תודה, עופר.

דוד אמסלם: דרך אגב, תראה מה קורה פה, בגלל שהעירייה לא לוקחת את האחריות כל אחד פה נפגש עם הנציג של הגז.

דוד אמסלם: הנציג של הגז הוא אחלה בן אדם, בכלל שהוא נפגש איתם.

דוד אמסלם: זה לא הגיוני.

דוד אמסלם: חנות מכולת לא מתנהלת ככה, כל מי שיש לו יוזמה טובה, בן אדם שבאמת רוצה לקדם, אבל ככה לא מתנהלים.

דוד אמסלם: יש גורם אחד שקוראים לו עיריית ירושלים, שהוועדה קבעה שזה הוא, שהוא צריך להוביל את העניין.

דוד אמסלם: עכשיו אני רוצה רק לומר, ואני רוצה להיכנס לדיון היותר מקצועי, ברשותכם, אנחנו הוצאנו פרוטוקול, במסגרת הפרוטוקול הקראתי את מה שהקראתי וגם ביקשנו משר השיכון לבנות מה שנקרא ועדה בין משרדית, בראשה יעמוד מנכ"ל משרד השיכון, שתכלול את משרד הפנים, משרד התשתיות, משרד המשפטים ועיריית ירושלים, לגבי הנושא של טיפול במקרים, לא המקרה הזה, אלא מקרים בכל הארץ.

דוד אמסלם: שר השיכון ענה לי, בניגוד לראש עיריית ירושלים, מר ברקת, הוא עשה עבודה, הוא ענה, הקים את הצוות, ביקש עוד 60 יום כדי לפתור את הנושא ולהגיש איזה שהוא מסמך ארצי שלא קשור לאירוע הספציפי הזה.

דוד אמסלם: שר השיכון קידם את הנושא, בדיוק כמו שחשבנו שצריך.

דוד אמסלם: כרגע אני בא לעיריית ירושלים שאותה אני רואה כפיבוט.

דוד אמסלם: אני כרגע לא נכנס לכיוון הפתרון, זה לא דיון מקצועי.

דוד אמסלם: אנחנו לא מנהלים עכשיו שיחות עם חברות הגז, אני כרגע לא בא לבדוק אומדנים ודרכי פתרון, אני רוצה להפנות את השאלה למהנדס העיר, למרות שהוא בא מהצד הטכני, הוא לא אמור לתת את עבודת המטה היותר מקיפה, בוודאי שהוא לא אמור לשבת עם שר השיכון ושר האוצר, אני רואה את זה כתפקיד של ראש העירייה/מנכ"ל עירייה.

דוד אמסלם: מהנדס העיר בא מהכיוון של ההנדסה, אבל היות, פעם הבוס שלי אמר, שמרביצים לילד שבא לבית ספר, זה שלא בא לבית ספר בכלל לא מרביצים לו, אז אני מפנה כרגע גם את השאלה וגם את זכות הדיבור למהנדס העיר, כדי שיכוון אותנו לאן העירייה הולכת, אם הוא בכלל - - - בתחום שלו הוא בוודאי יודע, אבל בתחומים האחרים, אם הוא יודע בבקשה, אם לא, אז נראה מה נעשה.

<שלמה אשכול: תודה, קודם כל.

<שלמה אשכול: המצב שלנו הוא כזה, פועל צוות מקצועי, הוא לא נמצא פה, באחריות חברת מוריה, ובחודש האחרון בשולחני שלי, שבוחן את ההיתכנות ההנדסית והאדריכלית למסלול שהולך להתפתח לשיקום.

<שלמה אשכול: הצוות הזה מתקדם מאוד בעבודתו, אני אבקש משמוליק מהלה מיד לפרט איפה זה נמצא, הוא עוד בתהליך של בדיקות מעבדה, רק מחכים כדי לראות שההצעות שאנחנו מציעים אכן יהיו.

<שלמה אשכול: להערכתי מדובר בתקופה קצרה ביותר, אני מניח כחודש ימים, וקבענו גם אז את התהליך מבחינת הרישוי, איך נעשה את זה.

<שלמה אשכול: ציינת, דודי, בתחילת דבריך, לגבי התהליך הארוך שהיה עד היום.

<שלמה אשכול: אני מתייחס למה שאנחנו עושים בימים אלה, אנחנו עושים אותם בקפדנות רבה.

<שלמה אשכול: ברגע שנדע את זה ואנחנו קרובים מאוד לדעת את הפתרון, נוכל גם לכמת אותו מבחינת התקציב.

<שלמה אשכול: כיוון שכולם מדברים עם כולם, מטבע הדברים אתם מבינים שגם אני מדבר עם כולם, אני אחזור למנכ"ל שלי ולראש העיר שלי ואנחנו נמצא פתרון שהייתי אומר בעדינות, כי עדיין אין לי תוצאות מעבדה, אבל מהניסיון של עשרות השנים של כולנו, אני חושב שזה יקרה מהר מאוד.

אורי מקלב: הכיוון הוא שיפוצים?

<שלמה אשכול: אני בכוונה אומר - - -

אורי מקלב: לא הריסה ובנייה מחדש, אלא שיקום?

<שלמה אשכול: הייתי אומר ככה, אנחנו בודקים את כל החלופות שישנן, אנחנו מייחסים להן חשיבות בפן ההנדסי, התקציבי, הפרמטר החשוב ביותר, ופה אני אומר לפחות כרגע, מבחינתנו זה שהפתרון יהיה הכי מהיר שאפשר ושהמשפחות יוכלו לחזור לביתן הכי מהר בעולם.

<שלמה אשכול: אני אבקש משמוליק מהלה שיושב פה - - - יושב כאן האדריכל, השמאי, המהנדס, מנהל הפרויקטים, המנהל לקשר עם הקהילה, ביקשתי מכולם להגיע, אם יהיו לכם גם שאלות.

דוד אמסלם: בבקשה.

דוד אמסלם: שמוליק, בוא תתקדם לשולחן, כי זה מוקלט.

<שמואל מהלה: אני מהנדס מטעם חברת מוריה.

<שמואל מהלה: התבקשתי על ידי מהנדס העיר ועל ידי הגורמים המתאימים במוריה לבדוק את החלופות הרלוונטיות במבנה כדי להביא פתרון ברמה מפורטת באופן כזה שאפשר יהיה, אחת, להגדיר את שלבי הביצוע ואת ההיתכנות מהבחינה הטכנית, מבחינת השלבים שאנחנו צריכים לבצע, מה אנחנו צריכים לעשות אחד אחרי השני, והדבר השני, לייצר אומדנים כדי שאפשר יהיה לדון במסגרות שאני לא שותף להן, אבל המסגרות האחרות גם עוסקות בעניין הזה.

<שמואל מהלה: הצוות שאני אחד ממנו, אני המהנדס, יש שמאי בצוות ויש אדריכל, אנחנו קיבלנו אישור לעבוד ברצף בלי קשר לשאלות הגדולות.

<שמואל מהלה: אנחנו לא עוסקים בשאלות מה אמור לקרות בסופו של יום, אנחנו נתבקשנו לבדוק את האופציות ולקדם אותן ברמת הביצוע כך שאפשר יהיה להפוך אותן לזמינות.

<שמואל מהלה: מה שאנחנו מבצעים כרגע, מה שהתבצע כבר, השלב שרובו כבר התבצע, זה מדידות בתוך הדירות, מדידות פנים שתכליתן לזהות באופן מוחלט את הגיאומטריה של הדירות שישנן ולהיות גם תשתית להיתר, כשאנחנו בכל חלופה נצטרך להוציא היתר בנייה.

<שמואל מהלה: בעצם אנחנו יוצרים את התשתית לייצר פתרון.

<שמואל מהלה: המדידות האלה עומדות להסתיים.

<שמואל מהלה: המדידות הן מדידות פנים כיוון שכל הפעילות תצטרך להיעשות בתוך הבניין עצמו, מעבר למדידות המקובלות והרגילות שכולנו מכירים, שבדרך כלל מתייחסות לפיתוח מסביב המבנה.

<שמואל מהלה: זה השלב הראשון.

<שמואל מהלה: השלב השני שנעשה, והוא ייכנס בעקב של המדידות, לוקחים את הקובץ של המדידות, נותנים אותו למעבדה, יש תהליך דומה בתמ"א 38, בעצם עושים שחזור של הקונסטרוקציה הקיימת באופן ממוחשב ומלא, את השחזור הזה עושים באמצעות בדיקות הורסות ובדיקות לא הורסות.

<שמואל מהלה: לא להיבהל, בדיקות הורסות, הכוונה היא שמגלים נקודות שיש בהן בטון ואין בהן בטון, ואחר כך עושים בדיקות לא הורסות באמצעות רדאר כדי לזהות את כיווני המתיחה, את הסכימה הסטטית של הבניין והמעבדה עוברת אחר כך לשלב השני של זיהוי מעטפת ההרס.

<שמואל מהלה: בעצם כדי שאנחנו נדע לרפא את החולה אנחנו צריכים לדעת בדיוק מה גבולות הנזק שנגרם לו.

<שמואל מהלה: הקביעה הזו היא קביעה שחלקה אי אפשר לראות בעין, אנחנו יודעים שישנם נזקים שהם נזקים בתוך הרכיבים עצמם, המעבדה אמורה לתעד את החלק הזה.

<שמואל מהלה: אחרי שיש לנו את שני הרכיבים האלה אנחנו יכולים לבוא ולהציע פתרון, גם פתרון ההריסה וההקמה מחדש מחייב היכרות אינטימית עם המערכת, אבל גם כל פתרון שיקום מחייב לזהות באופן מדויק מה הוא הנזק.

<שמואל מהלה: הרכיב השלישי של צבירת בסיס המידע, אנחנו עושים שם סקר מצולם בכל הדירות.

<שמואל מהלה: נכנסנו לכל הדירות, בעצם בסיס הסקר ישנו, כיוון שישנם הרבה נזקים הם לא נזקים - - - אתם התרשמתם מאוד מהנזקים של הקונסטרוקציה, אבל יש הרבה מאוד נזקים שהם לא נזקים קונסטרוקטיביים והם מונעים היום מאנשים לחזור ולהתגורר בבניין.

<שמואל מהלה: אנחנו מתעדים את הנזקים האלה כדי שבבוא היום מישהו יצטרך לתת להם את המענה.

<שמואל מהלה: חלק מהנזקים האלה גם משפיעים על המערכת כולה, לא רק בתוך הדירות.

דוד אמסלם: לפני התהליך.

דוד אמסלם: שמוליק, אני רוצה לעבור לאלי.

דוד אמסלם: מה הצ'רטר שקיבלתם מעיריית ירושלים?

<אלי שמואליאן: אנחנו קיבלנו הנחיה ממהנדס העיר להקים צוות מקצועי, שכולל את כל מי שאמור ויכול לתת פתרון לבעיה הזאת, כדי שנוכל להציג גם פתרון תכנוני וגם אומדנים.

<אלי שמואליאן: אני אסביר.

<אלי שמואליאן: כולם דיברו על מספרים, אבל אתה לא יכול לדבר על מספרים לפני שלקחת אדריכל, לפני שלקחת קונסטרוקטור, לפני שלקחת שמאי ולפני ששמת מנהל פרויקט שיתכלל את כל הסיפור הזה, וכל האופרציה הזאת נעשתה.

<אלי שמואליאן: איש צוות שלם, אדריכל, שמאי, קונסטרוקטור, מנהל פרויקט, הם כבר עשו בדיקות.

<אלי שמואליאן: יש לנו גם כיוונים לפתרון, גם אנחנו ישבנו עם מהנדס העיר ועם מנכ"ל חברת סופרגז ואנחנו נמצאים בשלב עכשיו שאנחנו אמורים לקבל את בדיקות המעבדה, שכמו ששמוליק אמר, שבדיקות המעבדה יתַקְפו עד איפה נגרם הנזק כדי שנוכל לטייב.

דוד אמסלם: את זה הבנתי.

דוד אמסלם: נניח שיש לנו את כיוון הפתרון, שלמה, איך אנחנו מתקדמים ממנו.

דוד אמסלם: אני אשאל את השאלה קצת שונה, האם העירייה לקחה אחריות והתחילה כבר לפעול למטה או שהיא כרגע, רק בגלל הלחץ, מפעילה מלמטה איזה שהוא מהלך ואחרי זה היא תעצור?

<שלמה אשכול: לא, אני רוצה להגיד שאנחנו לוקחים עכשיו את מלוא האחריות של הבדיקה ההנדסית, ולאחר מכן, כמו שאמר אלי וגם שמוליק, איך להפוך את זה למהירות ביצוע.

<שלמה אשכול: הליך היישום, כן תמ"א, לא תמ"א, אני לא אלאה אתכם.

<שלמה אשכול: העירייה מממנת את הצוות הזה, הוא באחריותנו, אני אחראי עליו במישורים המיניסטריאליים שלנו, עד כמה שזה מיניסטריאלי, ואני מניח שבתוך תקופה קצרה מאוד, שמוליק אמר לי שלושה שבועות - - -

<שמואל מהלה: חודש.

דוד אמסלם: שיהיה לנו כיוון ביצוע ואומדנים.

<שלמה אשכול: - - - לנו הכול ואז, דודי, אנחנו נסגור גם את התקציב.

דוד אמסלם: כשאתה אומר באופן בסיסי מה שאתה אומר לי, שאחרי שיהיה לנו את כיוון הביצוע והאומדנים נקרא אז, למעשה העירייה תעשה עבודה מטה, מול חברות הגז, מול משרד השיכון - - -

<שלמה אשכול: היא עושה את זה במקביל.

דוד אמסלם: מי מוביל את זה, שלמה?

דוד אמסלם: אתה, או שיש גורם אחר שמוביל את ההתנהלות הכספית?

<שלמה אשכול: אני אומר ככה, כל מה שקשור לסטטוטוריקה ולבדיקות ההנדסיות זה בתחום שלי.

<שלמה אשכול: אני גם אמרתי, כי אמרת לעופר - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, שלמה, אני רוצה להגיד משהו באמת, את שלמה אני מכיר הרבה שנים, שלמה זה בן אדם, איש של חמלה, איש של אנשים, איש של האנשים הקטנים, לכן הוא מתחבר ברמה הרגשית.

<קריאה: הלוואי שהתקציב היה לו בידיים.

דוד אמסלם: באמת, אם זה היה תלוי בו היינו במקום אחר.

דוד אמסלם: בבקשה, שלמה.

<קריאה: אני מצטרף לדברים של דודי.

דוד אמסלם: אני מקווה שראש העיר לא יפטר אותו אחרי מה שאני אומר.

<שלמה אשכול: אני מבקש להגיד ככה, אנחנו עושים את כל הפעולות במקביל.

<שלמה אשכול: אמרת מקודם, מיקי, דבר, בתקופה הקצרה שאני מנהל את זה אני מנסה לשמור על איזה שהוא שקט, כי נדמה לי שהרצון הטוב שבא לידי ביטוי כבר באווירה, טוב לו לעבוד באטמוספרה של שקט.

<שלמה אשכול: אני אומר לכולם, לחברי הוועדה, לאנשי המקצוע ובייחוד לתושבים, הפרמטר שמנחה אותי זה מה הוא הפתרון הכי מהר שהם ייכנסו לבתים שלהם, והוא ביד שלנו.

<שלמה אשכול: תרשו לי, אני מעריך את המערכת, איך עובדים, את הבירוקרטיה, לאחר הפגישה הזאת אני אדווח לראש העיר ולמנכ"ל, אני מניח שהם יזמנו בתוך שבוע-שבועיים דיון שבו יוגדר - - - להערכתי יותר מהר ממה שאנחנו חושבים יהיה לנו את האפשרויות לבוא לתושבים ולהגיד 'יש לנו בשורה'.

<שלמה אשכול: אני מודה על המחמאות, אבל אני לא חושב שאני ראוי להן או זקוק להן.

<שלמה אשכול: אני אומר, לפחות פה במישור הזה אנחנו עושים את כל המאמצים, לכן ביקשנו מהצוותים המקצועיים שלנו לבוא ולתת את ההנחיה הכי בסיסית שישנה, כדי שאותן 12 משפחות בתוך תקופה קצרה ביותר יהיו בפנים.

דוד אמסלם: תודה, שלמה.

דוד אמסלם: אני, אל"ף, שמח על הדברים שאתה אומר.

דוד אמסלם: הייתי רוצה להעביר את זכות הדיבור ליוסי בן דור, אבל בקצרה.

דוד אמסלם: בסך הכול היום מבחינתי כבר התקדמות.

<יוסי בן דור: אני רוצה להתרכז רק בפן הכספי, כי אני חושב שכל הדברים כבר נאמרו והיום אנחנו במצב שבו יש ידיעה לאור עבודת מטה שנעשתה על ידי עיריית ירושלים שהפתרון הוא בפן של שיקום הדירות ולא בפנים היזומים של תמ"אות וכדומה.

<יוסי בן דור: אנחנו יודעים היום, על יסוד פגישות שנערכו אצל מהנדס העיר, לרבות בשבוע שעבר, שניתן ואפשר לשקם את הבניין בפרק זמן של כשנה פלוס מינוס.

דוד אמסלם: אבל למה אתה נכנס לזה?

דוד אמסלם: אם יש לך משהו לקדם אותי מעבר ל - - -

<יוסי בן דור: כן, אז אני רוצה לומר.

דוד אמסלם: תהיה קונקרטי.

<יוסי בן דור: הכי קונקרטי שאפשר.

<יוסי בן דור: נכון להיום, במסגרת המגעים שלנו, כאשר אנחנו יודעים שהתקציב הוא כ-7 מיליון שקלים, אנחנו מצליחים להגיע במגעים מול חברת הגז - - -

דוד אמסלם: לא, לא, לא - - -

<יוסי בן דור: אני רוצה להסביר.

דוד אמסלם: עצור, לא, אני לא רוצה שתלך לשם.

דוד אמסלם: מהנדס העיר אומר לי - - -

<יוסי בן דור: שאלת לעניין התקציב.

דוד אמסלם: לא שאלתי כלום, אני שאלתי אם יש משהו להוסיף דיון.

דוד אמסלם: אני אסביר.

דוד אמסלם: מבחינתי האירוע הסתיים ברגע שמהנדס העיר אמר את מה שאמר, אני יכול כבר להתקדם לכיוון הסיכום, אלא אם כן יש לך משהו חדש לומר לי.

<יוסי בן דור: כן, זה.

דוד אמסלם: כרגע מהנדס העיר אמר לי, 'דודי, אני צריך עוד חודש כדי להציג בפני הוועדה את תמונת המצב השלמה'.

<יוסי בן דור: אבל מה שהוא לא אמר לך - - -

דוד אמסלם: אני לא שואל מה הוא לא אמר, הוא לא אמר הרבה דברים.

<יוסי בן דור: אבל אתה רוצה שאני אשלים.

דוד אמסלם: לא, חשוב לי לשמוע בעוד חודש את כל התמונה המקצועית.

דוד אמסלם: אני מניח שבדרך כלל, כמו שאמר אלי שמואליאן מחברת מוריה, סמנכ"ל חברת מוריה, בדרך כלל, ואני אומר לך את זה מניסיון, הכיוון גוזר את העלויות, לא הפוך.

דוד אמסלם: אז לכן היות שהם בבדיקות, גם אם הם מגובשים 90%, אין להם את הבוטום ליין, הם לא הציגו פה, הם אמרו 'חבר'ה, אנחנו צריכים עוד שלושה שבועות-חודש'.

דוד אמסלם: אז בואו נמתין שלושה שבועות ונראה.

אורי מקלב: אני אתרגם את דברי היושב ראש.

אורי מקלב: אני מקבל את מה שאומר היושב ראש - - -

<יוסי בן דור: - - - לרוץ במקביל ולא לחכות עוד חודש, אז מה שרציתי לומר לך, שבמקביל הזה נכון להיום, לפחות מול חברת הגז, לא מצליח לייצר את הסכום שאנחנו חושבים שצריך ואנחנו לא רוצים לחכות עוד חודש כדי בעוד חודש להגיד שחסרים לנו 2 או 3 מיליון שקלים.

<יוסי בן דור: זה דבר שניתן לעשות אותו עכשיו, אם אנחנו יודעים שיש לנו לצורך העניין בור תקציבי שנע בין 2 ל-3 מיליון שקלים, אין שום סיבה לא לקדם את החוסר הזה היום.

דוד אמסלם: רק בשביל הנימוס אני אשאל אותך, אם יש 2 מיליון שקל חוסר, איך אתה תורם לו בדיון עכשיו?

דוד אמסלם: נניח שיש, מה אתה רוצה שנעשה?

<יוסי בן דור: אני חושב שלהתחיל משא ומתן עם חברת הגז, אבל זה - - -

דוד אמסלם: עכשיו, אני מנהל משא ומתן עם - - -

אורי מקלב: זה משא ומתן עקר.

<קריאה: זה משא ומתן שאנחנו מנהלים אותו.

דוד אמסלם: לא, לכן אני אומר - - -

<גילת בוגנים: - - - נציגת חברת הגז - - -

דוד אמסלם: עוד מעט.

<יוסי בן דור: אבל שאלת איך לקדם, אני רוצה - - -

דוד אמסלם: לא שאלתי איך לקדם, אני רציתי לדעת אם יש לך מה להוסיף בדיון, בגלל שבסך הכול, אחרי שאני שמעתי את מהנדס העיר, מבחינתי, אני אמרתי, אני כבר ערוך ומוכן לסיכום.

דוד אמסלם: אלא אם כן יש לך משהו בבטן שאתה רוצה להגיד, אחרי מה שמהנדס העיר אמר, ואתה חושב שאם תוסיף אותו זה ישנה לי קצת את הסיפור.

אורי מקלב: אני אתרגם את מה שאתה אומר לאידיש, יש פתגם באידיש, עד שמגיעים לבית המרזח גם צריך כוסית של משקה.

אורי מקלב: הוא שואל אם עד שנגיע לבית המרזח, אם יש לך בקשה של איזה כוסית משקה שאנחנו יכולים לעזור.

אורי מקלב: לזה התכוון היושב ראש.

אורי מקלב: משהו שאתה מדבר עד התקופה הזאת.

דוד אמסלם: בשביל הנימוסים וההליכות כמה משפטים.

דוד אמסלם: הדיירים, אין צורך שאתם תדברו, בגלל שמה שראינו, שמענו אתכם, ראינו את הכול, אתם לא צריכים להוסיף מילה אפילו, תאמינו לי.

דוד אמסלם: איך אמרתי?

דוד אמסלם: שרק כל אחד יחשוב שזה אבא שלו או אח שלו.

דוד אמסלם: זהו.

<גילת בוגנים: אני עורכת דין גילת בוגנים, אני היועצת המשפטית של סופרגז ואני רוצה להתייחס בקצרה לכמה דברים שקצת צרם לי לשמוע פה את האמירות.

<גילת בוגנים: כמו שנאמר, חברת הגז והמנכ"ל שלנו, אם שמתם לב, זה חזר בכמה מקרים, הוא מוביל פה ובסיוע ולמרות שכרגע ובשלב הזה אנחנו מדברים על תאונה טרגית, אבל לפי הבדיקות שלנו ובדיקות של גורמים מקצועיים אחרים, ולמיטב ידיעתנו זו תאונה שכנראה אירעה בגלל איזה שהיא פעולה בבית של צרכן כזה או אחר, פעולה שלא דיווחו לנו, לא ידענו - - -

<עופר איובי: סליחה - - -

<גילת בוגנים: אני אומרת, למיטב הבדיקה שלנו.

<עופר איובי: לא, לא, הבדיקה של - - - לא, שלא תגידי - - -

<גילת בוגנים: סליחה, אני לא נכנסת - - - אני אומרת - - -

קריאות: - - -

דוד אמסלם: חברים, חברים.

<עופר איובי: אני מוחה, דברי על העניין הזה.

<גילת בוגנים: אני לא רוצה להיכנס לעניינים של חקירה ואני חוזרת.

דוד אמסלם: ברשותכם, אין לי את הפטיש פה, תחשבו שאני דופק עם הפטיש.

דוד אמסלם: שנייה, ברשותך - - -

<גילת בוגנים: אני לא נכנסת, אני רק רוצה לומר שבשלב הזה - - -

דוד אמסלם: לא, דקה, דקה.

<גילת בוגנים: לא, אבל חשוב לי לסיים כמה מילים.

דוד אמסלם: את תסיימי.

דוד אמסלם: רבותיי, אני מבקש מכל הנוכחים, תקשיבו, הרבה דיונים או בכל דיון יש הרבה פעמים דברים שאני לא מסכים איתם אבל אני לא מתייחס אליהם בגלל שהם לא רלוונטיים לסיכום.

דוד אמסלם: בסוף הסיכום, זה מה שחשוב.

<גילת בוגנים: אז חשוב לי להגיד שבשלב הזה אנחנו כן, מהיום הראשון, נתנו כספים וסייענו, קודם כל בפתרון נקודתי ומהיר כדי שתהיה עזרה בכספי שכירות לדיירים ולמרות שעדיין, עדיין, כמו שאני אומרת, עדיין, נכון, בשלב הזה לא קבעו איזה שהיא אחריות.

<גילת בוגנים: מעבר לזה אנחנו, כמו ששמעתם פה, מקדמים פתרון ארוך טווח ופתרון קבע, אמיתי, עם מיליוני שקלים שהחברה בסיוע חברת הביטוח, בין אם בהחזר מלא ובין אם לא, אנחנו כן מקדמים וכן מנסים, אבל חשוב בהקשר הזה להבין שגם חברת הגז וגם המבטחים של חברת הגז צריכים סיוע כספי, לא רק מחברת הגז.

<גילת בוגנים: צריך למצוא עוד גורמים, כמו שנאמר פה, בין אם משרד השיכון, בין אם עיריית ירושלים, שייתנו את הפערים שנוצרו בין הסכום שחברת הגז והביטוח שלה מוכנים היום לשים מבלי שעדיין נמצאו אחראים, וזה משהו שחשוב.

<גילת בוגנים: זה לא על חשבון הדיירים, חלילה.

<גילת בוגנים: אנחנו לא אומרים שזה על חשבון הדיירים, לא סתם יש לנו אחריות חברתית ואנחנו שמים כספים עוד לפני שנמצאנו אחראים משפטית.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: לפני הסיכום שלי, יש מישהו שבוער לו לומר משהו?

<עופר איובי: כן, אני רוצה רק ממש השלמה.

<עופר איובי: קודם כל חשוב לדעת, אני לא רוצה להתייחס למה שהיא אמרה או לא, אני מכבד את מה שביקשת ואני לא נכנס לזה, חשוב לדעת שהתושבים האלה קיבלו עזרה בחצי השנה הראשונה בשכר דירה ותו לא.

<עופר איובי: המשרד שלך, ז'קי, יושב פה רונן כהן, הסכים להעמיד חצי משכר הדירה למשך שנה לכל התושבים בתנאי, הוא התנה את זה, שיהיה מצ'ינג מעיריית ירושלים על החצי השני.

<עופר איובי: אני כל כך שמחתי, זה היה לאחר דיון של שלוש שעות, כי עלינו לטונים, אני ורונן כמעט מכות הלכנו על העניין הזה, אבל בסוף זה נגע ללבו והוא העביר את ההחלטה הזו, אף על פי שהוא אמר שזה קשה.

<עופר איובי: הייתי בטוח שאני הולך לעיריית ירושלים ובשניות הכסף זורם.

<עופר איובי: יצאתי כל כך שמח.

<עופר איובי: עד היום, וחבל שעופר ברקוביץ הלך, ואף שעופר ברקוביץ הסכים להעביר את זה, אמרתי 'אני מוכן', אמרו לי 'זה לא חוקי', אמרתי 'תעבירו למינהל כתקציב נוער, חינוך, אני אשא באחריות ואתן לתושבים, שיתבעו אותי אחרי זה'.

<עופר איובי: עד היום, 162,000 שקלים, כדי לעזור להם, שבמשרד השיכון יושב כסף בסך 162,000 שקלים ועוד 162,000 שקלים שעיריית ירושלים הייתה צריכה לתת למצ'ינג, אף אחד לא מוצא את הסכום המזערי הזה כדי קצת קצת, זה לא פתרון, אבל קצת להרים את האנשים האלה מהקרשים.

<עופר איובי: בושה וחרפה.

<עופר איובי: בושה וחרפה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<עופר איובי: 162,000 שקלים כדי שהם רק - - -

<יוכבד אפללו: יש להם לפורמולה, לעשות את הפורמולה בירושלים ולשלוח במדינות אחרות - - - בשבילנו אין להם כסף, בשביל הג'אחה, בשביל שיראו אותו בטלוויזיה, שיראו את ראש העיר, שיראו כמה הוא עושה, אבל הוא לא עושה כלום למען התושבים.

<יוכבד אפללו: אני עובדת עירייה, אני פנסיונרית של עיריית ירושלים, עם משכורת של 3,000 שקל בחודש, אני יכולה ללכת ולשכור דירה?

<יוכבד אפללו: איפה אני יכולה להביא כסף?

<יוכבד אפללו: אני כמו הומלסית, אני כבר שני לילות עוד פעם לא ישנה, כי ישנתי אצל הבן שלי, במיטה הקטנה של הבת שלו.

<יוכבד אפללו: אין לי חיים, אין לנו חיים כבר, אין לנו חיים, איפה המדינה, איפה עיריית ירושלים?

<יוכבד אפללו: כל החיים שלנו נתנו, הגענו לגיל הפנסיה אז אנחנו צריכים להיות זרוקים?

<יוכבד אפללו: אף אחד לא מסתכל עלינו.

<יוכבד אפללו: מה עשינו?

<יוכבד אפללו: מה עשינו?

<יוכבד אפללו: כל החסכונות שלנו, כל מה שהיה, אני שמתי בבית שלי.

<יוכבד אפללו: אני הייתי אחרי גירושים קשים ואת כל מה שהיה לי אני שמתי בבית.

<יוכבד אפללו: אני חיה מ-3,000 שקל של עיריית ירושלים.

דוד אמסלם: תודה רבה לך.

דוד אמסלם: אני ממש מתחבר ומזדהה עם כל מילה שאמרת, בגלל זה אנחנו פה.

דוד אמסלם: את רוצה להוסיף עוד משהו?

<סימה קדוש: אני רוצה להגיד כמה דברים.

<סימה קדוש: העולם שלנו התהפך בתוך חלקיק שנייה באמצע הלילה.

<סימה קדוש: אני רואה אשמים בזה, מי שלא עשה את עבודתו עד הסוף, למרות שהם טוענים שהייתה סיבה לזה, אבל מישהו בא ולא עשה את העבודה שלו כמו שצריך היה, עם ראש גדול.

<סימה קדוש: גז הורג, זה לא מים, זה לא חשמל, כי כל דבר כזה, מי שבא, דבר ראשון מנתק שלטר או שיבר, או מה שלא יהיה.

<סימה קדוש: בעשר בלילה זה מה שהוא היה צריך לעשות, כדבר ראשון לכל דבר.

<סימה קדוש: זה דבר אחד.

<סימה קדוש: רק לדייק, סופרגז אכן נתנה לנו איזה שהוא סכום בחצי השנה הראשונה, שלא כיסה כל חודש, שלא תחשבו שזה כיסה לנו את ההוצאות.

<סימה קדוש: גם דברים נפלו עלינו, היינו צריכים לעשות את המעבר הזה בחופזה, פצועים, חתוכים ולמצוא דירות בצורה מטורפת, שאי אפשר להסביר את זה, באמצע החורף כשאין היצע, המצב שלנו נפשית היה על הפנים.

<סימה קדוש: לא כולנו התאוששנו לגמרי מאז.

<סימה קדוש: סופרגז, תודה רבה על מה שהוא נותן, אבל יש לי הרגשה שהוא מאוד ממהר לסגור איתנו כי לי יש הרגשה שייטב לו אם הוא יסגור איתנו על אי אילו מיליונים.

<סימה קדוש: ותודה רבה לכל מי שרוצה לעזור, אבל אני חוששת שאם זה ייקח עוד קצת זמן הוא יצטרך לתת הרבה יותר מעבר לזה.

<סימה קדוש: עוד דבר אחד.

<סימה קדוש: במדינה שלנו, כולנו ישראלים, אנחנו יודעים שלא כך פועלים הדברים, שמישהו אומר מילה והוא עומד בזה.

<סימה קדוש: והפעם, דודי, לך, תודה רבה.

<סימה קדוש: למיקי ולעופר ולז'קי ולכל מי שעוזר - - -

דוד אמסלם: לאורי מקלב.

<סימה קדוש: לכל מי שעוזר, אבל במיוחד לך, שאתה לקחת את זה, הרמת את זה, אמרת ארבעה חודשים, אני לא נתקלת בזה לעיתים קרובות שמישהו אומר יום וזהו זה, ואתה קיימת את זה.

<סימה קדוש: זה עודד אותנו מאוד וחיכינו וביקשנו להשהות דברים, אפילו שהתחילו טיפ טיפונת לזוז דברים.

<סימה קדוש: אז לך תודה וגם לאחרים.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<עופר איובי: מהיכרות אישית את דודי - - -

דוד אמסלם: לא צריך, לא צריך.

<עופר איובי: אני יודע שאתה לא אוהב את זה, אבל הוא לא יעזוב את זה.

<עופר איובי: מהיכרות אישית של שנים, כשהוא לוקח משהו ליד זה בסוף מסתיים טוב.

דוד אמסלם: טוב, תודה רבה.

דוד אמסלם: באמת תודה רבה לכולם.

דוד אמסלם: אני רוצה לסכם, אבל לפני הסיכום אני אגיד דבר תורה קטן, שהוא גם מתחבר לעניין.

דוד אמסלם: אברהם אבינו מסמל את יסוד החסד, מדוע?

דוד אמסלם: יש לנו את הסיפור, עכשיו אנחנו נמצאים בדיוק בפרשת השבוע, שכתוב שאברהם אבינו היה אחרי המילה, אחרי היום השלישי, ורש"י אומר שהיום השלישי זה היום הכי קשה במילה.

דוד אמסלם: הוא ראה שלושה אנשים מרחוק, קם, רץ לעדר, שחט כבשים, אירח אותם.

דוד אמסלם: כמה פסוקים אחרי זה יש לנו את הסיפור של לוט.

דוד אמסלם: ללוט באו המלאכים, כל העיר צרה עליו, רצו להרוג אותם והוא אומר להם 'חבר'ה, תיקחו את הבנות שלי, תיקחו את מה שאתם רוצים, עזבו את האורחים', כאילו בסוף רצה להקריב אפילו את המשפחה שלו, אברהם אבינו, איך שלא תביאו את זה, בסוף שחט כמה כבשים, למה הוא לא מסמל את יסוד החסד?

דוד אמסלם: אלא הרעיון הוא מאוד פשוט וזה מתקשר גם לפה, אברהם אבינו חשב שזה שלושה ערבים, לוט ידע שזה שני מלאכים.

דוד אמסלם: באירועים מהסוג הזה, גם עם הטלוויזיות, אתה צריך להתחבר אליהם בגלל שזה צודק, לא בגלל הטלוויזיה והרעש וכו'.

דוד אמסלם: זה מתחבר באמת לפרשת השבוע ואני רוצה לסכם את האירוע, ברשותכם.

דוד אמסלם: הנושא הזה לטעמי הוא נושא אנושי ממדרגה ראשונה.

דוד אמסלם: איך אני תמיד אומר?

דוד אמסלם: לכל אחד בחיים זה יכול לקרות.

דוד אמסלם: כל בן אדם מאיתנו יכול לקום באיזה בוקר וזה קרה אצלו, הוא לא צריך להיות בן אדם חסר אחריות, רשלן וכו', ולכן צריך להסתכל על הזווית הזו וככה גם להתקדם לכיוון הפתרון, שכל אחד גם יחשוב שזה קרה לו או לבני משפחתו ואז אתם תראו שהדברים היו מתנהלים כנראה אחרת אצל מי שמקבל את ההחלטות.

דוד אמסלם: אנחנו עשינו דיון בנושא, כמו שדיווחתי, שר השיכון, השר גלנט, שהוא איש רציני מאוד, לקח את הסיכום, התקדם איתו, הקים ועדה בין משרדית שהיא אמורה לתת פתרון לנושא בעיות הדיור במדינת ישראל באסונות כאלה ואחרים.

דוד אמסלם: זה כמו מחר יכול להיות רעידת אדמה וייפול בניין אחד.

דוד אמסלם: דרך אגב, תבדקו, ככל שהבעיה יותר גדולה מדינת ישראל נכנסת.

דוד אמסלם: אם הבלון הזה של הגז היה מפוצץ פה 3,000 בניינים, אני מבטיח לכם, כל המדינה פה.

<קריאה: קח את אסון הכרמל.

דוד אמסלם: אם היו נשרפים ארבעה בתים לא היה קורה כלום, נשרף כמעט כל הכרמל עם כל זה, ישר תקציבים ומטוסים וכו'.

דוד אמסלם: ככה זה עובד.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, בגדול, השר גלנט, כמו אמרתי, הוא איש רציני מאוד, לקח את הנושא, הקים ועדה בין משרדית, ביקש עוד 60 יום, אנחנו ניפגש איתו בוועדה, נזמן את המשרד, בגלל שחשוב לי מההיבט הקטן להיכנס להיבט של המדינה כדי לפתור נושא מז'ורי שבכל המדינה.

דוד אמסלם: אז מה שנקרא מעז ייצא מתוק.

דוד אמסלם: אנחנו נכנס את הוועדה, בעזרת ה', לא קשור אליכם, אבל נבדוק שיש פתרונות כאלה לכלל המדינה.

דוד אמסלם: מדינת ישראל צריכה לתת פתרונות כאלה ויש ארסנל של דברים ופתרונות שאפשר גם לא להשית את זה על המדינה, אפשר לעשות ביטוח קטן, כמו שאמר עופר, במחיר הזה ואפשר - - - אפשר לפתור את הנושא.

דוד אמסלם: אני דיברתי עם מנכ"ל חברת ענבל, ואני גם אעשה דיון בנושא, שברעידות אדמה, הפלא ופלא, מדינת ישראל ביטחה את כל המבנים שלה, רק לא את של התושבים.

דוד אמסלם: אם חס ושלום יש לנו רעידת אדמה במדינת ישראל, המתנ"ס הזה מבוטח אבל הבתים לא.

דוד אמסלם: אז לכן גם פה אנחנו צריכים להיכנס לנושא הזה ולנסות, אמרתי, בעקבות המקרה הזה גם ללכת למקומות אחרים ולנסות לפתור את כל הנושאים הבעייתיים שבסופו של עניין התושב הרגיל, כשהוא כבר נמצא באירוע, הוא עצמו לא יכול להתמודד עם זה, זה גדול עליו בעשרים מידות.

דוד אמסלם: את זה אנחנו נעשה, בעזרת ה', ניתן לשר גלנט את ה-60 יום שהוא ביקש, נעשה את אפילו 90 יום, איך אני אומר?

דוד אמסלם: שייצא גם לחופשה קצת, אבל בתחילת ינואר, בעזרת ה', אנחנו נעשה דיון בנושא הזה.

דוד אמסלם: לגבי הנושא הספציפי שעוד בפנינו.

דוד אמסלם: קודם כל שמחתי לשמוע את מהנדס העיר, אחי ורעי, שבסך הכול עיריית ירושלים התחילה לקדם את הנושא של התכנון.

דוד אמסלם: קודם כל לעשות הבחנה בכלל מה הכיוון שצריך ללכת אליו ובסופו של דבר לחתוך את הנושא של הכיוון, להיכנס לתכנון מפורט ולתת את האומדנים.

דוד אמסלם: מבחינתנו בתהליך יש גם את הנושא של התכנון, גם של הביצוע, שבשוליו אחרי זה צריך, בלי קשר לזה, לדון בסוגיית המימון.

דוד אמסלם: אני גם מסכים שהעירייה צריכה להוביל את זה, אבל בוודאי ובוודאי העירייה לא צריכה לממן את הכול מכיסה.

דוד אמסלם: לכן אמרנו, אני חושב שעיריית ירושלים צריכה לקיים דיון בשני מסלולים, מסלול אחד הנושא של התכנון והמסלול השני הנושא של הביצוע והמימון, שזה הולך ביחד.

מיקי לוי: תכנון ואישור.

דוד אמסלם: בוודאי, הכול מדובר, אין תכנון בלי אישור.

דוד אמסלם: כאן העירייה צריכה, לדעתי, לעשות עבודת מטה, כמו שאמרתי, מול משרד השיכון ולהוביל את זה.

<קריאה: צריך להבין שכלכלית הם לא מוכנים לתרום אגורה.

דוד אמסלם: שנייה.

דוד אמסלם: אחד, הנושא של חברת הגז, משרד השיכון ולדעתי גם לזמן את משרד המשפטים והאוצר כדי לבנות חבילה במקרה הספציפי הזה.

דוד אמסלם: לגבי שאר המדינה, כמו שאמרתי, אני אעבוד על זה במהלך שנה הבאה, בתחילת שנה הבאה, כדי לייצר פתרונות לכלל הציבור ולכלל האיומים שמתרגשים ויכולים לעמוד בפניו.

דוד אמסלם: במקביל, ז'קי, פה אנחנו צריכים את העזרה שלכם, עד שזה יקרה בינתיים הם צריכים לגור באיזה שהוא מקום.

דוד אמסלם: מה שנקרא בטווח הקצר, האישה צריכה לשכור לעצמה דירה וכו'.

דוד אמסלם: אני מבקש שמשרד השיכון ביחד עם עיריית ירושלים, היות שבעצם הנכונות של משרד השיכון קיימת והיות שיש לכם גם עוד עסקים עם עיריית ירושלים, כנראה שעיריית ירושלים לא נכנסת לנושא, אז בואו תובילו את זה אתם, תקראו לעירייה, תגידו להם 'רבותיי, אלה תושבים שלכם, אבל כנראה אתם עסוקים, אין לכם זמן, יש לכם הרבה אירועי ספורט, אירועים בקיץ עכשיו, אולי בחורף' - - -

<קריאה: עסוק.

דוד אמסלם: עסוק, יכול להיות, אני מבקש לייצר פתרון לאנשים בטווח הקצר.

דוד אמסלם: עזוב צודק/לא צודק, עזוב חוקי/לא חוקי.

דוד אמסלם: ביקשתי מעורכת הדין של הוועדה שלנו, לירון, לייצר לנו את הפלטפורמה, אם צריך לעשות שינוי חקיקה בנושא הזה אני מבטיח לכם שאנחנו בוועדה נעשה את זה.

דוד אמסלם: אני אגיש את הצעת החוק בשם כל חברי הוועדה, אני בטוח שכל חברי הוועדה יחתמו על הצעת חוק שנדרשת כדי לשחרר איזה שהוא פלונטר משפטי כזה או אחר, כדי בעצם להוביל את הנושא הזה.

דוד אמסלם: אני ביקשתי מלירון, ניתן לה שבועיים-שלושה להיכנס לתמונה, לבחון את כל הנושאים האלה, החוקיים, ולייצר לנו בסוף את הכיוון.

דוד אמסלם: יכול להיות שאין צורך בחקיקה והפתרונות נמצאים, אבל אם יש חסם כזה או אחר, אז היא תציע לי ואנחנו נקדם את זה.

דוד אמסלם: אני גם ממשרד התשתיות, כרגולטור על חברות הגז, ובלי קשר לאירוע הזה, לבנות תקנות לנושא הגז.

דוד אמסלם: נושא הגז במדינת ישראל, אני אומר לכם, פרוץ באופן קיצוני.

דוד אמסלם: אני אתן סתם דוגמה.

דוד אמסלם: מכלי הגז, לא הצובר, היום התפוצץ בלון גז באיזה דירה, יש פה מכלי גז שאם הם מתפוצצים הם מרימים רבע שכונה.

דוד אמסלם: הם נמצאים בשטחים ציבוריים, דרך אגב, ללא שום בטיחות ושום אבטחה, אני אומר לכם את זה עכשיו מהכובע שלי בעיריית ירושלים.

דוד אמסלם: יושבים בשטחים ירוקים, ברובם, בשטחים של העירייה, העירייה אפילו לא יודעת איפה הם נמצאים.

דוד אמסלם: לכן אני אישית חושב ששר התשתיות צריך למנות צוות מבחינתו בנושא הזה כדי לפתור את הנושא בכלל מדינת ישראל.

דוד אמסלם: צריכים להיות תקנות, צריכים שיתייחסו גם לנושא הבטיחות, איפה בכלל מניחים את הצוברים, באיזה שטחים, האם חברות הגז משלמות, כן או לא, ובכלל נושאים אחרים - - -

מיקי לוי: אני פשוט נכנסתי לעניין הזה, כי פנו אליי מאחת מערי הארץ, גם בתקנות הבנייה כשאתה בונה בניין אחד אתה בצינור תת קרקעי לא חוקי מעביר לצובר במקום אחר.

מיקי לוי: קטסטרופה, אין מיפוי של הצוברים, למה?

מיקי לוי: כי כל חברת גז שומרת לעצמה, דודי, את הנתונים קרוב לחזה ואז כשקורה משהו לא יודעים איפה, מתחילים לחפש.

אורי מקלב: הם גם לא מעבירים את המידע.

דוד אמסלם: אני מבקש, כמו שאמרתי, להקים, לעשות עבודת מטה מסודרת, שייקח את המומחים הראויים כדי לבנות את החבילה וגם שם אנחנו נקרא לו אלינו לוועדה כדי לבדוק את הנושא הזה בעוד מספר חודשים.

דוד אמסלם: אני אקיים דיון חדש בוועדה בנושא הזה, שלמה אמר חודש?

דוד אמסלם: ניתן חודשיים.

דוד אמסלם: למה?

דוד אמסלם: הפקידים בעירייה גם צריכים לנוח קצת, ראש העיר צריך לצאת לחופש קצת, עבד קשה.

דוד אמסלם: אנחנו ניתן חודשיים.

דוד אמסלם: אני אזמין דיון בוועדה באזור סוף דצמבר, תחילת ינואר, כדי לבדוק מה העירייה עשתה, לאן היא התקדמה ואם היא זקוקה לעזרה שלנו, בשביל זה אנחנו נמצאים.

דוד אמסלם: אם יש בעיה במשרד כזה או אחר אז אתם יכולים להפעיל אותנו כדי לבוא למשרד, לזמן אותו ולהגיד לו 'אדוני, מה קורה?

דוד אמסלם: ' לפני שאני נועל את הדיון הייתי מבקש מהממונה על הביטוח לדווח לנו, ביקשתי ממך שני דברים, אני רק ארענן את זיכרונם של האנשים, אני בטוח שאתה זוכר.

דוד אמסלם: אחת, אנחנו דיברנו על חוקיות אי מימוש פוליסות ביטוח ערך הקרקע דרך חברות הביטוח והדבר השני זה תפקיד משרד התשתיות הלאומיות כרגולטור באילוץ חברות הגז להפעיל את הפוליסה שהם מתחייבות לה כתנאי לחידוש רישיון העסק שלהם.

דוד אמסלם: אז בוא תספר לנו.

<אוהד מעודי: לגבי הנושא של ערך קרקע.

<אוהד מעודי: פוליסות הדירה, התנאים הישנים דרשו שהמבוטח יעביר את הזכויות בקרקע לחברת הביטוח ואז היא תבצע לו את ההשלמה של אותו פער, בין סכום הביטוח לבין שווי הדירה.

<אוהד מעודי: באוגוסט נכנסו תנאים, לאור תקנות שפרסמנו, בשביל להסיר את אותם חסמים, שתשלומי העברת הכספים יהיו הרבה יותר מהירים, הדרישה של העברת זכויות בקרקע ירדה מהעניין הזה ולכן תשלומי הכספים אמורים להיות הרבה יותר פשוטים.

<אוהד מעודי: אחד הדיירים עדיין היה עם הפוליסה הישנה, מר אבי ישעיהו, מה שיכולנו, דיברנו גם עם חברת הביטוח בשביל לנסות לסייע לו, ממה שאני הבנתי, כמעט כל הדברים נסגרו - - -

<דייר: אני אדבר.

<דייר: זה נושא, כן, כי רוצים לחתום על הסכם פשרה עם חברת הגז.

<דייר: אנחנו כבר יוצאים מהדירה כי הדירה שייכת לחברת הביטוח, אנחנו נפגענו במאות אלפי שקלים, מי יפצה אותנו?

<דייר: אנחנו אזרחים שאחראים, עשינו ביטוח, שילמנו במשך שנים הרבה כסף, אתה יודע את זה בעצמך, והיום אנחנו נצא.

<דייר: כולם קיבלו מקדמה של חברת הביטוח, יקבלו בית, אלה שהיו - - -

דוד אמסלם: יש לי רעיון.

דוד אמסלם: אוהד, אני מציע, תזמין את הבחור אליך לפגישת קפה - - -

<אוהד מעודי: אין שום בעיה, גם הייתי איתו בקשר - - -

דוד אמסלם: אין בעיה.

דוד אמסלם: אתה בעצם הפיבוט מול חברת הביטוח.

דוד אמסלם: חברות הביטוח מאוד מאוד מתרגשות מכם, זה אני מספר לך, לכן יש לך מנוף עליהם - - -

<אוהד מעודי: חשוב לי להגיד, יש לנו מנוף, אבל כל הדברים, כמה שהם כתובים, מעבר לסמכות שלנו אין לנו תמיד יכולת לעשות.

<אוהד מעודי: גם אם זה מגיע לבג"צ זה לא עומד בבג"צ, אבל לפעמים המנוף עוזר.

דוד אמסלם: אבל אני אתן לך את התשובה, אני אספר לך, איך אמרתי?

דוד אמסלם: אני שלושים שנה פקיד, בדרך כלל אף אחד לא רוצה לריב עם הרגולטור, גם אם הוא לא צודק.

דוד אמסלם: לכן אני אומר, במקרה דנן תקרא לבחור, תרים טלפון להוא, תסגור את הפינה ובזה התקדמנו.

<אוהד מעודי: אבל לשאלה הרוחבית הפוליסות תוקנו, כל מי שקנה פוליסת דירה באוגוסט וקונה את ההרחבה הזאת אין את עניין העברת הזכויות.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: קודם כל באמת תודה רבה לך, אוהד.

דוד אמסלם: אני באמת רוצה שוב פעם, חברים, להודות לעופר, לכם על קבלת הפנים, אנחנו נעשה דיון, כמו שאמרתי, בעוד חודשיים פלוס מינוס מהיום, אנחנו נעקוב אחרי הנושא הזה עד שהוא יבוא לידי פתרון, מבטיח לכם, גם אם אני אעשה כל חודשיים דיון או כל חודש בנושא הזה.

דוד אמסלם: אבל תזכרו שבסוף, זה אני מספר לכם, אין לנו קופה קטנה, אני לא יכול לייצר החלטה אופרטיבית, בגלל שאם זה היה, אמרתי, כבר היה פתרון בישיבה הראשונה.

דוד אמסלם: לכן פה אנחנו צריכים יותר סבלנות ובעזרת ה' עוד חודשיים נעשה את הדיון, כמו שאמרתי, ואני מקווה באמת ששאר הגופים בעוד חודשיים יציגו לנו פתרונות אופרטיביים מעשיים ולא עדיין 'אנחנו בעבודות מטה' וכו' וכו'.

דוד אמסלם: אז אני רוצה להודות לכולם, לאחל לנו שבוע טוב וחורף בריא.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<עופר איובי: תודה רבה לכם.