ועדת החוקה, חוק ומשפט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 54, 2015-10-27 10:00

ניסן סלומינסקי: בוקר טוב.

ניסן סלומינסקי: אנחנו פותחים את ישיבת ועדה החוקה, חוק ומשפט, ואנחנו מתחילים בנושא הראשון, שהוא נושא, לטעמי, מאוד, מאוד-מאוד.

ניסן סלומינסקי: כמה שהוא נראה ככה, הוא נושא שלפעמים הוא יכול להיות בנפשנו.

ניסן סלומינסקי: ישנם שלושה חברי כנסת ששותפים להצעת החוק הזו.

ניסן סלומינסקי: רק בגילוי נאות: הצעת החוק הזו, אני הגשתי אותה עוד בקדנציה הקודמת.

ניסן סלומינסקי: היא עברה קריאה טרומית, אבל מאחר והיא לא עברה קריאה ראשונה, בגלל רצון לשתף פעולה עם המשטרה או עם המשרד לביטחון הפנים, אז זה נמשך, ובינתיים הבחירות קפצו עלינו והתחלנו את הכול מההתחלה, והצטרפו אליי עוד שניים.

ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת עמר בר לב, מנהל עכשיו ישיבת ועדת משנה בוועדת החוץ והביטחון.

ניסן סלומינסקי: אז סיכמנו שהוא יבוא ב-10:30 כדי שהוא יוכל גם להגיד כמה מילים.

ניסן סלומינסקי: וחברת הכנסת מרב מיכאלי רק צלצלה הבוקר להגיד שיש להם ועדה בנושא של תקציב הכנסת, אז היא לא בטוחה שהיא תצליח.

ניסן סלומינסקי: אז היא מינתה אותי גם שליח מבחינתה בעניין הזה.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: רק לתזכורת: אני חושב שהחוק הזה נולד אצלי בעיקר או התגבש סביב כל הנושא של החטיפה של שלושת הנערים, שבה הייתה טענה שאותה אחת שענתה במוקד – שירות לאומי - - - – התייחסה לזה אולי בזלזול.

ניסן סלומינסקי: ולו היא הייתה מתייחסת לזה ברצינות של מאה אחוז, יכול להיות, מי יודע, יכול להיות שכל התהליך; אם כי בדיעבד התברר שיכול להיות שזה לא היה עוזר, אבל כל התהליך היה רץ הרבה יותר מהר והיה חוסך הרבה מאוד.

ניסן סלומינסקי: ולמה התייחסה?

ניסן סלומינסקי: שוב, אני לא בטוח שזה כך, אבל נניח.

ניסן סלומינסקי: גם לשיטת אלה שחשבו שהיא התייחסה לזה לא בכובד הראש הראוי, הם הסבירו שיש להם אולי 70%-60% הטרדות.

ניסן סלומינסקי: הכוונה, טלפונים סתם של הטרדה, של עושים צחוק.

ניסן סלומינסקי: וממילא, אתה יודע, אחרי שצועקים זאב-זאב-זאב, בפעם הבאה, כבר אתה באמת.

ניסן סלומינסקי: כשאתה רואה שזה כלום אתה לא מתייחס, וקורית פעם אחת שזה אמיתי.

ניסן סלומינסקי: אז זאת אומרת שעצם זה שאפשר להטריד, לשתק, לעשות צחוק, לעשות משחק בין החבר'ה וכולי, יוצר בסופו של דבר מצב שכשמגיעה קריאת אמת ההתייחסות אליה היא כאילו זה עוד משחק, וזה מביא אסון גדול.

ניסן סלומינסקי: כשהעליתי את ההצעה והתראיינתי על זה, פנו אליי ממד"א ומכיבוי אש ואמרו לי: תדע לך שגם אצלנו 70% מההודעות במוקדים זה גם כן הודעות סרק שגורמות לנו: אל"ף, הוצאות כספיות גדולות.

ניסן סלומינסקי: כי על כל דבר כזה אנחנו שולחים צוותים או מטפלים וכולי.

ניסן סלומינסקי: בי"ת, זה מביא אותנו למצב שאנחנו לא מתייחסים ברצינות.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שהבעיה היא לא רק.

ניסן סלומינסקי: אני התחלתי עם מוקדי החירום, וכתוצאה מזה עברנו למוקדים של המשטרה, ואחר כך עברנו למוקדים של מד"א וכיבוי אש, כשבכל המוקדים האלה מתברר שהתופעה היא אותה אחת וצריך לשים לזה סוף, כי זה גם גורם להוצאות גדולות מאוד; בסופו של דבר, יכול לגרום לנזקים עצומים ואולי אבדות בנפש.

ניסן סלומינסקי: ואנחנו מדברים כאן, כל המוקדים האלה זה מוקדי חירום, בסופו של דבר.

ניסן סלומינסקי: כל אחד בתחום שלו.

ניסן סלומינסקי: אז לכן אנחנו רוצים להעביר את הצעת החוק הזאת בזריזות כדי למנוע את המצב הזה.

ניסן סלומינסקי: זהו.

ניסן סלומינסקי: זה בגדול.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, אני מודע לזה שיש סעיפים בחוק, ותמיד אומרים לי: יש סעיף בחוק התקשורת ויש סעיף – איפה?

ניסן סלומינסקי: בדין הפלילי.

ניסן סלומינסקי: איפה?

ניסן סלומינסקי: יש עוד מקום.

<אפרת חקאק: חוק הבזק.

ניסן סלומינסקי: כן, חוק הבזק.

ניסן סלומינסקי: בדרך כלל, הסעיפים שם נוסחו, האייטם היה שם הטרדות שבין בני זוג שנפרדים, בין כל מיני דברים כאלו, והעונש שם הוא עד שלוש שנים מאסר.

ניסן סלומינסקי: וכשעשינו בדיקה, אז התברר שהניצולת של זה היא אפס.

ניסן סלומינסקי: כלומר, לא השתמשו בזה אף פעם.

ניסן סלומינסקי: כשאני מניח שעל הטרדה – אם זה לא משהו מטורף – הטרדה ולתבוע מישהו; אז על שלוש שנים, אז אף אחד, אנשים – גם המשטרה וגם כל מי שצריך אומרים: על זה לשלוש שנים, וואלה, זה too much.

ניסן סלומינסקי: אז לא עושים כלום.

ניסן סלומינסקי: לכן, האלטרנטיבה שאנחנו מציעים פה זו אלטרנטיבה, בינתיים, כספית, מדורגת.

ניסן סלומינסקי: כי על דבר כזה, על 500 שקלים, כן יעשו, כן יממשו את זה.

ניסן סלומינסקי: וזו פגיעה מספיק קשה למי שעושה את זה כמשחק או כצחוק, לשלם 500 שקל ועוד 500 שקל.

ניסן סלומינסקי: ואם זה מתגבר או מה – הסכומים עולים.

ניסן סלומינסקי: אז לכן, איך אומרים, לפעמים כשאתה עושה את הטוב מאוד, את השלוש שנים, אתה לא מנצל את זה ולא עשית כלום.

ניסן סלומינסקי: לעומת זאת, כשאתה מוריד את זה לקנס, אז הדבר ימומש.

ניסן סלומינסקי: דבר שני, אנחנו רצינו לייחד את זה.

ניסן סלומינסקי: לא רציתי שזה ייבלע בתוך כל מיני הטרדות שאחד מטריד את השני וכולי.

ניסן סלומינסקי: רצינו למקד את זה בנושא של מוקדי חירום.

ניסן סלומינסקי: שזו תהיה עבירה מודגשת בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: כי אני חושב שזו מכת מדינה במובן הזה ורצינו לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: לכן בא החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: אני כבר אומר מראש שישנה עוד הצעה, שהיא לא נכנסת עכשיו, אבל היא בהחלט; אני מקווה שזה יגובש סופית, גם עם המשטרה, והיא תיכנס לקראת קריאה שנייה ושלישית, וזה הנושא שכשמאתרים מישהו.

ניסן סלומינסקי: נניח, מספר טלפון.

ניסן סלומינסקי: שהוא מטריד.

ניסן סלומינסקי: פעם.

ניסן סלומינסקי: נצטרך לקבוע.

ניסן סלומינסקי: נניח, חמש פעמים.

ניסן סלומינסקי: פשוט מודיעים לחברת התקשורת הרלוונטית והיא סוגרת את הטלפון הזה לשבוע.

<קריאה: שבוע.

ניסן סלומינסקי: אתה מבין?

ניסן סלומינסקי: אתה לא צריך לגבות קנס.

ניסן סלומינסקי: אתה סוגר אותו לשבוע.

ניסן סלומינסקי: אנחנו יודעים מה המשמעות.

ניסן סלומינסקי: לא עזר?

ניסן סלומינסקי: אפשר לסגור לשבועיים.

ניסן סלומינסקי: מאחר ואם המשרד לביטחון הפנים, קו נטוי המשטרה, עוד בקדנציה הקודמת התחלנו לדבר על הנושא, אבל היו צריכים לגמור את הדיונים במשטרה ובמשרד, וזה לא נגמר, אז אני עוד לא הכנסתי את זה.

ניסן סלומינסקי: אבל שוב אני אומר: אני אכניס את זה, בעזרת השם, לקראת קריאה שנייה ושלישית, ולכן אני אבקש מכל מי שקשור למשרד לביטחון הפנים ולמשטרה: אין לכם הרבה זמן.

ניסן סלומינסקי: אם אתם רוצים, תעשו על זה עבודה, תטפלו.

ניסן סלומינסקי: משרד המשפטים.

ניסן סלומינסקי: תגמרו את הסיפור הזה.

ניסן סלומינסקי: כי אני מעדיף תמיד שזה יהיה בהסכמה מאשר שזה ילך בפחות הסכמה – נקרא לזה כך.

ניסן סלומינסקי: יש עוד רעיונות יותר משוגעים, אבל אני - - -

<דורית ואג: מה, תסגור את קו הטלפון?

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: לשבוע.

<דורית ואג: לזה צריך את חברות התקשורת.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: יהיה חוק.

ניסן סלומינסקי: יהיה בחוק, והחברה תהיה כפופה לחוק.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

<דורית ואג: אבל אתה צריך לזמן אותן.

<דורית ואג: יש דברים שהן יכולות, יש דברים שהן לא.

<אפרת חקאק: זה גם רעיון שלא בשל - - -

ניסן סלומינסקי: אמרתי: זה ייכנס לקריאה שנייה ושלישית – לא עכשיו.

ניסן סלומינסקי: ואם הם יכולים או לא?

ניסן סלומינסקי: אז אנחנו יודעים שהם יכולים.

ניסן סלומינסקי: אם הם רוצים או לא?

ניסן סלומינסקי: אז גם אם הם לא רוצים, כופין אותו עד שהוא אומר: רוצה אני.

<דורית ואג: בסדר.

<דורית ואג: מה שאני אומרת זה שצריך - - -

ניסן סלומינסקי: אז לכן אני אומר: זה יהיה.

ניסן סלומינסקי: ואני שוב מבקש מכל מי שקשור: המשטרה, משרד המשפטים, המשרד לביטחון הפנים, משרד התקשורת – תסגרו ביניכם את זה, ואין לכם הרבה זמן.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, זה לא קדנציה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים, אולי בעוד שבוע להעביר את זה בקריאה ראשונה, ואחר כך, תוך שבוע-שבועיים, לגמור את זה לקריאה שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: כי המוקדים עובדים.

<דורית ואג: אז אולי - - - משרד התקשורת שיידע את חברות התקשורת.

ניסן סלומינסקי: רגע.

ניסן סלומינסקי: קודם כל, אני רוצה שהם יגבשו ביניהם, לפני כן, את הנושא.

ניסן סלומינסקי: זהו.

ניסן סלומינסקי: זו הייתה הקדמה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, מישהו מהמשרדים?

<לילך וגנר: אני רוצה להתחיל בעבירה הפלילית.

<לילך וגנר: לילך וגנר, משרד המשפטים.

<לילך וגנר: כפי שיושב ראש הוועדה ציין בצדק, כבר היום בסעיף 30 לחוק הבזק יש איסור על הטרדה, שבאמת העונש בצידו הוא שלוש שנים.

<לילך וגנר: זה סעיף מאוד-מאוד רחב, של מי שמשתמש במתקן בזק באופן שיש בו כדי לפגוע, להפחיד, להטריד, ליצור חרדה או להרגיז שלא כדין - - - לטעמנו, כל ההתנהגויות, כבר היום, מופללות, אבל אנחנו מבינים את הרצון של המציעים ליצור משהו יותר מהיר, יותר פשוט.

<לילך וגנר: משהו שאפשר יהיה לאכוף אותו בקלות גם אם העונש בצידו יהיה פחות.

<לילך וגנר: זאת אומרת, שתי העבירות המוצעות, שני החלקים של העבירה, המוצעים, כוללים רכיב של קנס בלבד.

<לילך וגנר: לגבי הנוסח שהוצע על ידי הייעוץ המשפטי של הוועדה: הנוסח מורכב מעבירה וחזקה בצידה שחלה רק על בגירים.

<לילך וגנר: על החזקה תדבר מיד עורכת הדין אביטל בגין.

<לילך וגנר: לגבי העבירה עצמה: יש לנו כמה תיקוני נוסח מסוימים.

<לילך וגנר: מקובלת עלינו.

<לילך וגנר: העבירה היא: הפונה באמצעות מתקן בזק בפניית שווא למוקד החירום של משטרת ישראל, מגן דוד אדום והרשות הארצית לכיבוי והצלה, דינו הקנס האמור בסעיף 61(א)(1) לחוק העונשין.

<לילך וגנר: צוין במסמך רקע שמדובר ב-14,400 שקל; הביאה הפנייה לפעולות מטעם מוקד החירום שהיו כרוכות בהקצאת משאבים של ממש, דינו – הקנס האמור בסעיף 61(א)(3) לחוק העונשין, שזה 75,300 שקלים.

ענת ברקו: אבל למה "מתקן בזק"?

ענת ברקו: זה רק "מתקן בזק"?

<יואל הדר: זה השם הכללי.

<יואל הדר: בפנים כל - - -

ניסן סלומינסקי: רק רגע, סליחה.

ניסן סלומינסקי: פה, כמובן, בהתחלה, העיקר חסר מן הספר – זה מוקדי החירום של המועצות.

ניסן סלומינסקי: משם התחיל כל העניין.

ניסן סלומינסקי: הרי לכל מועצה היום, לפחות במרחבי ארצנו, יש מוקד חירום שמשותף לכל הגורמים ויושבים שם, והוא ההצלה של התושבים שאליו הם מתקשרים.

ניסן סלומינסקי: כשיש משהו, הוא המוקד.

ניסן סלומינסקי: ולשם גם מתקשר אותו נער.

ניסן סלומינסקי: אז כמובן שכאן אנחנו צריכים להוסיף, כדי שיהיה ברור: מוקדי חירום של הרשויות.

ניסן סלומינסקי: ואם יש את זה גם ברשויות בארץ, אז גם המוקדים האלו.

<לילך וגנר: יש לי בקשה ליושב ראש הוועדה: אם אפשר שאנחנו נבחן את זה לקריאה שנייה ושלישית, מאחר שהתופעה של הטרדת אותם מוקדים שיש להם מספר טלפון מיוחד ולא איזשהו 100 או 102, מספר קל שכל אחד יודע – היא לא מוכרת לנו.

<לילך וגנר: התופעה הזאת לא מוכרת לנו.

<לילך וגנר: היינו שמחים לשמוע עד כמה היא רווחת ועד כמה היא באמת מצדיקה את השימוש בסעיף הזה, כולל החזקה.

ניסן סלומינסקי: נאמר ככה: אני פתחתי הרי בזה שאמרתי איך אני התעוררתי לזה – שאותה אחת שענתה במוקד של גוש עציון, דיברו על זה שהיא לא התייחסה.

ניסן סלומינסקי: שוב, אני לא רוצה להגיד, כי היא אמרה שהיא העבירה את זה למפקחת.

ניסן סלומינסקי: הייתה בת שירות לאומי, העבירה למפקחת.

ניסן סלומינסקי: בקיצור, המערכת שם, הטענה הייתה שהיא לא לקחה את זה במלוא הרצינות.

ניסן סלומינסקי: אם היא הייתה לוקחת את זה במלוא הרצינות כקריאה אמיתית, יכול להיות שההליך היה זריז יותר.

ניסן סלומינסקי: התברר בדיעבד שהם נרצחו מיידית, אז זה לא היה מציל אותם אולי, אבל ההליך היה הרבה יותר מהיר ממה שקרה.

ניסן סלומינסקי: וכשהם נשאלו: מה?

ניסן סלומינסקי: למה?

ניסן סלומינסקי: אז הם אמרו: 70% מהקריאות שלנו זה הטרדות.

ניסן סלומינסקי: זה סתם.

<לילך וגנר: באותם מוקדים - - -.

<לילך וגנר: לא במוקדים של המשטרה או של - - -

ניסן סלומינסקי: אני מדבר על מוקד חירום של גוש עציון.

ניסן סלומינסקי: שם זה היה.

ניסן סלומינסקי: כלומר, המוקדים שלנו, במועצות האזוריות והמקומיות.

ניסן סלומינסקי: לפחות זה מה שהם אמרו.

ניסן סלומינסקי: מזה נולד לי כל העניין.

ניסן סלומינסקי: אז ודאי ששם יש.

ניסן סלומינסקי: אם רוצים, לבדוק גם בכל המקומות.

ניסן סלומינסקי: אבל אני אומר שוב: זה קיים, והמספרים של כל מוקד ידועים.

ניסן סלומינסקי: זה נמצא אצל כל אחד.

ניסן סלומינסקי: איך זה נקרא?

ניסן סלומינסקי: מספר 1 או 0 – טלפון החירום.

ניסן סלומינסקי: כל אחד שם את המוקד הזה שם.

<אביטל בגין: אז אם אפשר רק: הנושא, אני חושבת, טעון בדיקה, גם כי אף אחד שאני מכירה לא מחייג 100 בטעות.

<אביטל בגין: אבל אם זה מספר שהוא מספר טלפון רגיל אני לא בטוחה שהחזקה תהיה נכונה, כי יכול להיות שאתה חייגת בטעות, ענה לך מוקד החירום של איזשהו מקום ואתה ניתקת, לא מתוך כוונה להטריד, אלא כי הבנת שחייגת לא נכון.

<אביטל בגין: והדבר הזה - - -

ניסן סלומינסקי: אם זה קרה פעם אחת לא קרה כלום הרי.

<אביטל בגין: - - -

<קריאה: - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אני אומר שוב: כמו בכל דבר אחר, כשזה קורה פעם אחת וזו טעות – לא קרה שום דבר.

ניסן סלומינסקי: אומר: טעות, סליחה.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר גמור.

ניסן סלומינסקי: זה מכובד.

ניסן סלומינסקי: זה לא מה שקורה.

ניסן סלומינסקי: מה שקורה זה או שמחזיקים את הקו וככה מנתקים את המוקד או שעושים צחוק: זה נערים.

ניסן סלומינסקי: אולי נערים ואולי אחרים - - -

ענת ברקו: זהו, זאת הבעיה.

ענת ברקו: השאלה אם אנחנו מכסים כאן את אוכלוסיית הקטינים שהיא אוכלוסייה - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: גם.

ניסן סלומינסקי: לא רק קטינים.

ניסן סלומינסקי: זה לא רק קטינים שמשחקים.

ניסן סלומינסקי: ואני לא רוצה לומר, אבל התברר שיש גם בכוונת המחוקק.

ניסן סלומינסקי: יש ישובים שנמצאים במרחבי ארצנו, שהם לא שייכים למועצות, והם פשוט מנטרלים את המוקדים.

<אביטל בגין: משרד המשפטים לא מתנגד.

<אביטל בגין: מה שאנחנו אומרים זה שאנחנו כרגע נתקלנו בנושא הזה, ורק, אם אפשר, להעלות אותו בהכנה לקריאה שנייה ושלישית כדי שנוכל לבדוק את הדברים.

<לילך וגנר: במיוחד את ההגדרות של אותם מוקדים שכרגע לא מוגדרים.

ניסן סלומינסקי: בוא נאמר:

ניסן סלומינסקי: את המוקד אני מכניס עכשיו כי זה היה הבסיס שלי לכל החוק.

ניסן סלומינסקי: אז מה זה להוציא אותו?

ניסן סלומינסקי: מזה התחיל, וזה היה.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע.

ניסן סלומינסקי: אין לי את הנוסח שהיה בקדנציה הקודמת.

<אביטל בגין: היה מוקד חירום והצלה, לרבות מוקדי החירום של המשטרה, מגן דוד אדום, שירותי כבאות והצלה.

<אביטל בגין: זו ההצעה המקורית.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: נו.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: תשאירי את הנוסח הזה, זה מצוין.

<לילך וגנר: אבל הנוסח הזה לא מספיק מוגדר, כי אנחנו לא יודעים מה זה מוקד חירום אחר.

ניסן סלומינסקי: מי לא יודע?

<לילך וגנר: המחוקק.

<לילך וגנר: העבירה צריכה להיות ברורה, קלה, פשוטה ליישום - - -

ניסן סלומינסקי: מה פירוש: המחוקק לא יודע?

<אביטל בגין: האם מוקד החירום של העירייה לפניות למצוקה נפשית – איך אנחנו מחריגים אותו שלא תחול לגביו?

<לילך וגנר: זה מוקד חירום?

ניסן סלומינסקי: לא יודע.

ניסן סלומינסקי: תעשו.

ניסן סלומינסקי: אז אתן החכמות, תעשו את זה.

ניסן סלומינסקי: אם תרצו, אני גם יודע לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: אבל אני אומר שוב: בכל מועצה, בכל מקום, יש מוקד חירום שהוא המגדלור של כל מי שנוסע על הכבישים, ביום ובלילה.

ניסן סלומינסקי: כל מי שיש לו - - - – לשם הוא מצלצל דבר ראשון.

ניסן סלומינסקי: אין לו מה לצלצל ל-100, למשטרה, שנמצאת בירושלים.

ניסן סלומינסקי: הוא מצלצל למוקד החירום, ומוקד החירום יודע לשלוח.

ניסן סלומינסקי: יש בכל מועצה אנשי ביטחון, יש צוותים, יש שומרים, כל זה, והוא גם יודע לקשר את כל הגופים הנצרכים – שם יושבים הנציגים של כולם: גם את צה"ל, אם צריך, גם את המשטרה, ולפעמים גם את השב"כ.

ניסן סלומינסקי: כלומר, מוקדי החירום האלה זה אוויר לנשימה.

<לילך וגנר: אני מבינה בהחלט את הצורך.

<לילך וגנר: הייתי מציעה לכתוב מוקד חירום ביטחוני, אם אפשר, כדי שזה לא יחול על מוקדי חירום אחרים.

<לילך וגנר: ושאנחנו נודיע - - -

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ענת ברקו: רגע, אבל עירייה זה ביטחוני?

<דורית ואג: לדעתי, לא.

<אביטל בגין: לעירייה אין - - -

<לילך וגנר: לעירייה, אם יש מוקד חירום לצורך עניינים ביטחוניים – זה יחול עליו; ואם אין, אז זה לא יחול.

<לילך וגנר: אנחנו לא רוצים שזה יחול על מוקדי חירום של ער"ן, עזרה נפשית – כל מיני דברים כאלה, שזה לא רלוונטי.

<אפרת חקאק: ובטח גם מוקד חירום פרטי.

<אפרת חקאק: מוקד החירום - - -

<לילך וגנר: כן.

<לילך וגנר: ברור.

ענת ברקו: - - -

<אפרת חקאק: כן.

<לילך וגנר: אבל אני רק מבקשת שאנחנו נודיע שלקראת הקריאות השנייה והשלישית נחשוב על הנוסח המדויק והממוקד.

<לילך וגנר: כבר עכשיו נודיע על זה.

ניסן סלומינסקי: בסדר, אבל שייכנס כבר עכשיו, אמרנו: מוקד חירום ביטחוני.

ניסן סלומינסקי: והנוסח המתוקן, הסופי, הדקויות, יהיה גם - - -.

ניסן סלומינסקי: אבל לפחות שזה יהיה, כי זה עיקרו של החוק, מה שהיה.

<אפרת חקאק: אפשר אולי לשאול את נציגי המשטרה אם הם יודעים מה שיתוף הפעולה שלכם עם מוקדי החירום של המועצות, עליהן - - -?

<אופיר כפרי: יש לנו שיתוף פעולה עם מוקדי החירום של המועצות.

<אופיר כפרי: גם עם מד"א.

<אופיר כפרי: התשדורת עוברת בינינו ברצף.

<אופיר כפרי: בהחלט כשנפתח אירוע במוקד החירום של מועצה כזאת או אחרת, היא גם מעבירה אותו למוקד הרלוונטי הנוגע באותו מקום.

ניסן סלומינסקי: בסדר גמור.

<לילך וגנר: רק לגבי העבירה, כן יש לי עוד כמה התייחסויות: העבירה, כמו שאמרתי, "מתלבשת" קצת על סעיף 30 הקיים.

<לילך וגנר: היא נמצאת בחוק הבזק, אבל אנחנו מדגישים שלא מדובר באכיפה של משרד התקשורת.

<לילך וגנר: זו עבירה פלילית שנאכפת על ידי המשטרה, כאשר הכוונה היא בהמשך להפוך אותה או לעבירה מינהלית או לברירת משפט כדי להקל על האכיפה שלה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: טוב, על זה אנחנו חולקים, אז אני אתייחס אחר כך.

<לילך וגנר: בסדר.

<לילך וגנר: לכן אני מקדימה להגיד כדי שהמשרד לביטחון הפנים יוכל להתייחס.

<לילך וגנר: היא דורשת יסוד עובדתי ויסוד נפשי של מחשבה פלילית ליסודות העבירה.

<לילך וגנר: המועצה לשלום הילד העבירה הערות שהם חוששים, למשל: דיווח מכוח חובת הדיווח ייפגע בגלל שהפונה יחשוש שהוא יואשם בעבירה הזאת.

<לילך וגנר: לטעמנו, כל פנייה שנעשית בלי שמדובר - - -

ניסן סלומינסקי: לא הבנתי.

<לילך וגנר: אני אסביר את ההערה ואני אתייחס אליה כבר.

<לילך וגנר: הם חוששים שאדם שמדווח מכוח חובת הדיווח על עבירות מין ואלימות שנעשות במשפחה לפי חוק העונשין יחשוש לדווח כדי שהוא לא יואשם בעבירה כי הוא לא בטוח.

<לילך וגנר: כי הוא לא בטוח שבאמת הוא שמע צעקות מדירה, והוא לא בטוח שיש שם אלימות.

<לילך וגנר: הוא רוצה לדווח.

<לילך וגנר: הוא מפחד שיאשימו אותו.

<לילך וגנר: המטרה היא לא ליצור - - -

ניסן סלומינסקי: מה?

<אופיר כפרי: מבחינתנו, הוא לא נחשב מטריד, סליחה.

<אופיר כפרי: הוא לא נחשב מטריד.

<אופיר כפרי: זה דיווח - - -

ניסן סלומינסקי: מה, זה נקרא הטרדה?

<לילך וגנר: אז אני אומרת: לא.

<אפרת חקאק: אני אציין שבנוסח שהוצע גם בטרומית וגם עכשיו על ידינו, לא כלל אלמנט של הטרדה, ובגלל זה עורכת הדין לילך וגנר באמת מציעה נוסח שידגיש את עניין ההטרדה.

<לילך וגנר: אני מתלבטת, האמת.

ניסן סלומינסקי: אצלנו זה היה שווא, נכון?

ניסן סלומינסקי: קריאת שווא?

<אפרת חקאק: קריאת שווא.

<לילך וגנר: זהו.

<לילך וגנר: בדיוק.

<לילך וגנר: בעינינו, העבירה, כמו שהיא מנוסחת היא בסדר.

<לילך וגנר: כתוב: הפונה, באמצעות מתקן בזק בפניית שווא.

<לילך וגנר: הפונה חייב להיות מודע לכך שמדובר בפניית שווא.

<לילך וגנר: אם הוא חושב שזו פנייה אמיתית, הוא כמובן לא נכנס מראש לעבירה.

<לילך וגנר: אנחנו מנסים לחשוב על נוסח - - -

ניסן סלומינסקי: נו, ודאי.

ניסן סלומינסקי: אם הוא חושב שהוא ראה מחבל והוא מצלצל – יבורך.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

<לילך וגנר: נכון.

<לילך וגנר: בוודאי שלא - - - עבירה.

ענת ברקו: כן, אבל שזה לא יהיה נתון לשרירות ליבו של, אתה יודע, שוטר זה או אחר.

ענת ברקו: אוקיי, אז אתה הטרדת כי סתם ראית.

ניסן סלומינסקי: לא, זה המוקדים, המוקדים - - -

<כרמית פולק-כהן: - - - המלה הטרדה היא יותר ספציפית, לשם ההמחשה.

<כרמית פולק-כהן: תלונת שווא – לא ברור מה המשמעות של תלונת שווא.

<כרמית פולק-כהן: וזה החשש שלנו, שזה ירתיע אנשים - - -

ענת ברקו: אולי הטרדה - - -

<קריאה: זו לא הבעיה.

ענת ברקו: קריאת שווא.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע מה.

ניסן סלומינסקי: אם נניח הוא מצלצל – מה שעושים לפעמים – רק כדי לתפוס את הקו ולנטרל אותו.

<קריאה: זאת הטרדה.

<אופיר כפרי: זה הטרדה.

ניסן סלומינסקי: זה נקרא הטרדה או - - -?

<כרמית פולק-כהן: ברור לנו מה הייתה כוונת המחוקק.

<קריאה: זה הטרדה.

<כרמית פולק-כהן: ברור לנו מה הייתה כוונת המחוקק.

<לילך וגנר: אנחנו מתלבטים האם יש מקום.

<לילך וגנר: עוד פעם, שוב, הנוסח כרגע הוא בסדר, אבל כדי להבהיר את זה, האם יש מקום לכלול יסוד באופן שיש בו כדי להטריד, באופן שיש בו כדי להרגיז, כמו שכתוב בסעיף 30 הקיים.

<לילך וגנר: אבל יש לזה גם בעיה, כי אנחנו רצינו ליצור עבירה קלה ופשוטה שאפשר להפוך אותה לעבירת קנס, בצורה של לשלוח קנס לאותו בן אדם תוך שימוש בחזקה, ויסוד כזה יקשה עלינו להפוך אותה לעבירה קלה ופשוטה.

<לילך וגנר: אז אני מבקשת.

<לילך וגנר: הנוסח הזה מקובל עלינו לקריאה הראשונה.

<לילך וגנר: אני מבקשת שנחשוב שוב על יסוד, ביחד עם הייעוץ המשפטי של הוועדה והמשרדים הרלוונטיים, על יסוד שמדגיש שבאמת לא מדובר במישהו שמתקשר בתום לב.

<לילך וגנר: הוא חושב בעת הקריאה שמדובר בקריאת אמת, ובדיעבד מתברר שזו קריאת שווא.

<אופיר כפרי: קריאת השווא זה מונח מאוד-מאוד מבלבל.

<אופיר כפרי: המוקדן לא יודע שזו קריאת שווא עד שהוא לא יישלח ניידת למקום ויוודא שזה אירוע סרק.

<אופיר כפרי: לנו זה מאוד-מאוד ברור שקריאת שווא זה מונח שלא נכון להיות קיים פה.

<אופיר כפרי: מדובר בהטרדה.

<אופיר כפרי: הטרדה: אנחנו מדברים על נאצות, על גידופים, על קללות, על תפיסת הקו – על כל הדברים האלה.

<אופיר כפרי: אם מדובר בדיווח סרק, אני מגיע למקום, מזהה שהדיווח סרק, אז אני אפנה לאותו אדם – אפתח בחקירה או מה שלא יהיה.

ניסן סלומינסקי: ואז איך זה נקרא?

<אופיר כפרי: זה יהיה דיווח סרק, אבל לא לזה הכוונה.

<אופיר כפרי: הוא לא הבעיה.

ענת ברקו: - - - הטרדה.

<אופיר כפרי: אם הוא יחזור על עצמו עוד ועוד פעמים, אז הוא יהפוך להיות הטרדה.

<אופיר כפרי: אבל בשלב הזה, עד שאני לא בודק אותו, מבחינתי עדיין לא - - -

ענת ברקו: זה הטרדה.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: אז יכול להיות שכדי לצאת מידי הספקות אפשר להשתמש בשני הנוסחים: הטרדה או קריאת שווא.

<לילך וגנר: אולי אפשר המטריד באמצעות מתקן בזק – מוקד חירום.

<קריאה: זה יותר טוב.

<קריאה: בדיוק.

<לילך וגנר: בעיניי, זה כולל את כל המקרים האלה, אלא אם מישהו פה חושב אחרת.

<קריאה: זה כולל הכול.

<אופיר כפרי: מסכימים.

ניסן סלומינסקי: אם מבחינה משפטית אתם בטוחים שזה כולל את הכול, אז זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: רק שלא יהיה מצב שבסוף יבואו והוא יגיד: המטריד, אבל אני לא הטרדתי.

ניסן סלומינסקי: אני רק קראתי קריאת שווא.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז אנחנו נבקש להתייחס בצורה מסודרת כשיגיע התור שלנו.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

<לילך וגנר: שוב, כל הדברים האלה יכולים להיות מלובנים, לטעמנו, גם ברווח שבין קריאה ראשונה לקריאות השנייה והשלישית.

<לילך וגנר: אנחנו רק מציפים אותן עכשיו.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: כן.

<אביטל בגין: לעניין החזקה רציתי להתייחס, שאנחנו חשבנו, בהמשך לדיונים שהיו גם במשטרה סביב הנושא הזה, שהקושי באכיפה הוא לאו דווקא כמו שאדוני ציין: העונש הקבוע לעבירה בסעיף 30 בחוק התקשורת, אלא האיזון בין העלות והתועלת בפתיחה בחקירה פלילית מלאה עבור כל שיחת הטרדה קטנה, ולא כזאת שהתפתחה לאיזשהן באמת הוצאות מרובות ופעילות של המשטרה.

<אביטל בגין: ולכן חשבנו שהדרך ליצור הרתעה ולייעל את האכיפה היא לקבוע את עבירת הקנס.

<אביטל בגין: ולצורך כך נקבעה החזקה שמוצעת פה על ידי הוועדה לגבי הניסוח של אופן החזקה.

<אביטל בגין: אני משאירה את זה לשיקול דעת הוועדה.

<אביטל בגין: אנחנו חושבים שזה לא נכון להבחין בין בגיר וקטין.

<אביטל בגין: קיבלנו מהייעוץ המשפטי הערה לגבי העובדה שגם אם קטינים בימינו מחזיקים במספר משלהם, הם עדיין נוהגים להעביר את הטלפון בין החברים ולעשות דברים בחברותא.

<אביטל בגין: אנחנו לא חושבים שיש לנו מספיק ידע להגיד שהדבר בעצם אומר שהקטין עצמו לא עשה את זה.

<אביטל בגין: יכול להיות שהוא עשה את זה עם אחרים.

<אביטל בגין: עדיין, המצב הידוע לנו שקטינים, החל מגיל 11-10, מקבלים, רובם, טלפון ועושים את זה.

<אביטל בגין: הם יכולים לעשות את זה בחבורה, אבל עדיין הם עושים את זה - - -

ענת ברקו: מקלים עליהם את האחריות הפלילית.

<אפרת חקאק: לא.

<אביטל בגין: לא.

<קריאה: מגיל 12.

<אביטל בגין: מגיל 12 יש להם אחריות פלילית.

ענת ברקו: מגיל 12.

<אביטל בגין: לא.

<אביטל בגין: הטלפון מגיע לפני גיל האחריות הפלילית.

ענת ברקו: ברור.

ענת ברקו: ברור.

<אפרת חקאק: מכל מקום, העבירה תחול על הקטין.

<אפרת חקאק: השאלה רק האם החזקה שמעבירה את הנטל מהתביעה, להוכיח שזה באמת הוא שהתקשר – האם החזקה הזאת תחול גם על קטינים.

<אפרת חקאק: בראש העבירה החדשה והישנה.

ענת ברקו: אז מגיל 12 בעצם זה יחול.

<אביטל בגין: כן.

<אביטל בגין: לדעתנו, צריך מגיל 12.

<אביטל בגין: אנחנו מניחים.

<אביטל בגין: המשטרה, אני לא יודעת אם הם סיימו את הבדיקה לגבי הפילוח.

<אביטל בגין: קבוצה גדולה מהמטרידים הם קטינים - -

ענת ברקו: זה הקטינים.

ענת ברקו: זה משחק.

<אביטל בגין: - - ואין פה פגיעה, איזה סיכון שמעמידים בפניהם, יותר מדי גדול, שאני חוששת מהחלת החזקה לגביהם.

<אביטל בגין: והם יכולים, יחד עם הוריהם, כמו הבגיר, לטעון שהם לא אלה שעשו את זה ושחבר לקח לו את הטלפון.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת שאת אומרת שאת החזקה לא להטיל עליהם או כן?

<אביטל בגין: כן להטיל.

ניסן סלומינסקי: כן להטיל.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ענת ברקו: אי אפשר יהיה להיכנס לזה.

אורי מקלב: אפשר רק התייחסות?

ניסן סלומינסקי: אתה לא רוצה לשמוע את המשטרה קודם?

אורי מקלב: אני דווקא רוצה לשמוע אחרי הדברים את התייחסות המשטרה, מכיוון שעדיין לא ברור לי.

ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת אורי מקלב, בבקשה.

אורי מקלב: אני בכל אופן לא חושב לפני זה, מכיוון שאני רוצה את ההתייחסות דווקא לדברים שלי לפנים להתייחסות המשטרה, בנקודת הנחה שאני מניח שהמשטרה סובלת - - - וקריאות שווא יותר מגופי החירום האחרים.

אורי מקלב: אולי אני טועה.

אורי מקלב: באמת צריך לשמוע.

אורי מקלב: אני עדיין לא מבין את ההפרדה או את ההבדל או למה אנחנו רוצים להגיע בין קריאת שווא להטרדה.

אורי מקלב: אם אני מבין נכון, אנחנו רוצים היום גם לקבוע שקריאת שווא זה חלק מהעבירה הפלילית.

אורי מקלב: ומה זה נקרא קריאת שווא?

אורי מקלב: קריאת שווא זה, כפי שמופיע אולי בדברי ההסבר, שאני מודיע שיש אירוע מסוים, שיש חפץ חשוד, וזה לא היה.

אורי מקלב: וזה לא היה, דבר כזה.

אורי מקלב: האם קריאת שווא זה זה שאני אומר שמחבלים עלו על אוטובוס?

אורי מקלב: זה נקרא קריאת שווא?

אורי מקלב: במה זה אחרת באמת מהטרדה?

אורי מקלב: אני עדיין לא מבין.

אורי מקלב: או בהטרדה מונח לא רק קריאת השווא, אלא בעצם אדם שהוא חוזר ומצלצל למשטרה פעם אחר פעם, לא כדי לשבש – מה שהוא עושה כמעשה קונדס עד מעשה שהוא יכול להיות מצב נפשי.

אורי מקלב: ולכן עד היום, אני מניח, וגם לא קיבלנו את הנתונים – לא הרבה השתמשו.

אורי מקלב: לא הפעילו את החוק, ואנחנו לא קיבלנו גם כמה פעמים הפעילו את החוק הזה.

ניסן סלומינסקי: החוק הפלילי של שלוש שנים – אף פעם.

ניסן סלומינסקי: אבל זה חוק שהוא טמון.

ניסן סלומינסקי: אין חוק בנושא הזה.

ניסן סלומינסקי: זה חוק שהוא טמון בחוק הבזק, מה שנקרא.

ניסן סלומינסקי: שהוא חל על כל מיני דברים, לא בהכרח על זה.

ניסן סלומינסקי: אתה לא היית בהתחלה שאמרתי.

ניסן סלומינסקי: אנחנו, שלושת חברי הכנסת שהציעו את זה – אני התחלתי את זה עוד בקדנציה הקודמת – רצינו לייחד עבירה ספציפית למוקד, וזה אצלי נולד כשהיה אז החטיפה של שלושת הנערים.

ניסן סלומינסקי: שאז במוקד, בגוש עציון, הם טענו כאילו שהתייחסו לא בזה, והם אמרו: 70% זה הטרדות, זה סתם.

ניסן סלומינסקי: אז אחרי זאב-זאב-זאב אתה כבר מתייחס כך.

ניסן סלומינסקי: כתוצאה ממה שאני אז עליתי לתקשורת אז פנו אליי במד"א ובכיבוי אש ואמרו: גם אצלנו, התופעה הזאת של 70% של קריאות של סתם ומוכרחים לעשות לזה סוף, וכתוצאה מזה נולד החוק בקדנציה הקודמת ועבר - - -

אורי מקלב: אני חושב שהצעת החוק היא הצעת חוק טובה.

אורי מקלב: היא טובה מאוד והיא צורך השעה.

אורי מקלב: כי כפי שאתה הסברת עכשיו, והסברת בתחילת דבריך - - -

ניסן סלומינסקי: ולכן קנס כזה יממשו.

ניסן סלומינסקי: שלוש שנים לא יממשו אולי, אבל כשאתה מדבר על קנס כספי – את זה כן יממשו.

אורי מקלב: בהטרדה היה גם קודם קנס כספי - - -

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: - - - שלוש שנים.

אורי מקלב: - - -

<אפרת חקאק: אני רק אדייק שעדיין, בשלב הזה, אנחנו מדברים על עבירה פלילית, על הגשת כתב אישום.

<אפרת חקאק: שגם זה אני לא בטוחה שהמשטרה תמהר לאכוף דווקא, ואני מניחה שתתייחסו לזה.

אורי מקלב: והקנס עכשיו הוא לא בחוק?

<אפרת חקאק: יש כוונה, ממה שהבנתי, ממשרד המשפטים, יש כוונה בעתיד להפוך את העבירה החדשה הזאת לעבירת קנס, ואז באמת - - -

ענת ברקו: בדיוק.

ענת ברקו: למה לא לעשות את זה?

<אפרת חקאק: זה משהו - - - לא עושים - - -

ענת ברקו: כי גם אנחנו לא יכולים להכתים אנשים ברישום פלילי על מעשה שכזה.

ענת ברקו: אתם יודעים - - - הרבה מאוד אנשים כאן יהיו קטינים שיעשו את זה.

ענת ברקו: לכן, אם יציגו אלטרנטיבה של קנס, וזה גם יושת על ההורים.

ענת ברקו: או ההצעה שאתה נתת היא פנטסטית, עם סגירת הטלפון.

ענת ברקו: אנחנו יודעים - - -

ניסן סלומינסקי: סגירת הטלפון – זה יהיה לקראת הקריאות השנייה והשלישית.

ענת ברקו: תראה, אני אגיד שאני יודעת שלמשל בצבא מאוד מקובל כשעוברים את המהירות, עוצרים את האוטו לשבוע.

ענת ברקו: זה עונש שהוא אפקטיבי.

ענת ברקו: גם במשטרה אני בטוחה.

ענת ברקו: זה עונש אפקטיבי.

ענת ברקו: שמים את האוטו.

ענת ברקו: לא משנה, סגן אלוף, אלוף משנה.

ענת ברקו: שמים את האוטו בחנייה של - - -

ניסן סלומינסקי: רק להשלים לחבר הכנסת אורי מקלב: אני אמרתי שיש עונש נוסף שייכנס בין הקריאה השנייה לקריאה השלישית, וזה פשוט אותו אחד שמטריד.

ניסן סלומינסקי: זה לא אחרי פעם אחת.

ניסן סלומינסקי: אבל פעם, פעמיים, שלוש – פשוט יסגרו לו את הטלפון לשבוע.

<אפרת חקאק: זה רעיון שעדיין לא מגובש מספיק ואנחנו לא יודעים מי ומה.

אורי מקלב: אז הנוסח שמוצע לנו לדיון הוא עכשיו, מה שאתם הצעתם: הוספת סעיף 30א – פניית שווא למוקד חירום, שבו כן מתייחסים לקנס כספי או שאנחנו רק היום - - -?

ניסן סלומינסקי: לא, לא.

ניסן סלומינסקי: יהיה גם קנס כספי - - -

<אפרת חקאק: זה קנס כספי.

<אפרת חקאק: כספי, אבל זה עונש מקסימום בעבירה פלילית.

<אפרת חקאק: זה כמו כל עבירה פלילית אחרת.

<אפרת חקאק: צריכים, לפי הנוסח הזה - - -

אורי מקלב: אבל צריך ללכת להליך פלילי, ולא - - -

<אפרת חקאק: נכון.

<אפרת חקאק: אחר כך, אחרי שהעבירה תעבור בכנסת, אז השרה יכולה – כמו בכל עבירות הקנס שאנחנו מכירים – לבקש את אישור הוועדה, להפוך את העבירה לעבירת קנס.

<אפרת חקאק: ואתם תראו בדיון, ב-11:30, - - -

אורי מקלב: אני מניח שחלק מהסיבות שעד עכשיו לא הפעילו את החוק הפלילי: מכיוון שהיה קושי להוכיח, ואיך אנחנו עושים את זה.

אורי מקלב: מכיוון שהטרדה היא דבר שהמשטרה או כוחות הביטחון סובלים ממנו רבות, וזה משבש.

אורי מקלב: וזה גם, כפי שאמרת, יש לזה השלכה של חיי אדם.

אורי מקלב: מכיוון שמטבע הדברים, כשאתה שומע עוד הטרדה ועוד הטרדה ואחרי זה פעם אחת זה אמת, קשה לדרוש מכוחות הביטחון להתייחס.

אורי מקלב: אבל בכל אופן צריך כן לעשות את ההבדל, כשאנחנו, קודם כל, מתי מגדירים מה זה נקרא הטרדה ומה זה נקרא קריאת שווא – פעם אחת?

אורי מקלב: פעמיים?

אורי מקלב: שלוש?

אורי מקלב: אדם שגם אין לו.

אורי מקלב: אתה לא יכול להוכיח.

אורי מקלב: בגלל שאם אנחנו לא נעשה את זה, משהו שהוא יותר מגדיר ומתומצת וממוקד, אנחנו גם נמצא את עצמנו, גם אחרי שאנחנו הרחבנו את החוק, עדיין באותו מצב שלא הגישו.

אורי מקלב: אם תיקח את הפערים בין הנזק ובין ההשלכות להטרדות האלה שהיו עד היום לבין הגשת כתבי - - -.

אורי מקלב: ואם אנחנו, גם היום, גם אם אנחנו נרחיב את היריעה ואנחנו נקרא לזה גם קריאות שווא, שאנחנו נרחיב קצת יותר, עדיין זה לא יביא לאפקטיביות שאנחנו רוצים למטרת תכלית החוק שאתה אומר עליה.

אורי מקלב: בגלל שאנחנו צריכים, בסופו של דבר, גם כשיש חוק, כשבאים היועצים המשפטיים או הפרקליטות או לא משנה מי; שהוא צריך לבוא ולדווח, הוא יגיד: פעם אחת הוא עשה את זה.

אורי מקלב: לא היה מוגדר במה שהוא עשה את זה.

אורי מקלב: מה זה נקרא?

אורי מקלב: יש אנשים.

אורי מקלב: אנחנו גם לא מפרידים פה בנושא הזה.

אורי מקלב: למשל: אם זה בא ממצב נפשי.

אורי מקלב: חלק מהאנשים זה יכול להיות מצב נפשי קשה, שאנשים מטלפנים למד"א ומבקשים - - -

ענת ברקו: בדידות.

אורי מקלב: מטלפן עוד פעם ועוד פעם.

אורי מקלב: זה מגיע, לא מתוך הטרדה ולא מתוך קריאת שווא, אלא מתוך בעיה, מבדידות.

אורי מקלב: ושם אנחנו מגיעים לשלב של אנשים קשישים שעושים את זה, במיוחד במגן דוד אדום.

אורי מקלב: לא רק בגלל הטרדה בכלל.

אורי מקלב: זה גם אפילו לא מצב נפשי, זה המצב שלהם.

אורי מקלב: זה ההגדרה של המצב של הגיל שלהם.

אורי מקלב: לכן, אני חושב שאנחנו הרבה יותר צריכים לפרט בהצעת החוק, כדי - - - למקד.

אורי מקלב: שנדע להוציא את המקרים הקשים במקרה הזה ולא ניתן איזו הכרזה כללית בעניין הזה: מה הכוונה.

אורי מקלב: ולא נצטרך דווקא להתייחס אם הייתה לו כוונה לשבש את עבודת כוחות החירום.

אורי מקלב: והוא באמת לא הייתה לו עבודה.

אורי מקלב: לא בגלל שהוא רצה לשבש.

ניסן סלומינסקי: זו לא הסיבה העיקרית.

אורי מקלב: הוא לא רצה - - -.

אורי מקלב: הוא עצמו, אבל הוא תופס את הקו בגלל שהוא רצה.

אורי מקלב: הוא רצה את עצמו למצוא את עצמו - - -

ניסן סלומינסקי: זו הסיבה – הם רצו לשחק גם וכולי - - -

אורי מקלב: בהטרדה ודאי שהיה צריך להוכיח עד היום שזו המטרה שלו לשבש את החוק.

אורי מקלב: היום אנחנו מרחיבים את זה.

אורי מקלב: קריאת שווא, אני חושב - - -.

אורי מקלב: זה היעד היום.

אורי מקלב: זה היעד היום.

אורי מקלב: עד היום החוק - - -

ניסן סלומינסקי: לא, הוא - - -.

ניסן סלומינסקי: המשטרה הסבירה באופן ברור מה הכוונה אצלם.

ניסן סלומינסקי: ניתן להם עוד פעם להסביר, אם תרצה.

אורי מקלב: אבל היועצת המשפטית אפרת חקאק הרי יודעת.

אורי מקלב: גם קבע את זה המסמך שלה.

אורי מקלב: שעד היום היה צריך להוכיח, והכוונה הייתה צריכה לשבש את כוחות הביטחון.

אורי מקלב: זה סוד ההבנה בהטרדה.

אורי מקלב: בקריאת שווא - - -

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: לא בהכרח.

ניסן סלומינסקי: לא בהכרח.

<אפרת חקאק: לא.

<אפרת חקאק: זה - - -.

<אפרת חקאק: זה היה - - -

ענת ברקו: - - -

אורי מקלב: זה הסעיף שהקנס יותר גבוה.

ניסן סלומינסקי: השלב הבא אולי.

אורי מקלב: זאת אומרת, גובה הקנס הוא יותר.

<אפרת חקאק: לא.

<אפרת חקאק: אני אסביר: אנחנו דווקא, עד עכשיו, לא הכנסנו יסוד נפשי לעבירה המוצעת, כי בדיוק חשבנו שזה יהיה קשה להוכיח, ויהיה מאוד קשה להפוך את העבירה לעבירת קנס.

<אפרת חקאק: כי ברגע שיש יסוד נפשי, אז פקח רגיל לא אמור להתחיל לבדוק את הכוונה.

<אפרת חקאק: בגלל זה דווקא אנחנו נקטנו במונח די עמום של פניית שווא.

<אפרת חקאק: אני מודה, ויש צדק בדברי עורכת הדין לילך וגנר, שזה לא מספיק ברור ויכול להיות שראוי להוסיף.

<אפרת חקאק: יכול להיות ששווה לשקול להוסיף אלמנט של הטרדה.

<אפרת חקאק: אבל שוב, ברגע שאתה מכניס אלמנט של הטרדה אז אתה חוזר לבעיה של היעילות: עד כמה אתה יכול להפוך את העבירה הזאת לעבירות קנס.

<אפרת חקאק: זה איזון פה שהמחוקק צריך להחליט מה הוא מעדיף: להיות יותר ברור בהגדרה או להיות יותר פשטני, אבל לאפשר להם את היעילות.

אורי מקלב: ומה המדדים של הדבר הזה?

אורי מקלב: ועדה שתשב פעם אחת זה נקרא כבר שהוא הטריד - - -?

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: בדרך כלל, פעם אחת זה - - -

אורי מקלב: מי מחליט מתי - - -?

ניסן סלומינסקי: תראה, בכל העבירות כולן שמענו את זה - - -

אורי מקלב: - - - לכולם.

ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת אורי מקלב, שמענו את זה גם בנושאים אחרים לגמרי, שבפעם הראשונה, איך אומרים, זה עובר.

ניסן סלומינסקי: לא - - -.

ניסן סלומינסקי: כשאתה מתחיל להיות פעם שנייה ושלישית.

ניסן סלומינסקי: נכון שכאן נצטרך לקבוע, ואני אומר:

ניסן סלומינסקי: בפרט אם אני אוסיף לקראת הקריאות השנייה והשלישית את מה שמתגבש – מטריד?

ניסן סלומינסקי: סוגרים לו את הפלאפון לשבוע.

ניסן סלומינסקי: זה עונש.

ניסן סלומינסקי: אז יצטרכו לקבוע אחרי שלוש פעמים או ארבע פעמים.

ניסן סלומינסקי: אבל זה, עוד מעט נעשה.

ניסן סלומינסקי: אני קודם כל רוצה לדבר על העניין.

ניסן סלומינסקי: אבל אני פתחתי בפתיחה שאחד מהם – חבר הכנסת עמר בר לב הוא ממגישי ההצעה, והוא מנהל את ועדת המשנה של ועדת החוץ והביטחון, וסיכמתי איתו שיבוא ב-10:30 והוא יאמר את דברו.

ניסן סלומינסקי: ואחר כך, אם הוא יצטרך לחזור הוא יחזור, ואם הוא יישאר כאן אנחנו נשמח.

ניסן סלומינסקי: אז חבר הכנסת עמר בר לב.

עמר בר-לב: אז תודה רבה.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רק נתנו את הפתיחה ואת הכול והתקדמנו כבר.

עמר בר-לב: כן.

עמר בר-לב: סך הכול אני נכנסתי כאן באמצע.

עמר בר-לב: אני מבין שהיו כאן כמה התייחסויות.

עמר בר-לב: אני חושב שלחוק הזה יש משמעות.

עמר בר-לב: מעבר למשמעות העניינית יש לו גם משמעות סמלית.

עמר בר-לב: ועל זה קצת היו לנו ויכוחים עם המשרד לביטחון הפנים – אם צריך את החוק, לא צריך את החוק.

עמר בר-לב: אני חושב שבמצב שבו אנחנו נמצאים, לחוק הזה יש משמעות סמלית.

עמר בר-לב: משמעות נוספת שהיא גם סמלית, ולכן הוא עומד בזכות עצמו.

עמר בר-לב: לגבי הדיון עכשיו: הטרדה או קריאת שווא – אז אני מבין את הבעייתיות.

עמר בר-לב: אני סומך עליך, אדוני היושב ראש, שבסוף תמצא את הנוסח הראוי.

עמר בר-לב: כמובן שאם מדובר על צלצול שהוא, בסופו של דבר, יתברר שבאמת זה היה התרעת שווא במובן הזה שבאמת לא היה סיכון, אבל בן האדם באמת באותו רגע - - -

ניסן סלומינסקי: מחושב.

ניסן סלומינסקי: זה ודאי - - -.

ניסן סלומינסקי: ההיפך, אנחנו קוראים לאנשים לצלצל אם נדמה להם שקרה משהו, גם אם בסוף יתברר שזה לא.

ניסן סלומינסקי: זה ודאי.

ניסן סלומינסקי: ההיפך, אנחנו מזמינים שאנשים יתריעו, גם אם בסוף יתברר שיכול להיות שזו הייתה התרעת שווא.

ניסן סלומינסקי: זו לא התרעת שווא.

ניסן סלומינסקי: זה ודאי שלא.

עמר בר-לב: נכון.

עמר בר-לב: אז זהו, אז לא לכך הכוונה.

עמר בר-לב: אז אם ההגדרה היא ברורה, אז אני לא מבין למה, בסופו של דבר, כל כך ההתפלפלות.

עמר בר-לב: במקרים ותגובות אנחנו נמצא כאן עשרות מקרים ותגובות, כאלה ואחרים, שכל אחד עונה על מקרה ספציפי ולא עונה על מקרים אחרים.

עמר בר-לב: בסופו של דבר, הרשות שתצטרך להחליט האם זו באמת הייתה קריאת שווא במובן שאנחנו מתכוונים אליה, יצטרך להיות שם שיקול דעת.

ניסן סלומינסקי: נו, ודאי.

עמר בר-לב: אני מבין שהנושא של קטינים עלה כאן.

עמר בר-לב: אז אני כמובן בעד שזה יחול גם על קטינים.

עמר בר-לב: אתה הזכרת עכשיו את סגירת הטלפון.

עמר בר-לב: אני יכול לספר על הבן שלי שאמר עכשיו שלמשך 24 שעות לא היה להם טלפון בבית הספר בגלל בעיות החשמל – הם היו אבודים.

עמר בר-לב: לא יכלו להעביר ווטסאפים מאחד לשני.

עמר בר-לב: אז לכן זה רעיון לא רע.

עמר בר-לב: אז לכן אני בהחלט חושב שזה צריך להיות מוחל גם על קטינים.

עמר בר-לב: צריך למצוא את הדרך, כמובן, להעניש או להתריע בפני קטינים שזה לא יקרה בפעם הבאה.

עמר בר-לב: כי אנחנו יודעים שהרבה פעמים, גם חלק מהמקרים בעבר, זה צעירים-צעירות מתבדחים, עושים, וכתוצאה מזה נגרמות התרעות השווא.

עמר בר-לב: לגבי גובה הקנס: שוב, אני מבין שדיברתם על זה טיפה.

עמר בר-לב: שוב, לא הייתי חלק מהדיון, רק אני רוצה להכניס אספקט נוסף.

עמר בר-לב: מה שאני מבין שדובר כאן על לראות שיהיה קשר בין גובה הקנס לבין הנזק שזה גרם.

עמר בר-לב: צריך לקחת בחשבון שיכולים להיות מקרים שתהיה התרעת שווא כמו שאנחנו מתכוונים.

עמר בר-לב: אבל לצערנו, הרשות, מי שקיבל את זה לא התייחס לזה ברצינות, ולכן לא נגרם נזק כספי גדול.

עמר בר-לב: כי בן האדם, כמו שכאן, במקרה שלנו, של שלושת החטופים והנרצחים, לא הבין בדיוק מה הוא שומע.

עמר בר-לב: אז לכן זה לא יכול להיות רק הנגזרת מהנזק, נקרא לזה, לחברה.

עמר בר-לב: הנזק הכספי לחברה שנגזר כתוצאה מפעולה.

עמר בר-לב: כי הכוונה עצמה והמעשה עצמו הם בעצמם בעייתיים ובלתי מתקבלים על הדעת, ולכן צריכה להיות ענישה סבירה בעניין הזה.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, תודה.

ענת ברקו: אני רוצה.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ענת ברקו: קודם כל, אני חושבת שהחוק הזה הוא מבורך.

ענת ברקו: לדעתי, גם תלונת שווא יכולה להיכנס תחת הקטגוריה של הטרדה.

ענת ברקו: כי תלונת שווא בעצם היא יוצרת הטרדה ורעשים במערכת.

ענת ברקו: צריך לדבר גם על גורמים לאומניים שלפעמים מנסים לשתק את הקווים, וזה המשטרה יכולה להעיד שזה ממש טרור כדי לשתק מוקדי חירום.

עמר בר-לב: או להתריע התרעות שווא.

עמר בר-לב: יכול להיות.

ענת ברקו: זה לא משחקי ילדים.

עמר בר-לב: לא, לא, לא משחקי ילדים.

עמר בר-לב: יכול להיות שמחר ארגון טרור, כזה או אחר, יתחיל.

ענת ברקו: בדיוק.

ענת ברקו: בדיוק.

עמר בר-לב: בואי שלא ניתן להם רעיונות כאן.

<קריאה: - - -

ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת עמר בר לב, דיברנו על זה שרוב ההטרדות יום מגיעות דווקא מעזה ומיהודה ושומרון, ועל זה גם כן.

ניסן סלומינסקי: זה חלק מהשיח שלנו עם המשרד לביטחון הפנים, ובשביל זה בקדנציה הקודמת לא הספקנו להתקדם יותר.

ניסן סלומינסקי: וגם שם צריכים לחפש את הדרך.

ניסן סלומינסקי: שם אני לא יודע אם אפשרי, לא מאסר ולא קנס, אבל סגירת פלאפון זה דבר שכן אפשרי.

ענת ברקו: כן.

ענת ברקו: זה - - -

ניסן סלומינסקי: צריכים להגיע להסכם עם חברות הקשורות אליהן, אבל זה אפשרי וזה כן יכול להיות כוח הרתעה גדול מאוד.

ענת ברקו: זה יהיה כוח הרתעה יותר גדול מכל דבר אחר.

ענת ברקו: אני חושבת שצריך לקחת בחשבון האם מדובר במעשה קונדס של ילדים כאירוע חד פעמי או רצידיוויסטים.

ענת ברקו: שבאופן שיטתי זה הבילוי שלהם, ויש כאלה שהם מטרידים באופן שיטתי.

ענת ברקו: אני אומרת על הגיל.

יעל גרמן: אבל השאלה - - - קנס ניתן יהיה - - - ברירת קנס ולא משהו.

יעל גרמן: הרי זה - - -.

יעל גרמן: זו ברירת קנס.

יעל גרמן: אז - - -

אורי מקלב: לא, בינתיים זה לא - - -.

אורי מקלב: בינתיים זה קנס אחרי משפט.

אורי מקלב: זו ההצעה עכשיו.

אורי מקלב: זה קנס.

אורי מקלב: זה קנס מרבי אחרי הגשת תביעה פלילית.

אורי מקלב: זאת הבעיה שלי כאן בעניין הזה.

אורי מקלב: - - - תביעה פלילית – אנחנו מכירים את זה.

ענת ברקו: לדעתי, יש כאן בעיה של הכתמה ברישום פלילי.

ענת ברקו: אני נגד הפיכת העניין הזה.

ענת ברקו: אנשים מדברים כאן על סמים רכים שלא תהיה הכתמה של רישום פלילי.

ענת ברקו: אז אתם רוצים שעל מעשה קונדס כאלה, שילדים?

אורי מקלב: את נגד החוק?

אורי מקלב: אז את נגד החוק?

אורי מקלב: את זה החוק אומר.

ענת ברקו: אז אני אומרת שאני נגד רישום פלילי.

אורי מקלב: זה החוק.

ענת ברקו: אני נגד רישום פלילי.

ענת ברקו: צריך לעשות - - -

אורי מקלב: אם אין לו רישום פלילי לנער שעשה את זה, יהיה לו רישום פלילי.

ענת ברקו: מה זה, אנחנו ניקח ילדים שחייגו ועשו בלגן, וכולם עשו את זה.

ענת ברקו: זה לא לעניין.

ענת ברקו: זאת אומרת, צריך להציג כאן איזשהו נתיב שהוא לא פלילי.

ענת ברקו: שהוא קנס.

ענת ברקו: שהוא לא מכתים אותם.

ענת ברקו: שהוא לא הופך אותם לקרימינלים בגיל 12 או 13.

ענת ברקו: נו, באמת.

ענת ברקו: תחשבו מי לא "עבד" על אנשים בטלפון.

ענת ברקו: אנחנו חיים בתוך עמנו.

ענת ברקו: ולהתייחס ולעשות את ההפרדה בין גורמים לאומניים, גורמי טרור שמשתמשים בפלטפורמות הללו כדי לגרום לנזק ביטחוני, לבין אותם צעירים שאי אפשר להפוך אותם לעבריינים.

ענת ברקו: אי אפשר.

ענת ברקו: אסור לעשות את זה.

ענת ברקו: צריך נורא להיזהר בזה.

אורי מקלב: למה - - - לא תהיה במקום עכשיו - - - ברירת קנס?

אורי מקלב: - - -

ענת ברקו: לא.

ענת ברקו: אני נגד רישום פלילי - - -

ניסן סלומינסקי: אני אומר:

ניסן סלומינסקי: אחרי פעם אחת אף אחד לא יעשה כלום, אבל אם זה מתחיל להיות, נניח שיש ילדים - - -

ענת ברקו: עזוב.

ענת ברקו: איך אתה - - - את זה?

ענת ברקו: האם זה יהיה כתוב?

<קריאה: לא.

ענת ברקו: והאם אנחנו לוקחים ילדים בני 12, אנחנו נגיד: התקשרת למגן דוד אדום פעם אחת.

ענת ברקו: פעם אחת למרד"מ.

ענת ברקו: פעם אחת לעירייה שלך.

ענת ברקו: אתה עכשיו הולך עם רישום פלילי לכל החיים.

ענת ברקו: אסור לעשות את זה.

ענת ברקו: זה לא לעניין, סליחה.

ענת ברקו: אני קרימינולוגית.

ענת ברקו: אני יודעת מה זה עושה לילדים האלה לכל החיים.

ענת ברקו: אנחנו לא יכולים להפוך אותם לעבריינים.

<אפרת חקאק: אין כזה - - -

אורי מקלב: למה אי אפשר לעשות איזו ברירת קנס עכשיו, מראש, שאנחנו - - -?

<קריאה: אי אפשר.

<לילך וגנר: אי אפשר.

ענת ברקו: לשתק להם את הטלפון ל-24 שעות, שבוע.

<קריאה: זה אי אפשר.

ניסן סלומינסקי: דיברנו על זה.

ניסן סלומינסקי: אמרנו את זה.

ניסן סלומינסקי: אמרנו את האפשרות הזו.

ענת ברקו: זה יהיה מעולה.

<אפרת חקאק: אני רק רוצה להזכיר שאין דרך לקבוע אך ורק ברירת קנס.

<אפרת חקאק: ברירת קנס היא בעצם עבירה פלילית שהיא רשומה בספר החוקים, ובמקרים מסוימים אנחנו הופכים את העבירה לעבירת קנס, שאז למשטרה, במקרה הזה, יש את האופציה להתיר קנס.

<אפרת חקאק: אבל תמיד במקרים חמורים, תמיד יש למשטרה גם אופציה להגיש כתב אישום.

ענת ברקו: - - -, נכון?

אורי מקלב: זה גם רישום פלילי.

ענת ברקו: - - -

אורי מקלב: זה גם רישום פלילי.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז זה לא מדויק.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אני אבקש - - -

ניסן סלומינסקי: בואו ניתן למשטרה רגע להסביר.

ניסן סלומינסקי: בבקשה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: רב פקד ג'ורג' קיוורקיאן מהייעוץ המשפטי במשטרה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: קודם כל, אני מברך על הדיון הזה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה נושא מאוד-מאוד חשוב לנו - - -

אורי מקלב: רק לחדד את זה: אבל אם נניח זה רישום, זה אמת האפשרות גם לתביעה פלילית, אבל יש אפשרות להגיש את זה בברירת קנס.

אורי מקלב: ואז זה לא רישום פלילי?

<אפרת חקאק: אם משלמים את הקנס, ממה שאני יודעת, אין רישום פלילי.

אורי מקלב: אין רישום פלילי?

<קריאה: אין רישום.

<קריאה: אין.

אורי מקלב: אין?

<קריאה: אין.

<אפרת חקאק: אין.

<אפרת חקאק: לפעמים המשרד כן מנהל רשימה, ובצדק, של מי שכבר קיבל - - -

אורי מקלב: אז בוא נאחד את הדברים האלה, שזה גם יהיה - - - ואז - - - עכשיו.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: זה חלק - - -

<ג'ורג' קיוורקיאן: זאת שאלה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זאת שאלה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אנחנו נתייחס אליה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה חלק מהסיבוך של העניין.

אורי מקלב: זה גם יכין - - -

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז כמו שאמרתי, זה נושא שמאוד חשוב לנו, כי זאת תופעה שמאוד מכבידה על המשטרה, וממש פוגעת בפעילות המבצעית שלה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: רק כדי לתת לכם נתונים: בערך 20% מהשיחות המתקבלות במוקד 100 של המשטרה הן שיחות הטרדה, שזאת כמות אדירה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: בין מיליון וחצי לשני מיליון שיחות.

<ג'ורג' קיוורקיאן: עכשיו, תחשבו מה עובר על שוטר שיושב במוקד חירום, ואחת מבין ארבע שיחות או אחת מבין חמש שיחות שהוא מקבל זאת שיחת הטרדה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז עכשיו לחשוב איך לקטלג את השיחה, איך להתייחס אליה, איזו מידת רצינות הוא צריך לתת.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה ממש פוגע בפעילות שלו ובמענה שהמשטרה נותנת לאזרח.

<ג'ורג' קיוורקיאן: קודם דיברו על החומרה של העבירה: מעשה קונדס, קטינים.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז אני רוצה להזכיר ולהבהיר ששיחת הטרדה יכולה לעלות בחיים.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זאת המשמעות של העניין הזה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זאת הקדמה לחשיבות של העניין הזה בעינינו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה נושא שהוא מאוד-מאוד מכאיב לנו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: מזה שנה-שנה וחצי אנחנו עושים עבודה, גם עצמאית וגם בעקבות הצעות החוק שהוגשו כאן, שהתייחסנו אליהן בכנסת הקודמת, ובמסגרת זאת הקמנו צוות עבודה שכלל נציגים מהמשטרה, ממשרד המשפטים, מהמשרד לביטחון הפנים, ממשרד התקשורת, מד"א וכב"א, ואנחנו בחנו הצעות, גם שעלו כאן, בארץ, וגם בחנו את המצב בעולם, והצוות הכין דו"ח סיכום והמלצות.

<ג'ורג' קיוורקיאן: והמתווים שאנחנו נמליץ עליהם בהמשך מבוססים על עבודת הצוות הזה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: עכשיו, אני רוצה לתת לכם סקירה קצרה של המצב העובדתי וגם המצב המשפטי שקיים היום.

<ג'ורג' קיוורקיאן: מבחינה משפטית, העבירות שאנחנו יכולים להציע כדי להתמודד עם התופעה, זה העבירות הרגילות שדיברתם עליהן: סעיף 30 לחוק הבזק.

<ג'ורג' קיוורקיאן: כי הטרדה כוללת – כמו שאמרו כאן

<ג'ורג' קיוורקיאן: בצדק – גם תלונת שווא; סעיף 275 לחוק העונשין – הפרעה לשוטר; סעיף 43 לחוק העונשין – תלונת שווא; סעיף 288 לחוק העונשין, שזה הטרדת עובד ציבור.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה יותר רלוונטי למד"א, למשל.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אבל מדובר במתווה פלילי, על כל המשמעויות שכרוכות בכך.

<ג'ורג' קיוורקיאן: מדובר במיליון וחצי שיחות, שני מיליון שיחות, שאם ייחקרו בחקירה פלילית, המשמעות: מאות אלפי או לכל הפחות עשרות אלפי תיקים פליליים שהמערכת - - -

אורי מקלב: - - -

<קריאה: - - -

אורי מקלב: - - - כולם.

אורי מקלב: אבל אחד שהוא מטריד שכמנהג, ושהוא חוזר ושהוא עושה את זה, שאין ספק בהוכחה כלפיו, והוא באמת - - - מבעיה נפשית.

אורי מקלב: הייתי - - - עשרה מקרים כאלה, עשרה מקרים מתוך כל כך הרבה דברים, גורם ההרתעה, זה היה מוריד את הכמות ב-50%.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז אנחנו מקדימים את המאוחר.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אני כבר אגיד שההמלצה שלנו זה מניעה ולא רק טיפול בדיעבד.

<ג'ורג' קיוורקיאן: לדוגמה: חסימת הפלאפון שעלתה זה אחת מהמסקנות של הצוות שבדק את העניין.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז מבחינה משפטית זאת המסגרת.

<ג'ורג' קיוורקיאן: מבחינה מעשית מה עושים?

<ג'ורג' קיוורקיאן: אי אפשר לפתוח תיקי חקירה בכמות כל כך גדולה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה גם מסורבל ראייתית, תפעולית.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה להוכיח הטרדה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: להגיע לבעל הטלפון.

<ג'ורג' קיוורקיאן: לראות.

<ג'ורג' קיוורקיאן: לעצור אותו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: לחקור אותו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: להוכיח שהוא הבעלים של הטלפון הזה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: שהוא לא העביר את זה למישהו אחר.

<ג'ורג' קיוורקיאן: וכולי וכולי וכולי.

<ג'ורג' קיוורקיאן: נניח אחרי כל הפרוצדורה הזאת מגיעים לתיק פלילי, זה, שוב: המון זמן.

<ג'ורג' קיוורקיאן: להגיש אותו בבית משפט ולהמתין לעונש שבסופו של דבר ספק אם ייתן הרתעה כל כך גדולה בתקופת זמן כל כך ארוכה מביצוע העבירה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה הסרבול שבאכיפה הפלילית.

אורי מקלב: סגירת פלאפון או טלפון תהיה החלטה של שוטר, בלי - - -?

יעל גרמן: - - -

אורי מקלב: - - - סגירת טלפון לבד בלי שיתקיים דיון בעניין הזה?

אורי מקלב: אני לא מבין את ההבדל.

יעל גרמן: - - - מחר יהיה לו טלפון - - -

ניסן סלומינסקי: מה אתה מדבר?

ניסן סלומינסקי: קודם כל, יקנה טלפון חדש.

ניסן סלומינסקי: זה כבר כאילו קנס גדול.

ניסן סלומינסקי: מה זה לא? קנס גדול.

ניסן סלומינסקי: בי"ת, המספר שלו, שכל החברים שלו יודעים, זה סיפור גם כן.

ניסן סלומינסקי: זה לא - - -

אורי מקלב: - - - את האפשרות להחליט לבד - - -.

אורי מקלב: לא יעלה על הדעת שבמדינה דמוקרטית ייתנו לאנשים לסגור את הטלפון בלי שיהיה איזה דיון - - -.

אורי מקלב: שלא - - - על דעתכם בכלל.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז תיכף אני אסביר וזה פתרון מעולה, והוא גם קיים בחוץ לארץ.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זו לא המצאה שלנו, בסדר?

אורי מקלב: יכול להיות.

אורי מקלב: זה לא מדינה דמוקרטית.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז בגלל שהמצב האכיפתי הוא כל כך מסורבל וקשה, אז אנחנו עשינו עבודה לפני כמה שנים וגיבשנו נוהל, ביחד עם משרד המשפטים, שנקרא נוהל חסימה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: הנוהל הזה אומר שאם אדם מתקשר למוקד 100 של המשטרה והמוקדן מזהה את השיחה כשיחה מטרידה; זאת אומרת, אם זה גידופים, צחקוקים, אפילו שתיקה, החזקת הקו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אם זה הטרדה מינית או הטרדה אחרת – גם דברים כאלה קיימים, לצערי – ואם זה קריאת שווא; אז המוקדן, יש לו אפשרות טכנולוגית לסמן את השיחה הזאת כשיחה מטרידה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: והמוקדן חייב להזהיר את בעל הפלאפון, המתקשר – אם הוא מוכן לשמוע.

<ג'ורג' קיוורקיאן: ברוב המקרים הם מנתקים – ולהגיד לו – יש נוסח קבוע: אדוני, זאת שיחת הטרדה למוקד חירום.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זאת עבירה חמורה, ויש עונש בגינה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זאת האזהרה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: פעם, פעמיים.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אני לא אגיד כמה פעמים כדי לא לחשוף את שיטות העבודה שלנו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אחרי כמה פעמים של הטרדה שהמוקדן הזהיר והמוקדן סימן את השיחה, עכל השיחות האלה, שהן מוקלטות, אני מזכיר, עוברות לאחראי המשמרת.

<ג'ורג' קיוורקיאן: לגורם בכיר יותר.

<ג'ורג' קיוורקיאן: הגורם הבכיר בודק את השיחות, מתרשם שמדובר בשיחות הטרדה, והוא מחליט לחסום את המתקשר, את המטריד, מהתקשרות למוקד 100.

<ג'ורג' קיוורקיאן: מה זה אומר?

<ג'ורג' קיוורקיאן: שאם המטריד הזה, אחרי x שיחות ואחרי שהוא נחסם מתקשר למוקד 100, השיחה שלו לא נענית לתקופה – יש לנו שלוש תקופות:

<ג'ורג' קיוורקיאן: התקופה הראשונה שקבענו זה 21 ימים - - -

אורי מקלב: כל זמן שאתה לא מבקש ממני לאשר את זה בחוק, זה נוהל שלכם, מגובה משפטית על ידי היועצים המשפטיים שלכם – זה עדיין לא - - - ציבורי.

<ג'ורג' קיוורקיאן: ועל ידי משרד המשפטים, אדוני.

אורי מקלב: - - - הדיון - - -

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה מגובה גם על ידי משרד המשפטים.

<אביטל בגין: זה חסימה למוקד 100.

<אביטל בגין: זה לא חסימה של הקו כפי - - -.

<אביטל בגין: רק להבהיר שזה חסימה למוקד 100 - - -.

<אביטל בגין: זה לא חסימה של הקו - - -

ניסן סלומינסקי: כרגע הוא מדבר רק על חסימה למוקד.

ניסן סלומינסקי: זה לא מה שאני דיברתי.

אורי מקלב: בסדר, אבל זה נוהל שלהם.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה נוהל של מד"א, אדוני, וגם של כב"א.

<ג'ורג' קיוורקיאן: כן.

אורי מקלב: גם יכול להיות שאם אני - - - אני בכלל לא מקבל אותם.

אורי מקלב: אני עושה לו, איך זה נקרא, סינון או כל מיני דברים כאלה.

אורי מקלב: אתם אולי מוגבלים לעשות את זה.

אורי מקלב: יש לכם.

אורי מקלב: - - - אחד שמטריד, הייתי אומר לך: אתה – ואני לא אתערב לך – אתה אומר: אתה לא מקבל, לא שומע אותו בכלל.

אורי מקלב: מיד הוא עף לי מהמערכת.

אורי מקלב: אני מניח שהיועצים המשפטיים לא יתנו לך לעשות את זה, בגלל שבסופו של דבר יכול להיות שבפעם הבאה זה כן קריאת חירום - - -

<ג'ורג' קיוורקיאן: אני אומר שזה נוהל קיים, שעובדים לפיו כמה שנים.

<ג'ורג' קיוורקיאן: לא רק אנחנו – גם מד"א וכב"א עובדים.

אורי מקלב: תשמע רגע, נוהל שלכם – אין לי בעיה.

אורי מקלב: כרגע, שזה לא הגיע לחשיפה ציבורית, לדיון ציבורי, אולי בעקבות דברים.

אורי מקלב: מגובה על ידי היועץ המשפטי.

אורי מקלב: יש הבדל בין מה שאתם נוהגים - - - לבין מה שאני צריך להחליט בחקיקה בדבר כזה.

אורי מקלב: זה משהו אחר לגמרי.

אורי מקלב: כאן אני לא יכול למשל להחליט, אני לא יכול לקבל חוק שיבוא ויגיד שיש לכם סמכות לשוטר, גם אם זה קצין, לקחת, לחסום למישהו את המספר שלו לשבוע או לא לקבל ממנו שיחות.

אורי מקלב: אני לא יכול לעשות - - -

ניסן סלומינסקי: הוא לא דיבר על זה.

ניסן סלומינסקי: אתה - - -

אורי מקלב: לא, הוא מספר על - - -

ניסן סלומינסקי: הוא דיבר שרק למוקד 100 הוא לא יוכל לצלצל.

ניסן סלומינסקי: שהמוקד עוצר אותו.

ניסן סלומינסקי: הוא עוד לא דיבר על חסימה כוללת.

אורי מקלב: אתה יודע מה, ואם יהיה בחוק שרק מוקד 100 - - - – אני גם לא יכול לקבל את זה.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

<יואל הדר: אני מבקש להשיב לך, רק לעניין הזה: אתה המחוקק אישרת לקצין משטרה לקחת רכב – שהוא הרבה יותר מאשר הפלאפון – לתקופה הרבה יותר ארוכה מאשר השבוע הזה בחוק.

<יואל הדר: זאת אומרת, מי שעבר עבירה חמורה, אישרת רכב, שהוא הרבה יותר גדול, הרבה יותר יקר, הרבה יותר משמעותי לאדם, שהוא לא יכול לקנות רכב אחר באותה זמינות כמו שהוא יכול פלאפון לקנות.

<יואל הדר: לכן, המחוקק, בדברים מסוימים, שחשב שהעבירה מספיק חמורה, מספיק גורמת לנזק, ראה שיש אפשרות גם להחרים באמצעות קצין משטרה.

<יואל הדר: שכמובן יש את התהליך המשפטי, אם מישהו רוצה, אחרי זה.

<יואל הדר: לכן, יש מנגנון.

אורי מקלב: אבל עורך הדין יואל הדר, אתה יודע שאי אפשר להקיש בין תרד לפלפל - - -

<יואל הדר: למה לא?

<יואל הדר: זו עבירה חמורה וזו עבירה חמורה - - -

אורי מקלב: אם זה אותו דבר, אז גם שם שאלנו את השאלות.

אורי מקלב: אז אם אנחנו עשינו טעות, אנחנו לא נחזור על הטעות פעמיים.

<יואל הדר: לא, זו לא טעות.

אורי מקלב: יש הבדלים בתוך הדברים, בין עבירות חמורות לעבירות לא חמורות.

<יואל הדר: גם פה.

אורי מקלב: יש הבדלים בין נושא של לחסום קו טלפון לבין החרמה במקרים מסוימים.

אורי מקלב: אני לא יכול - - -

<יואל הדר: חבר הכנסת אורי מקלב, רכב בעבירה של פעם אחת על עבירה - - -

ניסן סלומינסקי: מה, להחרים מכונית, להוריד אותה מהכביש על ידי קצין, זה פחות?

ניסן סלומינסקי: זה פחות?

אורי מקלב: אבל תלוי מה.

אורי מקלב: תלוי מה זה.

אורי מקלב: כמה לא הסכמנו להחרמה - - - על ידי ההוצאה לפועל כשהוא הגיע אליהם.

אורי מקלב: אתה יודע שכשאנחנו הפסקנו גם היה נוהל של רשות המיסים או של אחרים, של ההוצאה לפועל, - -

<יואל הדר: מה, זה קצין משטרה.

אורי מקלב: - - להחרים רכבים.

אורי מקלב: לא אפשרנו את זה, התנגדנו לזה והפסיקו עם הנוהל הזה, והתברר שהוא לא נכון.

אורי מקלב: אז מרימים טלפון באמצע הלילה.

אורי מקלב: באמצע - - -

ניסן סלומינסקי: נו, אז מה?

ניסן סלומינסקי: זה שני דברים נפרדים.

<יואל הדר: אבל קצין משטרה - - -

<ג'ורג' קיוורקיאן: רק לעניין הנוהל שלנו: זה נוהל מאוד-מאוד חשוב.

<ג'ורג' קיוורקיאן: בלעדיו מוקד החירום שלנו לא יכול לתפקד.

<ג'ורג' קיוורקיאן: רק שתבינו את חשיבות העניין הזה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: וטוב שיש נוהל כזה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: טוב שביחד עם משרד המשפטים גיבשנו נוהל כזה, וטוב שבמשך שנים אנחנו עובדים לפיו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: ועדיין זה לא עוזר: יש מיליון וחצי שיחות הטרדה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: רק שתבין את הכמות.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אוקיי?

אורי מקלב: - - - מזדהה אתכם בבעיה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: עכשיו, לגבי העבירה הספציפית שהוצעה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אני חוזר על הבעייתיות של הוכחת קריאת שווא לעזרה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: בנוסף על הסרבול שאמרתי, מבחינת האכיפה הפלילית, צריך גם כאן עכשיו לבוא ולהוכיח שבאמת אותה שיחת הטרדה הייתה קריאת שווא לעזרה, שזה, הרבה פעמים, מבחינה חקירתית, מעשית, מוביל למבוי סתום.

<ג'ורג' קיוורקיאן: כן?

<ג'ורג' קיוורקיאן: לך תוכיח - - -

<אפרת חקאק: אנחנו - - - פניית שווא.

<אפרת חקאק: לא קריאת שווא לעזרה – בסוף.

<אפרת חקאק: הורדנו את העזרה, כדי להקל.

<ג'ורג' קיוורקיאן: גם פניית שווא.

<ג'ורג' קיוורקיאן: ברגע שמשתמשים במילה "שווא", לך תוכיח מה זה פניית שווא.

<ג'ורג' קיוורקיאן: כי יבוא אזרח שרוצה להטריד, ויגיד: אני התכוונתי לאל"ף, אתם הבנתם בי"ת.

<ג'ורג' קיוורקיאן: וזה בעייתי מבחינת בית המשפט, לא מבחינתנו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אוקיי?

<ג'ורג' קיוורקיאן: מבחינת החוקרים שיושבים מולך.

<ג'ורג' קיוורקיאן: - - - וחוקרים אותו.

<קריאות: - - -

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: בואו נשמע מה הוא מציע.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, אז מה אתה מציע?

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז המסגרת הנוכחית – כי דיברתם על אפשרות של עבירות קנס – והמסגרת הנוכחית, אמרת בעצמך, גברתי, שהמסגרת הנוכחית היא אכיפה פלילית.

<ג'ורג' קיוורקיאן: שוב, זה מחזיר אותנו, כמו שאומרים באנגלית: ל- square one.

<ג'ורג' קיוורקיאן: לא עשינו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אין פה חידוש.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אין פה איזשהו כלי חדש שיכול לעזור לנו בהתמודדות.

<ג'ורג' קיוורקיאן: להיפך.

<ג'ורג' קיוורקיאן: העבירות שקיימות עכשיו מדברות על שנות מאסר, מאסר על תנאי.

<ג'ורג' קיוורקיאן: יש מגוון של אפשרויות.

<ג'ורג' קיוורקיאן: עבירות שירות, - - - וגם קנס.

<ג'ורג' קיוורקיאן: עכשיו, אנחנו מצמצמים את זה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: כאילו מכרסמים בכל הכלים שיש לנו ומצמצמים את זה רק לעבירת קנס, וזאת בעיה מבחינתנו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה מפחית מחומרת העבירה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: עכשיו, אנחנו מציעים לא אכיפה בדיעבד, אחרי שיש שיחות הטרדה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: ואני לא יודע איך יאכפו את זה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: גם המשטרה לא אוכפת עבירות קנס.

<ג'ורג' קיוורקיאן: צריך להקים מנגנון שלם, כמו בית משפט לתעבורה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה תובעים שמתמחים בזה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה שוטרים שישלחו את הקנסות.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה שופטים שידונו בזה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: לא יודעים איזה בית משפט ידון בזה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה מנגנון של הגשת עררים על הקנסות: לא אני עשיתי, הוא עשה וכולי וכולי.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה הסרבול שבעניין.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אנחנו מציעים מניעה של העבירות האלה, של תופעת ההטרדה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: מתן תמריץ שלילי להתקשר בכלל, להרים את טלפון, להתקשר למוקד חירום ולהטריד אותו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: ואפשר לעשות את זה בכמה דרכים.

<ג'ורג' קיוורקיאן: דיברו על הדרך שהציעו גם היועץ המשפטי של המשרד לביטחון הפנים וגם חברי הכנסת שנכחו פה, דיברו על חסימת הטלפון בכלל מהתקשרות.

<ג'ורג' קיוורקיאן: מהוצאת שיחות יוצאות לתקופת זמן מוגבלת.

<ג'ורג' קיוורקיאן: וזה, שוב אני אומר ומזכיר: אחרי שהזהרנו את בעל הקו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אחרי שזה חזר על ההטרדה פעם אחר פעם.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אחרי שאחראי המשמרת שמע את ההקלטות ונוכח לדעת שבאמת מדובר בהטרדה, ואחרי שחברות התקשורת או המפעילים שלחו הודעות אס.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אמ.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אס, הודעות אזהרה, לאותו טלפון: תדע לך, אתה מטריד.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אתה תחסם.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אחרי שהוא נחסם, אני לא עולה על דעתי מישהו שאחרי חסימה של טלפון יהיה לו תמריץ חוזר להתקשר.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אבל אם כן, אם יש כאלה, מעטים, אז אפשר לעשות תקופות חסימה גדולות יותר.

<ג'ורג' קיוורקיאן: וזה מידתי - - -

ניסן סלומינסקי: הפרוצדורה הזו נעשית בלי בית משפט, בלי כלום, אלא המשטרה.

ניסן סלומינסקי: קצין המשטרה - - -

<ג'ורג' קיוורקיאן: כן.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה הליך מינהלי.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה מה שטוב בזה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה הליך פשוט.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה יהווה תמריץ שלילי, מאוד-מאוד משמעותי, בכלל להגיע למצב הזה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: תחשבו על המטרידים – ממש מעניין אותם שאנחנו שולחים להם עבירות קנס?

<ג'ורג' קיוורקיאן: הרי אם המטרה שלהם זה להטריד, אם מסיבה ביטחונית או מסיבה אחרת, אז הם יטרידו את המערכת בעוד הליכים משפטיים וכולי וכולי.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז אנחנו חושבים שהמניעה היא סוד העניין והיא תהווה את שובר השוויון.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה אחד.

<ג'ורג' קיוורקיאן: עכשיו, בעניין של אם רוצים לפגוע בכיס, אז הצעה נוספת למניעה: היום כשמישהו מתקשר למוקד 100 לפי תקנות התקשורת, הוא פטור מתשלום.

<ג'ורג' קיוורקיאן: שר התקשורת קבע בתקנות: מי שמתקשר למוקד משטרה, כב"א, מד"א ונפגעי רווחה – זה מה שאולי התכוונת קודם – אז הוא פטור מתשלום.

<ג'ורג' קיוורקיאן: עכשיו, זאת זכות שקמה לאזרח, וזה גם טובה, טובת הנאה שהחברה נותנת לאזרח להזעיק עזרה בחינם.

<ג'ורג' קיוורקיאן: עכשיו, אם יש אזרח שמנצל את האפשרות הזאת לרעה ומשתמש בקו החירום הזה שלא לתכלית שלה נועד קו החירום, אז בבקשה, שישלם את המחיר.

<ג'ורג' קיוורקיאן: כמו שמתקשרים ל-144 ומשלמים.

ניסן סלומינסקי: אתה מבין אבל היום שיש לך חבילה וזה לא רלוונטי כמה שיחות.

<ג'ורג' קיוורקיאן: בדיוק.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז אפשר לכתוב, כמו שיחות אחרות, שהתשלום יהיה בנוסף לחבילה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: בנוסף לחבילה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה אחד.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אפשר לקבוע את זה בתקנות, ברישיון.

<ג'ורג' קיוורקיאן: הרי החבילה הזאת זה חוזה בין המשתמש לבין החברה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז אפשר לכתוב בחקיקה: בנוסף לכל חבילה, הוא ישלם x.

<ג'ורג' קיוורקיאן: לא יודע.

<ג'ורג' קיוורקיאן: 50 שקלים אפילו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: תראה לי מישהו שיסכים לשלם 50 שקלים.

<ג'ורג' קיוורקיאן: היום רוב החבילות זה 30 שקלים או לא יודע כמה.

ניסן סלומינסקי: לא, לא הבנתי.

ניסן סלומינסקי: נניח לי יש חבילה.

ניסן סלומינסקי: נניח שיש לי איתם הסכם לשנה, שנתיים, לא חשוב.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, אני באמצע, כעבור חצי שנה אני מטריד.

ניסן סלומינסקי: מה עכשיו עושים?

ניסן סלומינסקי: בחבילה יש לי חוזה.

ניסן סלומינסקי: ילכו לשנות את החוזה של החבילה?

<ג'ורג' קיוורקיאן: אני רוצה להתייחס: אני לא מתמצא בדיוק בחבילות.

<ג'ורג' קיוורקיאן: תסלחו לי חברות התקשורת.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אבל נניח יש חבילה של 30 שקלים: שיחות בחינם, אס.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אמ.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אסים חינם ומתן דקות לחוץ לארץ.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אוקיי?

<ג'ורג' קיוורקיאן: ואם אתה חורג מה-200 דקות האלה זה כלול בחבילה?

<ג'ורג' קיוורקיאן: לא.

<ג'ורג' קיוורקיאן: יש מנגנון שגובה ממך תשלום נוסף.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אותו מנגנון יהיה מיושם גם כאן.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אם אתה מתקשר למוקד 100 ומטריד או למד"א - - -

ניסן סלומינסקי: מה, אז תעלה לנו שיחת טלפון, נניח, כמה, 20 אגורות או משהו?

<ג'ורג' קיוורקיאן: לא.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אחרי x שיחות, אחרי שנחסמת, אנחנו שולחים את הפרטים שלך לחברת התקשורת, וכמובן שומרים את הראיות אצלנו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: חס וחלילה, אם מישהו רוצה להשיג וכולי – השיחות מוקלטות אצלנו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: ואז חברת התקשורת תחייב אותו, לא באגורות, בשקלים.

<ג'ורג' קיוורקיאן: בעשרות שקלים.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אוקיי?

<ג'ורג' קיוורקיאן: למשל: בשווי החבילה שלו.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

ניסן סלומינסקי: אם כל שיחה עולה נניח חמש אגורות - -

<ג'ורג' קיוורקיאן: אני לא מדבר על שיחות, כי השיחות כוללות - - -

ניסן סלומינסקי: - - אז מה, אתה נותן לו קנס של 100 שקל דרך הישראכרט שלו?

<ג'ורג' קיוורקיאן: לא קנס.

<ג'ורג' קיוורקיאן: חיוב של 100 שקל, של 50 שקל - - -

ניסן סלומינסקי: על מה?

<ג'ורג' קיוורקיאן: על ההטרדה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: על זה שהוא נחסם.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, הם ייגבו את הקנס?

ניסן סלומינסקי: זו הכוונה?

<ג'ורג' קיוורקיאן: הם ייגבו את הקנס.

<ג'ורג' קיוורקיאן: כן.

<ג'ורג' קיוורקיאן: מהתשלום שלו.

ניסן סלומינסקי: וואו, וואו.

ניסן סלומינסקי: וואו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אתה הטרדת, הטרדת, אתה השתמשת לרעה בשירות הזה שנותנים לך, אז אתה תשלם את המחיר בחיוב כספי.

ניסן סלומינסקי: לא מחיר, אתה מטיל עליו קנס.

ניסן סלומינסקי: נניח סביר להגיד שתגיד שעל השיחות האלה אתה תשלם עלות של שיחה.

ניסן סלומינסקי: שיחה – חמש אגורות.

ניסן סלומינסקי: נניח הטרדת.

ניסן סלומינסקי: 20 פעמים צלצלת, שזו הטרדה.

ניסן סלומינסקי: תשלם חמש כפול 20 שקל.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: זהו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז זה מה שאנחנו אומרים.

ניסן סלומינסקי: אבל להטיל עליו 100 שקל.

ניסן סלומינסקי: כלומר, הוא גובה הקנס של - - -

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז אנחנו אומרים שבמקרה של הטרדה, שנחסמת, עברת את הגבול - - -

ניסן סלומינסקי: דרך אגב, זה רעיון טוב לגבי כל הקנסות שקיימים, שרוצים.

ניסן סלומינסקי: במקום מי ילך לגבות קנס, נניח הרשות המקומית או כל זה, חברת הטלפון תתחיל להיות הגובה של המדינה.

ניסן סלומינסקי: זה נראה - - -

<ג'ורג' קיוורקיאן: לא, זה לא בדיוק ככה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה לא ככה.

<אופיר כפרי: תראה, זה מספר חירום שחברת התקשורת הביאה לאזרח.

<טובי לין בן שלום: זה הכלי - - -

<קריאה: השאלה כמה זה מרתיע.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אם נחסמת, אם הטרדת, נחסמת, אוקיי?

<ג'ורג' קיוורקיאן: אני מזכיר, אחרי x שיחות נחסמת - - -

ניסן סלומינסקי: זה בסדר.

ניסן סלומינסקי: לחסום אני מבין.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז אוקיי.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז אתה צריך להיות מחויב כספית על השיחות שעשית, על עצם החסימה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אוקיי?

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה רעיון, נכון שלא היה קודם, אבל, אוקיי, אנחנו מציעים את זה, ואחרי שהצוות בדק את זה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: שוב, אני חוזר, זה בקטע של מניעה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: ועכשיו זה גם יהיה רלוונטי לקטינים.

<ג'ורג' קיוורקיאן: תראה לי קטין שימשיך להטריד אחרי שהאבא שלו, ההורים שלו שואלים אותו: מה זה החיוב הזה שקיבלתי בחשבון?

<ג'ורג' קיוורקיאן: למה אתה הטרדת?

<ג'ורג' קיוורקיאן: אוקיי?

<ג'ורג' קיוורקיאן: זו גם דרך להתמודד עם קטינים.

<ג'ורג' קיוורקיאן: תראה לי הורה שלא ישאל את הבן שלו: למה הטלפון שלך חסום?

<ג'ורג' קיוורקיאן: זאת גם דרך - - -

ניסן סלומינסקי: חסימה זה ברור.

<ג'ורג' קיוורקיאן: שלא לדבר על זה שקטינים, תנוח דעתכם, כמו כל עבירה אחרת, יש דרך התמודדות אחרת.

<ג'ורג' קיוורקיאן: כן?

<ג'ורג' קיוורקיאן: בקטינים הגישה של המשטרה, של המחוקק, היא יותר שיקום, טיפול, ולאו דווקא סטיגמה פלילית.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אוקיי?

<ג'ורג' קיוורקיאן: להיפך.

<ג'ורג' קיוורקיאן: יש לנו כלים בחוק שמאפשרים לנו, גם בעבירות יותר חמורות, לא להטיל סטיגמה פלילית על קטינים.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז מהעניין הזה אין מה לחשוש.

ניסן סלומינסקי: אז אני רק רוצה כאן שאלה, גם אתכן, עורכת הדין לילך וגנר ועורכת הדין אביטל בגין: יש אפשרות בקנסות או בחסימה שתהיה, אם נרצה לחסום לשבוע, שזה יהיה בלי שיהיה רישום פלילי?

ניסן סלומינסקי: אצל צעירים, אני מתכוון.

ניסן סלומינסקי: יש אפשרות?

<לילך וגנר: תמיד זאת תהיה עבירה פלילית שתהיה אפשרות לפתוח עליה תיק וזה יהיה רישום.

<לילך וגנר: אם הולכים לכיוון של ברירת משפט, אז אין רישום פלילי.

<אפרת חקאק: אם בן האדם - - -

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז מה שאנחנו מציעים, אדוני, זה בלי רישום בכלל.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה רק חסימה מינהלית.

<ג'ורג' קיוורקיאן: בלי עבירה.

<לילך וגנר: - - - לא קשורה - - -

ניסן סלומינסקי: זהו, זה שאני שואל: איך אנחנו יכולים להפוך את מה שאנחנו מדברים כרגע לגבי קטינים, שזה לא יהיה עם רישום פלילי?

ניסן סלומינסקי: כלומר, גם הקנס.

<אפרת חקאק: קודם כל, אם מעמידים לדין, השופט תמיד יכול לא להרשיע - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אם מעמידים לדין, זו כבר בעיה של שופט.

ניסן סלומינסקי: אני מדבר שאם הוא בוחר בקנס.

<אביטל בגין: אין רישום פלילי.

<אפרת חקאק: אם הוא בוחר בקנס, אין רישום.

<אפרת חקאק: אין רישום פלילי.

ניסן סלומינסקי: אין.

<אפרת חקאק: אין.

ניסן סלומינסקי: במקרה הזה אין רישום פלילי.

ניסן סלומינסקי: אז טוב.

ניסן סלומינסקי: אז חבל שהם לא נמצאים, כי הם, כל הזמן - - -

<אפרת חקאק: לא, אבל שוב: תמיד יש - - - פלילית.

<לילך וגנר: לא, הם הוטרדו מהאופציה - - -

ניסן סלומינסקי: האופציה בסדר.

ניסן סלומינסקי: זה האיש.

ניסן סלומינסקי: אם האיש לא רוצה לשלם קנס והוא רוצה להיכנס להליך פלילי – זו הבעיה שלו.

<לילך וגנר: בינינו, האופציה גם קיימת היום, כי כבר היום זו עבירה, כמו שאמרנו.

<לילך וגנר: אז זה לא שאנחנו יוצרים יש מאין מהמובן - - -

ניסן סלומינסקי: כן, אבל אין את - - -.

ניסן סלומינסקי: - - - מצד אחד, אבל אין את האופציה של הקנס.

<לילך וגנר: יש אופציה של קנס גם היום.

<לילך וגנר: היום זה שלוש שנים קנס.

<אביטל בגין: לא, לא קנס.

<אביטל בגין: לא ברירת קנס.

<לילך וגנר: לא ברירת קנס, אבל כן יש קנס בצד העבירה, כמו כל העבירות.

ניסן סלומינסקי: כן, אבל אז יש רישום פלילי?

<לילך וגנר: נכון.

<אביטל בגין: כן.

ניסן סלומינסקי: כן, אבל אנחנו מדברים שאם יש את האופציה הזו שהקנס לא יהיה רישום פלילי.

<לילך וגנר: נכון.

ניסן סלומינסקי: אז זה מהפך גם בנושא הזה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז לסיכום, אדוני, משפט אחרון: מבחינתנו, אנחנו מעדיפים את ההליך המינהלי.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אם זה החיוב הכספי או אם זו החסימה, כמו שהציע היועץ המשפטי של המשרד לביטחון הפנים, אנחנו בעד.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אנחנו חושבים שהאווירה הנוכחית היא לא תעזור בהתמודדות עם התופעה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: הצבעתי על החסרונות שלה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אבל שוב, זה חשוב שהנושא עלה לדיון, ואני מקווה שבהמשך, שתאומץ אחת מההצעות שהצענו כאן.

<ג'ורג' קיוורקיאן: למרות שהיא, על פניו תישמע חדשנית, אני מזכיר: בעולם זה לא משהו - - -.

<ג'ורג' קיוורקיאן: בעולם כן יש חיובים.

<ג'ורג' קיוורקיאן: בעולם יש חסימות טלפונים.

<ג'ורג' קיוורקיאן: יש גם יותר מזה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: יש דרכים גם של הטרדה, של המטריד.

<ג'ורג' קיוורקיאן: יש מדינות ששולחים אס.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אמ.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אסים מטרידים.

<ג'ורג' קיוורקיאן: דברים כאלה אנחנו לא בחרנו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה לא ראוי לעשות כאן.

<ג'ורג' קיוורקיאן: ומה שהצענו זה באמת אחרי חשיבה עמוקה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אחרי שצוות עבד על העניין חודשים ארוכים.

ניסן סלומינסקי: כן.

<מירי כהן: מירי כהן, משרד הבריאות.

<מירי כהן: מנהלת שירותי הצלה ועזרה ראשונה.

<מירי כהן: דבר ראשון, אנחנו מברכים על הצעות החוק האלה.

<מירי כהן: הנושא הזה מאוד-מאוד חשוב.

<מירי כהן: בעקבות האירועים שהיו בשנה שעברה גם אנחנו פנינו.

<מירי כהן: המשרד פנה למשרד המשפטים, כי חשבנו שיש מקום באמת לפעילות בנושא הזה, להחמיר את זה.

<מירי כהן: אנחנו מכירים את התופעה הזו, כמובן, גם בשירותי החירום הרפואיים: מגן דוד אדום וכולי.

<מירי כהן: אני רוצה רק להתייחס לנושא של הרשויות המקומיות.

<מירי כהן: מכיוון שאני אחראית על שירותי ההצלה, אנחנו מכירים את החשיבות של מוקדי ההצלה ברשויות המקומיות.

<מירי כהן: יש להם תפקיד מאוד חשוב.

<מירי כהן: אנחנו מדברים בעיקר על המועצות האזוריות, המועצות המקומיות.

<מירי כהן: אני לא מדברת על הערים – מוקדי 106 וכולי.

<מירי כהן: אבל ביהודה ושומרון אנחנו רואים את זה.

<מירי כהן: יש להם תפקיד מאוד-מאוד משמעותי בכל הנושא של ההצלה ורפואת החירום.

<מירי כהן: הם בדרך כלל אלה שמקבלים את קריאות החירום, וחשוב מאוד שהמוקדים האלה יהיו פנויים גם.

<מירי כהן: לכן, אני מצטרפת באמת לקריאה הזאת להכניס גם אותם להצעת החוק הזאת.

<מירי כהן: עכשיו, אני רוצה לומר: ברור שבשירותי החירום כל שנייה, כל דקה, היא חשובה והיא קריטית.

<מירי כהן: כל הטרדה של קו הטלפון היא משמעותית והיא פוגעת בזמינות של קריאות אחרות, וכמובן גם כל קריאה, בעצם קריאת שווא שמוציאה את הכוחות.

<מירי כהן: תזכרו שאם אמבולנס יוצא לאיזושהי קריאה או ניידת וכולי, זה פוגע בזמינות של קריאה אחרת.

<מירי כהן: לצערנו, אנחנו מכירים את המקרים האלה, לא רק של ההטרדות הטלפוניות, כלומר של המוקד, אלא קריאות השווא, שהיום קריאות השווא, שלא במקרה או משהו כזה.

<מירי כהן: אני רוצה לומר: חשוב מאוד, אנחנו מאוד מעודדים את הציבור לפנות למוקדי החירום.

<מירי כהן: יש לזה תפקיד מאוד-מאוד משמעותי.

<מירי כהן: למשל: אנחנו יודעים שאם יש איזשהו אירוע ויש עליו עשרת קריאות, אז יודעים שהאירוע אמיתי, יודעים שהוא משמעותי וכולי.

<מירי כהן: יש לזה תפקיד חשוב.

<מירי כהן: אף אחד לא מתכוון ולא רוצה לחסום את הקריאות של הציבור.

<מירי כהן: גם קריאת שווא.

<מירי כהן: כלומר, גם אם יש עוד איזשהו אירוע שיש בו איזשהו חשד, והסתבר, תודה לאל, שלא היה שום דבר, אנחנו רק מברכים.

<מירי כהן: ברור שהכוונה היא לא זדונית, ואני מניחה שתיעשה על זה הבחנה בחוק, ואין איתה שום בעיה.

<מירי כהן: אני רוצה לומר: יש לנו אוכלוסייה, כלומר, אנחנו מכירים את זה מהצד של מגן דוד אדום, שהיא בעייתית.

<מירי כהן: אני לא מדברת על האוכלוסייה באמת של המטרידים, שאותה אנחנו מכירים בקריאות הזדוניות, שאנחנו מכירים אותם וכולי, וגם אוכלוסיות אחרות שיש להם היבטים.

<מירי כהן: לצורך העניין, אפילו נפשיים.

<מירי כהן: שאיתם יש קושי להתמודד.

<מירי כהן: יש אנשים שמתקשרים, מזמינים את שירותי ההצלה.

<מירי כהן: אמבולנסים מגיעים אליהם פעמיים ושלוש ביום.

<מירי כהן: הם יודעים מי האנשים, הזמינו אותם, אבל יש להם איזשהו קושי לא להגיע אליהם כי זו קריאת חירום, ולך תדע אם הקריאה הבאה זה יהיה כמו "זאב, זאב" ובסוף יש קריאה אמיתית.

<מירי כהן: היום יש קושי והידיים קצת כבולות, וכשהם מתייעצים עם המשפטנים אז אומרים: אוקיי, אז שיתבעו אותם או משהו כזה.

<מירי כהן: כלומר, אין איזשהו כלי איך להתמודד עם הבעיה הזאת, כי האנשים האלה, גם אם אחר כך יש להם קנסות, ויש הרבה קנסות וכולי, זה לא מרתיע.

<מירי כהן: זה לא גורם לשום דבר.

<מירי כהן: ואנחנו באמת נמצאים כאן באיזשהו מצב בעייתי, ואני מציעה כאן לשקול, בנושא הזה; אנחנו פנינו גם לראות האם אפשר לאותם אנשים שהם מכירים אותם ויודעים שיש להם איזשהם היבטים נפשיים, לא זדוניים, מה שאנחנו מדברים כאן – מה קורה איתם?

<מירי כהן: כלומר, מה עושים איתם?

<מירי כהן: אז אחת האפשרויות – אני רוצה להציע גם לשקול את זה עם משרד המשפטים, כי אני יודעת שיש לנו חקיקה נוספת שמצטרפת – זה הנושא של, לאותם אנשים, - - - אפוטרופוס.

ניסן סלומינסקי: קו מיוחד.

<מירי כהן: סליחה?

ניסן סלומינסקי: אפוטרופוס?

ניסן סלומינסקי: או קו מיוחד.

<מירי כהן: בדיוק.

<מירי כהן: בדיוק.

<מירי כהן: אפוטרופוס.

<מירי כהן: אבל אני רוצה לומר: נכון להיום, בדקנו את זה, והתשובה של המשפטנים הייתה – כלומר, לפנות לאפוטרופוס, שהוא יאשר אם הקריאה הזאת היא אמיתית או לא.

<מירי כהן: אמרתי: אנחנו מדברים על עשרות ומאות קריאות כאלה.

<מירי כהן: אם הקריאה אמיתית.

<מירי כהן: אבל התשובה שאנחנו מקבלים זה רק אם האפוטרופוס נוכח במקום.

<מירי כהן: כלומר, פיזית.

<מירי כהן: מה לעשות שברוב המקרים האפוטרופוס לא נמצא לידו.

<מירי כהן: אוקיי?

<מירי כהן: ואז זה בעצם לא מנטרל.

<מירי כהן: כלומר, אי אפשר למנוע את הזעקת כוחות ההצלה לשם.

<מירי כהן: וכאן המקום לבדוק שיכול להיות שאפשר להסדיר את זה.

<מירי כהן: אפוטרופוס ממונה, מוכח וכולי, שדרכו, שהוא יאפשר בעצם להגביל את - - -.

<מירי כהן: כלומר שהקריאה תעבור דרכו.

<מירי כהן: לסיכום, הצעת החוק היא נכונה.

<מירי כהן: הנושא של החסימה הוא רעיון נפלא.

<מירי כהן: אני חושבת שהוא טוב מאוד.

<מירי כהן: אני אישית הייתי אומרת: למה רק שבוע?

<מירי כהן: אבל אני אשאיר את זה.

ניסן סלומינסקי: מתחילים בשבוע.

<מירי כהן: אני אמרתי – אישית אני שואלת: למה רק שבוע?

<מירי כהן: דברים אחרים, צריך יהיה לחשוב עליהם.

<מירי כהן: אני לא יודעת אם במסגרת הזאת.

<מירי כהן: באמת אותה פשיעה.

<מירי כהן: אנחנו מדברים על המקרים הפשוטים של טלפון וכולי, אבל כל הנושא של פשיעת סייבר וכולי שיכולה לנטרל מוקדים.

<מירי כהן: קצת מורכב, אבל גם זה המקום שצריך לחשוב עליו.

<מירי כהן: זהו.

<מירי כהן: תודה.

ניסן סלומינסקי: אוקיי, זה משהו אחר.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: תודה.

<שני דניאלס: אני לא אתייחס לכל מה שנאמר, כי נאמר ואני לא אחזור על זה.

<שני דניאלס: אבל חשוב לי לציין שאנחנו במד"א, כשאנחנו מנטרלים פונה כזה, סדרתי, שמפריע לפעילות השוטפת שלנו, אנחנו בעצם מאפשרים לו, ברגע שהוא מתקשר והוא כבר חסום, אנחנו מציינים בפניו את המספר שהוא יכול להתקשר אליו במידה והוא צריך עזרה.

<שני דניאלס: זאת אומרת, המספר הזה באמת כרוך כבר בתשלום - - -

<טובי לין בן שלום: לא בחינם.

<שני דניאלס: הוא לא חינמי - - -

<טובי לין בן שלום: וזה הפתרון הנכון.

<טובי לין בן שלום: זה לא שחוסמים ממנו את האפשרויות לקבל עזרה במידת הצורך, בין אם מהמשטרה ובין אם - - -

<ג'ורג' קיוורקיאן: כמה מתקשרים בסוף?

<שני דניאלס: - - -

<טובי לין בן שלום: זה לא - - - תרופה.

<טובי לין בן שלום: זה שיש מניעה.

ניסן סלומינסקי: כן, אבל אני אומר שהיום, במחירי העלות של שיחה, ובדרך כלל אם יש לך חבילות אז אתה בכלל לא מרגיש בזה, אז זה כמעט לא משמעותי.

<שני דניאלס: - - - יש להם צורך.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אבל אדוני ישים לב למשהו מאוד חשוב שאמרה נציגת מד"א.

<ג'ורג' קיוורקיאן: היא אמרה שאנחנו נותנים אלטרנטיבה למי שמטריד, מספר, והמטרידים לא מתקשרים להטריד את המספר הזה כי זה עולה להם.

<שני דניאלס: זה לא רק בגלל שזה עולה להם, זה גם איזשהו סרבול- - -

<ג'ורג' קיוורקיאן: עלות כל כך נמוכה והם - - -

ניסן סלומינסקי: לא, הם מפחדים כי הם יודעים שהם עכשיו מזוהים כבר.

<שני דניאלס: נכון.

<שני דניאלס: זה גם סרבול.

<שני דניאלס: וגם איזשהו סרבול שקורה להם.

<טובי לין בן שלום: הם יודעים מרגע שיש אס.

<טובי לין בן שלום: אמ.

<טובי לין בן שלום: אס שמודיע להם את זה.

<טובי לין בן שלום: באזהרה.

<שני דניאלס: משהו שמאוד הטריד את חבר הכנסת אורי מקלב בנושא שיחה אחת ומנטרלים.

<שני דניאלס: אז אנחנו, במד"א, מנטרלים שיחות רק כשיש להן אופי מאוד מסוים.

<שני דניאלס: הטרדה שהיא.

<שני דניאלס: יש לנו את זה בנוהל כתוב, כמו שגם ציינו כאן מהמשטרה.

<שני דניאלס: שהוא מתקשר ומנתק את השיחה בפחות מ-10 שניות.

<שני דניאלס: יש כמות שיחות ב-24 שעות או ב-48 שעות.

<שני דניאלס: זאת אומרת, אנחנו מודדים בצורה מאוד-מאוד-מאוד שקולה על מנת שלא לנטרל מישהו שבאמת התקשר ובטעות חייג או דברים כאלה.

<שני דניאלס: אנחנו במד"א בכלל סובלים גם.

<שני דניאלס: כ-23% מהשיחות שלנו הן שיחות של הטרדה.

<שני דניאלס: אנשים שנוטרלו – מהנתונים שיש לנו – ממארס – שאנחנו מודדים את זה כמותית – עד היום, נוטרלו כ-230 אלף שיחות.

ניסן סלומינסקי: חבר הכנסת אוסאמה סעדי, תשמע.

ניסן סלומינסקי: היא תכניס אותך כבר לתמונה.

ניסן סלומינסקי: עוד פעם, תחזרי רק מההתחלה.

<שני דניאלס: אנחנו במד"א נטרלנו ממארס השנה עד נכון להיום – בדקתי את הנתונים האלה אתמול – כ-230 אלף שיחות של אנשים שמטרידים.

<שני דניאלס: שעוד פעם, עמדו בקריטריונים שלנו לנטרול שיחה.

<שני דניאלס: יש לנו כ-5,000 שיחות מידי יום.

<שני דניאלס: זה עומד על כ-23% מכמות השיחות שנכנסות – הנתונים האלה.

<שני דניאלס: חשוב לנו להגיד: במד"א – השניות האלה הן חשובות מאוד.

<שני דניאלס: כפי שהגברת מירי כהן ציינה, הנושא של האפוטרופוס, לנו במד"א קשה להתקשר לכל אפוטרופוס של מישהו שהוא כביכול - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא, זה לא שייך.

ניסן סלומינסקי: זה לא רלוונטי.

ניסן סלומינסקי: זה לא רלוונטי.

<שני דניאלס: כי השניות האלה, הדקות האלה - - -

ניסן סלומינסקי: כי השניות האלה זה חיים.

<שני דניאלס: נכון.

<שני דניאלס: אל"ף, זה חיים.

<שני דניאלס: בי"ת, גם כמות השיחות שנכנסות ברגע לא מאפשרות נטרול של תורן מוקד לטובת - - -

ניסן סלומינסקי: טוב, בואו נתחיל לסכם.

ניסן סלומינסקי: זו קריאה ראשונה ואנחנו נעשה עוד שינוי.

ניסן סלומינסקי: כן, עורך הדין יואל הדר.

<יואל הדר: אנחנו, המשרד לביטחון הפנים, זה לא רק משטרת ישראל, שאחוזי ההטרדה, כפי שצוין פה, זה תלוי גם לפי איזו שנה ואיזה זמן.

<יואל הדר: זה יכול להגיע אפילו ל-28%.

<יואל הדר: אם מדברים על 10 מיליון שיחות, אז אנחנו מדברים על 2.8 מיליון, שזה לא מעט.

<יואל הדר: גם יש לנו לכב"א.

<יואל הדר: שאנחנו - - - גם את הכבאות.

<יואל הדר: אין לנו איזושהי בדיקה אמפירית או בדיקה מחשובית, אבל אנחנו מעריכים את זה בכ-10%.

<יואל הדר: גם בתוך כבאות האש, שזה הצלת חיים.

<יואל הדר: ולא רק הנושא של פלילי, ששם יש הפרעה.

<יואל הדר: זה בהחלט, יש לזה השלכות על הנושא של הצלת חיים.

<יואל הדר: שגם לזה אנחנו צריכים לתת תשובה.

<יואל הדר: עכשיו, בעיקר התמקדו בנושא של המשטרה פה, והמענה שבעצם מי שאמור לתת בחוק הזה זו המשטרה.

<יואל הדר: מפני שמי שמעמיד לדין זו בסופו של דבר המשטרה ולא מד"א ולא כב"א.

<יואל הדר: זאת אומרת, כל החקירות שיצטרכו לעשות לגבי המטרידים, זה לא רק הטרדות למשטרה, כי המשטרה התמקדה בנושא הזה, זה בעצם הטרדות לכל הגופים האחרים, כמו שיש לזה השלכות הרבה יותר גדולות מאשר, אני אומר, רק לגבי המשטרה, שגם זה לא מעט.

<יואל הדר: וכל המנגנון שנוצר, כנראה, שזה גם החוק לא יפתור את המנגנון של כל הנושא של החקירות, ועד שיאתרו מישהו ואז יצטרכו להוכיח שבאמת הוא הטריד ומי אותו אדם.

<יואל הדר: גם אם זה קנס או גם אם זה מאסר, בסופו של יום, כל המנגנון הזה יצטרך להיות מופעל.

<יואל הדר: יכול להיות שהמערכת, בגלל העומסים שהיא נמצאת, היא תוכל לטפל במאוד מאוד מעט מקרים, אם בכלל, שזה לא יביא.

<יואל הדר: כי המטרה של כולנו פה – לפחות מה שאני יודע, גם של היושב ראש וגם של חברי הכנסת המציעים ושל כולם – זה למנוע את המטרידים באמת.

<יואל הדר: לא את אלה שבטעות התקשרו למשהו וסברו משהו, שזה לא היה לא נכון.

<יואל הדר: אלא באמת את המטרידים למנוע כדי לנקות את השיחות, אם מישהו באמת זקוק להם.

<יואל הדר: ולכן המנגנון שקיים פה הוא לא יפתור את - - -.

<יואל הדר: אתה מדבר על קנס, אבל בסופו של דבר, עד שיגיעו לדבר הזה ועד שיגיעו לבית המשפט, זה יהיה מסלול מאוד ארוך.

<יואל הדר: גם לגבי קנס, לגבי קטינים – 14 אלף שקלים, שדיברו פה בתור הקנס, שזה אמור להיות הקנס הפלילי בנושא הזה, אני מניח שחלק גדול מהקטינים ומההורים שלהם, בהנחה שמגיעים לאותו קטין או שיש חזקה שהוא בעל הטלפון, להטיל את הקנס והוא יצטרך לשלם – הוא לא יוכל לשלם את הקנס, כי לא יהיה לו את זה.

<יואל הדר: וחלק גדול מההורים גם לא ישלם את זה.

<יואל הדר: המשמעות היא: מעבר למסלול הפלילי ולא - - -

<לילך וגנר: קנס מרבי.

<אפרת חקאק: זה המסלול הפלילי.

<אביטל בגין: קנס מקסימום.

<לילך וגנר: קנס מרבי.

<יואל הדר: כן, אבל הוא לא יוכל לשלם את זה, ויכול להיות שאז החלופה היא מאסר ולא החלופה של הקנס, כי לא - - -.

<יואל הדר: ואז יש לנו שוב בעיה בנושא של - - -

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: ועל כן אתה מציע את ההצעה השלישית.

<יואל הדר: ואז אני חושב שהדרך הנכונה; עכשיו, אני רוצה גם להקל כי המשטרה עמוסה, ואז - - - יש כמה מוקדים פה.

<יואל הדר: אני לא מציע שהמשטרה, היא תפנה לחברות התקשורת, מה שדיברו על חסימות לתקופה קצרה או יותר ארוכות, עם הזמן, אם זה ממשיך – לא המשטרה תפנה, אלא לכל גוף וגוף יהיה מישהו מוסמך.

<יואל הדר: לא אותו מוקדן, אלא מישהו מוסמך שהוא זה שיוכל לפנות לחברת התקשורת ולהגיד: האדם הזה מטריד אותנו.

<יואל הדר: מהטלפון הזה – לא האדם.

<יואל הדר: מהטלפון הזה מטרידים אותנו.

<יואל הדר: אנחנו התרענו פעם, פעמיים, שלוש.

<יואל הדר: נעשה גם את המנגנון של ההודעה.

<יואל הדר: זה לא יהיה משהו אמורפי, אלא מנגנון של ההודעה לאותו בעל טלפון - - -

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

ניסן סלומינסקי: בכל מוקד זה - - -

<יואל הדר: כן, אבל הבעיה היא שהמשטרה לא תטפל - - - או במוקד - - -

ניסן סלומינסקי: לא, זה צריך להיות ריכוז.

ניסן סלומינסקי: תראה, זה לא יכול להיות.

ניסן סלומינסקי: נניח, במד"א.

ניסן סלומינסקי: זה לא יכול להיות שכל מוקד של מד"א יוכל לסגור פלאפון לשבוע.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, זה לא סביר.

ניסן סלומינסקי: אולי במד"א צריך להיות מישהו אחד מטעם מד"א שהוא מקבל את הפניות של המוקדים.

ניסן סלומינסקי: הוא בודק.

ניסן סלומינסקי: מה שבמשטרה עושים.

<יואל הדר: כן, כן, בסדר.

<יואל הדר: אמרתי.

<יואל הדר: זה לא - - -

ניסן סלומינסקי: הוא בודק.

ניסן סלומינסקי: הוא עושה.

ניסן סלומינסקי: אחרי שהוא משתכנע שבאמת זה מטריד.

ניסן סלומינסקי: אני לא יודע.

ניסן סלומינסקי: יכול להיות שהוא צריך כאן לעשות שיחה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, הוא, למפקח מולו.

ניסן סלומינסקי: לא שכולם עוסקים בזה.

ניסן סלומינסקי: להערכתי, צריך להיות משהו קצת יותר.

ניסן סלומינסקי: מוקד לבד שיוכל לסגור, אני לא - - -

<יואל הדר: לא אמרתי מוקד.

<יואל הדר: אמרתי: צריך למצוא מישהו אחראי.

<יואל הדר: אני אומר כאן: לא צריך שיהיה את כל המוקדן, אלא ההיפך, מישהו אחראי, שצריך לקבוע מי האחראי.

<יואל הדר: אבל המשטרה לא תוכל לעשות בשביל כל המוקדים.

<יואל הדר: זה מה שאני רוצה להביע פה.

<יואל הדר: ויש גם מוקדים שהם מוקדים של רשות מקומית באיזשהו מקום, שגם כן - - - הם נתנו, אז גם כן צריך מישהו, לקבוע מישהו ברמה בכירה שם, שיעמוד לדין משמעתי, בהנחה שהוא מפר, שהוא עושה פעילות שהיא בניגוד, כדי לגרום לכך שלא כל אחד יוכל לעשות את המנגנון של פנייה לחברת התקשורת.

<יואל הדר: כמובן שחברת התקשורת, ברגע שהיא עושה את זה, היא גם צריכה להיות, מבחינתי, כאילו משופע מכל כיוון אפשרי מאותו גוף שפנה.

<יואל הדר: חברת התקשורת לא צריכה לסבול מזה שהגוף פנה וביקש לחסום לתקופה מסוימת.

<יואל הדר: כל המנגנון צריך להיות - - -

אוסאמה סעדי: יש לי שאלה, אדוני היושב ראש: בתוך ה-250 אלף או המיליון וחצי, יש כאלה מספרים שהם מטרידים סדרתיים, חוזרים על עצמם?

ניסן סלומינסקי: ודאי.

<אופיר כפרי: זו הכוונה.

ניסן סלומינסקי: ודאי.

<אופיר כפרי: זו הכוונה.

אוסאמה סעדי: מה האחוז?

אוסאמה סעדי: מה האחוז?

<אופיר כפרי: כל טלפון שמוגדר כמטריד או סדרתי הוא לפחות - - -

אוסאמה סעדי: מה האחוז מתוך המיליון וחצי?

אוסאמה סעדי: זה לא מיליון וחצי אנשים מטרידים.

<אופיר כפרי: אם זה אותו איש שמשתמש בכמה מספרי טלפון?

<אופיר כפרי: אני לא יודע.

אוסאמה סעדי: כל מספר - - - טלפון - - - 100 פעם ביום.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז קודם הסברנו שעד שאדם נחסם הוא צריך לעשות מספר מסוים של שיחות, ורק אחרי שהן מזוהות כשיחות מטרידות אז הוא נחסם.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זאת אומרת, יכול להיות שאדם אחד ייצר יותר משיחה אחת - - - כן?

<ג'ורג' קיוורקיאן: ננסח את זה כך.

אוסאמה סעדי: לא, האם יש פילוח בתוך המיליון וחצי שדיברתם עליהם?

אוסאמה סעדי: וזה המספר שאני שמעתי מהיושב ראש - - - 250 אלף - - -

<ג'ורג' קיוורקיאן: אז אני אגיד: זה קשה לעשות פילוח כזה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: שוב, ליושב ראש הוועדה, הערה טכנולוגית: ההצעה דיברה על מספר sim.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אם אתה מוציא את ה-sim מהטלפון, אתה עדיין יכול להטריד מוקד 100.

<ג'ורג' קיוורקיאן: ולנו אין ביקורת על זה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: וההצעה שלנו מתייחסת גם לקבל - - -

<יואל הדר: לא, לא, לא, יש תשובה.

<יואל הדר: התשובה היא שחברות התקשורת – וזה אחד מהדברים – יצטרכו להעביר, גם למוקדים, את הברזל, את מספר הברזלים, ואז - - -.

<יואל הדר: זאת המטרה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: וזאת אפשרות טכנולוגית.

<ג'ורג' קיוורקיאן: קלה להשגה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זאת לא הבעיה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: בדקנו את זה ואפשר לעשות את זה.

ניסן סלומינסקי: חברת הכנסת יעל גרמן.

יעל גרמן: אני לא חושבת שחיסמת טלפון זה אפשרי.

יעל גרמן: אני חושבת שבעולם הטכנולוגי שלנו, למרות מספר הברזל, אדם יוכל במהרה, מהר מאוד, לרכוש טלפון אחר.

יעל גרמן: אני גם לא יודעת אם זה מידתי.

ניסן סלומינסקי: הוא משלם קנס.

ניסן סלומינסקי: זה עולה כסף.

יעל גרמן: יכול להיות.

יעל גרמן: לדעתי, זה לא צריך להיות הכיוון.

יעל גרמן: כשאתה העלית את ההצעה הזו זה היה בעקבות מקרה מאוד-מאוד-מאוד טרגי, שעלול לקרות שוב.

יעל גרמן: זאת אומרת, אנחנו הבנו שיש כאן בעיה.

יעל גרמן: היום אנחנו לא סתם מבינים שיש כאן בעיה, אנחנו ממש מאשרים ומאששים את זה שיש כאן בעיה מאוד-מאוד רצינית.

ניסן סלומינסקי: אמת.

יעל גרמן: מה זה 20%?

יעל גרמן: זה מטורף.

יעל גרמן: זה בזבוז כוחות אדם.

יעל גרמן: ולכן, אתה יודע, אני לא חושבת שצריכה להיות מיד עבירה פלילית, אבל לפעמים – אתה אומר את זה הרבה פעמים – מי שרך כלפי הרעים, הוא קשה כלפי הטובים.

יעל גרמן: אז אני לא הייתי מהססת, עורך הדין יואל הדר, גם להטיל קנס של 17 אלף שקלים.

יעל גרמן: הרי מה מטרת העונש?

יעל גרמן: העונש – המטרה שלו זה להרתיע.

יעל גרמן: זה לא להעניש את בן האדם הספציפי.

יעל גרמן: זה להראות למען יראו וייראו.

יעל גרמן: זה הכוונה של העונש.

יעל גרמן: אם אנחנו אומרים שיש כאן תופעה, בואו לא נחוס.

יעל גרמן: בואו נלך על קנסות מאוד גבוהים.

יעל גרמן: בעזרת הקנסות אנחנו הבאנו את האנשים לחגור חגורות בטיחות ו-1,001 דברים אחרים.

יעל גרמן: ולהערכתי, אם אכן נלך על קנסות גבוהים, התופעה הזאת פשוט תיעלם.

ניסן סלומינסקי: זה בטוח.

ניסן סלומינסקי: כן, חבר הכנסת אוסאמה סעדי.

אוסאמה סעדי: אני באופן עקרוני מסכים להצעה, במיוחד שאנחנו שומעים עכשיו את המספרים המדהימים מהמשטרה וממד"א.

אוסאמה סעדי: אבל בהגדרה שמוצעת כאן, מבחינה משפטית אני חושב שצריך לנסח אותה.

אוסאמה סעדי: כי בהצעה כתוב: הפונה למוקד חירום בקריאת שווא, דינו קנס.

אוסאמה סעדי: זאת אומרת, צריך להגדיר מה זה הפונה; אחרי כמה פניות.

אוסאמה סעדי: כי אם אני מחייג - - -

ניסן סלומינסקי: לא, לא, עשינו את כל זה כבר.

ניסן סלומינסקי: דיברנו על זה - - -

אוסאמה סעדי: מתי?

ניסן סלומינסקי: בהתחלת הישיבה דיברנו על זה ארוכות, גם על הנושא של קריאת שווא וגם על הנושא של הטרדה.

ניסן סלומינסקי: גם הנושא הזה שאנחנו, מצד אחד, רוצים מאוד לעודד.

ניסן סלומינסקי: אם אדם מצלצל כי הוא חשב שבאמת קרה משהו ומתברר שבסוף לא קרה.

ניסן סלומינסקי: ההיפך.

ניסן סלומינסקי: אנחנו רוצים לעודד אנשים שיעשו את זה.

ניסן סלומינסקי: זה בסדר גמור.

אוסאמה סעדי: אז איפה ההגדרות האלה?

אוסאמה סעדי: אני מתנצל שבאתי - - -

<אפרת חקאק: כי אנחנו עדיין לא התכנסנו - - -

אוסאמה סעדי: אז באופן עקרוני אני מסכים, אבל - - - הדברים האלה - - -

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אז עכשיו.

ניסן סלומינסקי: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: עכשיו אנחנו בדיוק הולכים לעשות את זה.

<אורנן שטיינברג: אפשר שלוש הערות של משרד התקשורת.

<אורנן שטיינברג: הערה ראשונה, כפי שאדוני אמר בהתחלה: כמובן שאין פה ניסון להפוך את משרד התקשורת לזרוע הארוכה של המשטרה או לגובה כזה או אחר.

<אורנן שטיינברג: אז צריך באמת לראות בהוראות ובנורמה שאנחנו כן נחיל, שאנחנו כן רוצים שבעצם ימנעו או יצמצמו את התופעה, לא להכניס את משרד התקשורת למקום שהוא לא אמור להיות בו.

<אורנן שטיינברג: כי כמובן שהוא אמון על שוק התקשורת, אז צריך להיזהר מהדבר הזה.

<אורנן שטיינברג: זו הערה כללית ראשונה.

<אורנן שטיינברג: שתי הערות נוסח: דבר ראשון זה לגבי הכרטיסים.

<אורנן שטיינברג: אז אנחנו מציעים לקרוא לזה רכיב לזיהוי המינוי.

<אורנן שטיינברג: אגב, כרטיסים זה משהו שאנחנו לא מכירים עדיין בחקיקה שלנו, ולכן זה משהו חדש.

<אפרת חקאק: רכיב למה?

<אורנן שטיינברג: רכיב לזיהוי המינוי.

<אורנן שטיינברג: האמת שזה תרגום יחסית מילולי של sim באנגלית.

<אורנן שטיינברג: זה דבר ראשון.

<אורנן שטיינברג: ודבר שני, אנחנו כן חושבים שצריך את ההגדרה של מינוי פה, שהוא מתכתב עם ההגדרה של או בעצם מה שיש בחוק סדר הדין הפלילי, סמכויות אכיפה, נתוני תקשורת.

<אורנן שטיינברג: כי גם, למרבה ההפתעה, אין בחוק התקשורת או בסעיף ההגדרות של חוק התקשורת הגדרה למינוי.

<אפרת חקאק: אבל יש התייחסויות למינוי בחוק - - -

<אורנן שטיינברג: יש התייחסויות, נכון, אבל אין את ההגדרה של מינוי.

<אורנן שטיינברג: פה, אני חושב, בגלל הפליליות של זה, אני חושב שכדאי באמת להגדיר את זה במדויק.

ניסן סלומינסקי: יישר כוח.

<אביטל בגין: אפשר רק הערה אחרונה?

ניסן סלומינסקי: כן.

<אביטל בגין: שחזקה כידוע היא דבר בעייתי.

<אביטל בגין: ואם המשטרה אומרת שהיא לא חושבת שזה נכון ושאין בכוונתה לאכוף; החזקה הוצאה על ידינו בעקבות הצוות של המשטרה שצוין, ששם דובר.

ניסן סלומינסקי: אנחנו כן נשאיר את זה.

ניסן סלומינסקי: זו הדרך.

ניסן סלומינסקי: כי בלי זה, להערכתי, לא יהיה לנו שום דבר.

ניסן סלומינסקי: לא, זה ודאי שנשאיר.

ניסן סלומינסקי: זה אל"ף-בי"ת.

<אפרת חקאק: כי בדיוק בעניין הזה רציתי להעיר כמה הערות.

<אפרת חקאק: קודם כל, לעניין העבירה החדשה: אני מבינה שהמשטרה לא מתלהבת מהעבירה החדשה, אבל אני חושבת שהמציעים דווקא רצו להעביר מסר בחקיקת הסעיף החדש, וזה לא רק לעניין הפרקטי של איך אוכפים את הדבר הזה.

<אפרת חקאק: אז עכשיו, בקריאה הראשונה, אנחנו מעבירים אך ורק עבירה פלילית.

<אפרת חקאק: ולעניין הזה, אולי לא בדיון הזה, אבל אני הייתי שמחה להבין את ההערות שלך על עבירות הקנס.

<אפרת חקאק: כי יש לכם מערכת של עבירות קנס גם היום.

<אפרת חקאק: זה לא משהו שאתם צריכים - - -

<ג'ורג' קיוורקיאן: מערכת שלמה של תעבורה.

<אפרת חקאק: לא.

<אפרת חקאק: לא רק.

<ג'ורג' קיוורקיאן: שזה בתי המשפט לתעבורה, לא של - - -.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אני לא מכיר מערכת אחרת.

<אפרת חקאק: לא.

<אפרת חקאק: לא רק.

<אפרת חקאק: יש לכם עבירות קנס בהמון נושאים, - -

<ג'ורג' קיוורקיאן: כמו?

<אפרת חקאק: - - לא רק בעבירות קנס.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אני לא מכיר.

<אפרת חקאק: עבירות מינהליות ועבירות קנס, שזה בעצם אותה מערכת.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אני לא מכיר.

<ג'ורג' קיוורקיאן: המשטרה בעיקר עוסקת בתיקים פליליים.

<אפרת חקאק: תשאל את עורכת הדין יפעת רווה, שמגיעה לפה בעוד שנייה לדיון אחר על הנושא הזה.

<אפרת חקאק: אבל זה בכלל אני הייתי שמחה לשמוע על העניין הזה.

<אפרת חקאק: בעניין הכלי המינהלי: זה משהו שאפשר לשקול, אבל זה שונה לחלוטין מהקריאה הראשונה.

<אפרת חקאק: אפשר לכתוב בדברי ההסבר שאנחנו רוצים לשקול את המנגנון המינהלי, אבל אני רוצה להעיר שזה לא מנגנון פשוט.

<אפרת חקאק: כמו שאמר הנציג של משרד התקשורת: אנחנו מערבים פה גורם שלישי.

<אפרת חקאק: קודם כל, שנית, אנחנו צריכים להחליט מי מכריע, מה ההגנות שנותנים לבן אדם, מה המסלול.

<אפרת חקאק: זה לא דבר פשוט.

<אפרת חקאק: זה - - -

ניסן סלומינסקי: נעשה את זה לקריאות שנייה ושלישית.

<אפרת חקאק: אפשר לשאול את זה.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, רק נכתוב בדברי ההסבר שזו המגמה, ולקראת קריאות שנייה ושלישית - - -

<אפרת חקאק: הוועדה תשקול את המנגנון.

<אפרת חקאק: אבל זה משהו שהוא - - -

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: יבדקו את זה טוב-טוב.

ניסן סלומינסקי: כי להערכתי, זה יכול להיות פתרון.

ניסן סלומינסקי: אם נמצא את המנגנון הנכון ואת הבקרה, שזה לא יהיה רק סתם מישהו שמחליט פתאום לסגור.

ניסן סלומינסקי: אבל אם נמצא את זה, זה יכול להיות, בסופו של דבר, הפתרון הכי טוב מכולם.

ניסן סלומינסקי: כי זה גם הכי משפיע: גם על הנערים וגם על המבוגרים וכולי.

ניסן סלומינסקי: בפרט אם אתה יודע לסגור גם את המספר שלו.

ניסן סלומינסקי: הכוונה שגם אם הוא יקנה טלפון אחר, את המספר הזה הוא לא יוכל להעביר.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע מה המשמעות?

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אנשים לא יודעים כבר.

ניסן סלומינסקי: היום אנשים מזהים את המספר.

ניסן סלומינסקי: או פתאום להתחיל להגיד לכולם: יש לי לתשעה ימים מספר אחר.

ניסן סלומינסקי: אתה יודע מה המשמעות?

<ג'ורג' קיוורקיאן: בדיוק.

<ג'ורג' קיוורקיאן: על זה אנחנו בדיוק מדברים – על המניע.

<אפרת חקאק: על זה, אני מניחה, שמשרד התקשורת - - -

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אני אומר: מאה אחוז.

ניסן סלומינסקי: אז אמרתי: את זה נעשה כהכנה, ובקריאות שנייה ושלישית נכניס את זה גם כן.

ניסן סלומינסקי: לא רק את זה, גם את זה, ונצטרך למצוא את ההחלטות מתי זה ומתי זה.

<אביטל בגין: צריך לבחון את ההוספה של זה, כי גם זה מרחק גדול מהמסגרת של הצעת החוק המקורית הפרטית.

<אביטל בגין: זה גם דורש דיון מאוד רציני מול חברות התקשורת.

<אביטל בגין: זה לא רק פנים ממשלתי, בשונה - - -

ניסן סלומינסקי: זה מאה אחוז, ואני נותן לכם את הזמן – שבועיים יהיה לכם זמן.

ניסן סלומינסקי: מה פירוש?

ניסן סלומינסקי: זה בסדר.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אני לא חושב שחברות התקשורת יתנגדו לדבר כזה.

<אפרת חקאק: לא צריכים - - -

<לילך וגנר: - - -

<ג'ורג' קיוורקיאן: ואם דיברת קודם על מסר, אם גברתי דיברה על מסר קודם, אז המסר מאוד חשוב, כאן, בהצעה שלנו.

<ג'ורג' קיוורקיאן: מסר מאוד חשוב.

<אפרת חקאק: יכול להיות שיש תועלת בדבר ויש אפשרות לעשות את זה, אבל בטח ובטח שצריכים להזמין את כל הגורמים הרלבנטיים ולשקול את כל האינטרסים ואת - - - שהם צריכים לתת.

<ג'ורג' קיוורקיאן: בטוח.

<ג'ורג' קיוורקיאן: בטוח.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אנחנו, בגלגולים הקודמים, עשינו את זה באמצעות משרד התקשורת, ואנחנו סומכים עליהם לבדוק את זה שוב.

<אפרת חקאק: אוקיי.

<אפרת חקאק: אני מקריאה את הנוסח שאני הצעתי ואנחנו נשאל את השאלות שנשארות פתוחות: הוספת סעיף 30א לחוק הבזק.

<אפרת חקאק: חוק התקשורת בזק ושידורים, פניית שווא למוקד חירום.

<אפרת חקאק: הפונה – אני מוסיפה פה באמצעות מתקן בזק – בפניית שווא למוקד חירום.

<אפרת חקאק: ככה אני הגדרתי את זה.

<אפרת חקאק: השאלה אם אתה רוצה להוסיף תיבה שבעצם מצמצמת טיפה ומגדיר קצת יותר מה זה פניית שווא, בעקבות ההערות של חברי הכנסת ושל המועצה לשלום הילד.

<אפרת חקאק: אני הייתי מציע בשלב זה אולי להוסיף: באופן שיש בו כדי להטריד, כך שאנחנו נאפיין את ההתנהגות - - -

ניסן סלומינסקי: לא יודע.

ניסן סלומינסקי: מה אתם מציעים?

<אביטל בגין: אני מציעה להחליף את הפונה בפניית שווא, אלא המטריד באמצעות מתקן בזק – מוקד חירום.

ניסן סלומינסקי: לא משנה.

ניסן סלומינסקי: זאת אומרת, אני כרגע לא נכנס להבדל בדקויות.

ניסן סלומינסקי: אז או שנעשה את זה לקראת שנייה ושלישית או שתסבירו לי מה ההבדל.

ניסן סלומינסקי: מה ההבדל בין הנוסח שלך לנוסח הזה?

<לילך וגנר: מה שאנחנו הצענו לגבי המטריד, זה נועד לענות על הטענות שעלו גם מהמועצה לשלום הילד וגם מחברי כנסת, שפניית שווא זה יסוד קצת עמום בעבירה, והם לא רוצים, מצד אחד, להרתיע אנשים שבאמת מקיימים, רוצים - - -

ניסן סלומינסקי: מה את חושבת על מה שהיא?

<אפרת חקאק: אני מסכימה - - -

ניסן סלומינסקי: בסדר.

<אפרת חקאק: במיוחד - - -

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: בואו נרוץ.

ניסן סלומינסקי: טוב לי.

<אפרת חקאק: לא.

<אפרת חקאק: הבנו שהמשטרה לא מתלהבת מהרעיון של עבירת קנס, וזה קצת מוריד מהבעייתיות של המונח העמום הזה.

<לילך וגנר: זה נכון, אבל אנחנו באמת חושבים שאם גם זה וגם זה נכנס למטריד, אז זה יהיה מונח יותר נכון.

<אפרת חקאק: אוקיי.

<אפרת חקאק: אז המטריד באמצעות מתקן בזק, מוקד חירום בטחוני או מוקד חירום של משטרת ישראל, מגן דוד אדום והרשות הארצית לכיבוי ולהצלה.

<אפרת חקאק: זה בסדר?

<אפרת חקאק: דינו הקנס האמור בסעיף 61א(1) לחוק העונשין, שזה בערך 14 אלף שקל.

<אפרת חקאק: עכשיו, אני הצעתי במקום מה שהוצע בטרומית, עבירה קצת יותר חמורה, הביאה - - - לפעולות מטעם מוקד החירום – נגדיר את מוקד החירום שזה יכלול את כולם – שהיו כרוכות בהקצאת משאבים של ממש.

<אפרת חקאק: דינו הקנס האמור בסעיף 61א(3) לחוק העונשין, שזה קצת יותר גבוה.

<אפרת חקאק: הרבה יותר גבוה.

<אפרת חקאק: לעניין סעיף זה.

<אפרת חקאק: עכשיו אנחנו הגענו לעניין של החזקה.

<אפרת חקאק: שוב, אני מציעה שהחזקה, בגלל שהחזקה – חזקה זה לא דבר רגיל בדין הפלילי, ובגלל שגם המשטרה לא הביעה עמדה פה שהחזקה היא הכרחית, והבעיה שלהם היום היא באכיפה דווקא, אני הייתי מצמצמת את החזקה, שוב, שזה עניין חריג רק לבגיר.

<אפרת חקאק: זה לשיקול דעתך.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אני לא התייחסתי לחזקה מפני שהתייחסתי למתווה אחר.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אבל גם בכל מתווה שיהיה, חזקה זה דבר מועיל תמיד.

<ג'ורג' קיוורקיאן: אוקיי?

<אפרת חקאק: ברור.

<אפרת חקאק: ברור.

<אפרת חקאק: בגלל זה גם הצענו - - -

ניסן סלומינסקי: לא.

ניסן סלומינסקי: לא רק זה.

<ג'ורג' קיוורקיאן: וחשוב, אם כבר מחילים אותו – גם לקטינים, גם לבגירים.

ניסן סלומינסקי: אבל אני אומר: לא רק לבגיר.

ניסן סלומינסקי: דווקא אצל נערים צריכים את החזקה.

ניסן סלומינסקי: אחרת, לא תצאי מזה.

<אפרת חקאק: למה?

ניסן סלומינסקי: כי אף פעם לא תדעי מי באמת המצלצל.

ניסן סלומינסקי: כי כל אחד יספר, כל אחד יצחק ויספר על השני.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שחזקה צריכה להיות.

ניסן סלומינסקי: רק, שוב, בהנחה, כמו שאמרנו קודם: שבסוף אין כאן רישום פלילי.

ניסן סלומינסקי: אלא אם כן בסוף תהיה הוכחה.

ניסן סלומינסקי: אני מניח שהחזקה עומדת כל עוד אין.

ניסן סלומינסקי: אבל אם הצד השני מצליח להוכיח בהוכחות ברורות שזה לא הוא, - -

<קריאה: ספק סביר.

ניסן סלומינסקי: - - אז החזקה מתבטלת.

<קריאה: - - - לעורר ספק.

<אפרת חקאק: נכון.

<אפרת חקאק: אנחנו כתבנו שבסוף - - - ספק סביר - - -

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אז אני מציע שלא דווקא, לא רק לבגיר.

<אפרת חקאק: אני מזכירה שפה אנחנו קובעים עבירה רגילה – שיש רישום פלילי אם מעמידים לדין.

ניסן סלומינסקי: אם מעמידים לדין.

ניסן סלומינסקי: אבל אם הולכים על הקנס, אז אין.

<קריאה: זה לא המצב הרצוי.

<אפרת חקאק: ברור שזה לא המצב הרצוי.

<יואל הדר: אין קנס - - -

<קריאה: לא תהיה חזקה - - -

<יואל הדר: בהתחלה יש - - -

<אפרת חקאק: מה?

<אביטל בגין: זה מה שהיא אומרת.

<יואל הדר: עד שזה ישתנה על ידי שרת המשפטים, עדיין זו עבירה פלילית.

<ג'ורג' קיוורקיאן: בינתיים זאת עבירה פלילית.

ניסן סלומינסקי: אז אני לא מבין.

ניסן סלומינסקי: כשאנחנו, נניח, בעוד שבועיים נעביר את החוק הזה - - -

<יואל הדר: פלילי.

<אפרת חקאק: פלילי.

ניסן סלומינסקי: גם אם הוא משלם קנס?

<יואל הדר: כן.

<ג'ורג' קיוורקיאן: זה אומר שצריך חקירה, צריך להעמיד לדין, כתב אישום.

<אפרת חקאק: - - - להעמיד - - -

<אביטל בגין: כשאנחנו אמרנו שאין רישום אנחנו דיברנו על - - -

ניסן סלומינסקי: מה צריך לעשות כדי שזה לא יהיה פלילי?

<אביטל בגין: צו של שרת המשפטים.

ניסן סלומינסקי: למה צו?

ניסן סלומינסקי: למה החוק לא יכול לעשות את זה?

<לילך וגנר: זה המנגנון שקבוע.

<אביטל בגין: כי זה המנגנון שחוק סדר הדין הפלילי או חוק עבירות מינהליות - - -

ניסן סלומינסקי: זו פעם ראשונה שאני שומע שהחוק לא יכול לעשות מה ששר יכול לעשות.

ניסן סלומינסקי: זה נשמע לי משונה.

<לילך וגנר: לא, זה המנגנון.

<אפרת חקאק: זה המנגנון - - -

ניסן סלומינסקי: אז מה זה המנגנון?

ניסן סלומינסקי: הכול קובע הבית הזה.

ניסן סלומינסקי: מה זה נקרא המנגנון?

<לילך וגנר: נכון - - -

<אביטל בגין: הבית הזה קבע את המנגנון, שזו הדרך להפוך - - -

ניסן סלומינסקי: ואם אני עכשיו אכתוב כאן שזה לא כך.

<אביטל בגין: אז חבל לעשות משהו מאוד-מאוד צורם או בולט בתוך הרוחב של החקיקה לגבי איזושהי עבירת קנס ספציפית כשיש לך מאות, אלפים, אני לא יודעת כמה, - -

<אפרת חקאק: אלפים.

<אפרת חקאק: אלפים.

<אביטל בגין: - - עבירות קנס שאתה מאשר פה כל פעם שמגיעות לאישור של הוועדה, ואין סיבה לחרוג.

ניסן סלומינסקי: לא, אבל אני אומר לקטינים, זאת אומרת, לנערים, כאן הייתה הבנה, וככה אני הבנתי מכם, שלא יהיה רישום פלילי.

<לילך וגנר: שוב, בהנחה שיהיה המנגנון הזה שיהפוך את זה לעבירת קנס מינהלית או לעבירת ברירת משפט, לפי חוק סדר הדין הפלילי.

<לילך וגנר: אבל צריך - - -

<אביטל בגין: אין בעיה.

<אביטל בגין: לפעול מול שרת המשפטים, שאנחנו נביא במהרה, כמה שיותר מוקדם, צו שיאושר על ידי הוועדה, כדי שתהיה את האפשרות של ברירת משפט.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אז אנחנו - - -

<יואל הדר: אדוני היושב-ראש, אז תעשה תחולה מאוחרת.

<יואל הדר: משהו כזה.

<יואל הדר: עד - - -

ניסן סלומינסקי: לא, אני לא אעשה תחולה מאוחרת.

<קריאה: למה?

ניסן סלומינסקי: אתם תביאו את זה.

ניסן סלומינסקי: ואם לא - - -

<אביטל בגין: - - -

ניסן סלומינסקי: בסדר.

ניסן סלומינסקי: אתם תדאגו שזה יהיה בהקדם.

ניסן סלומינסקי: כלומר, תתחילו כבר עכשיו לעבוד על זה.

ניסן סלומינסקי: עוד לפני שאנחנו עברנו לקריאות שנייה ושלישית, עד שזה יהיה.

<אפרת חקאק: אז לעניין החזקה: אתה רוצה להחיל את החזקה גם - - -?

<אפרת חקאק: אז מה ההחלטה לעניין החזקה?

ניסן סלומינסקי: חזקה – ודאי.

<אפרת חקאק: חזקה גם על הקטינים.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: כן.

ניסן סלומינסקי: אני חושב שכן.

<אפרת חקאק: אוקיי.

<אפרת חקאק: אז לעניין סעיף זה, המשתמש במתקן בזק באמצעות רכיב לזיהוי המינוי, להלן – טלפון - - -

<אורנן שטיינברג: לא, לא צריך את הלהלן.

<אפרת חקאק: לא צריך את זה.

<אפרת חקאק: בסדר.

<אפרת חקאק: יראו את המינוי כאילו הוא עשה את השימוש בטלפון, זולת אם הוא רואה ספק סביר - - -

<לילך וגנר: לא.

<לילך וגנר: כאילו הוא השתמש ברכיב לזיהוי המינוי.

<אורנן שטיינברג: השתמש ברכיב לזיהוי המינוי.

<אורנן שטיינברג: יראו את המינוי כאילו הוא השתמש ברכיב לזיהוי המינוי.

<אפרת חקאק: בסדר.

<אפרת חקאק: ואנחנו נגדיר את - - -

<יואל הדר: אנחנו צריכים - - -.

<יואל הדר: יש לנו בעיה עם הנושא של המנגנון.

<יואל הדר: גם כן נצטרך, מה שהמשטרה העלתה פה.

<יואל הדר: אי אפשר.

<יואל הדר: היא אומרת שלא ואת אומרת שכן, אבל - - -

<אפרת חקאק: לא הבנתי - - -

<יואל הדר: הנושא של המנגנון המינהלי – האם למשטרה יש את המנגנון הזה חוץ - - - אם יש לזה משמעות, כי זו משמעות - - -.

<יואל הדר: בפרט שיש לזה גם משמעות תקציבית.

<יואל הדר: זה לא סתם איזשהו מנגנון.

<יואל הדר: בסדר?

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: את זה נעשה.

ניסן סלומינסקי: זהו?

ניסן סלומינסקי: זה הנוסח?

<אפרת חקאק: זה הנוסח.

<אפרת חקאק: הוועדה גם החליטה - - -

<דורית ואג: לאחד.

<דורית ואג: לאחד.

<אפרת חקאק: שהיא מאחדת.

ניסן סלומינסקי: שהיא מאחדת.

ניסן סלומינסקי: אז דבר ראשון לאחד?

<אפרת חקאק: לאחד את שלושת ההצעות.

ניסן סלומינסקי: אוקיי.

ניסן סלומינסקי: אני מציע, קודם כל, שנאחד את שלושת ההצעות של חברי הכנסת עמר בר לב, מרב מיכאלי ושלי, שהן הצעות שאפילו כתובות מילה במילה.

ניסן סלומינסקי: מי בעד, ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – פה אחד נגד - אין נמנעים – אין ההצעה לאיחוד הצעת חוק העונשין (תיקון – פנייה למוקד חירום והצלה בקריאת שווא לעזרה), התשע"ה–2015 (פ/1246); הצעת חוק העונשין (תיקון – פנייה למוקד חירום והצלה בקריאת שווא לעזרה), התשע"ה–2015 (פ/8); והצעת חוק העונשין (תיקון – פנייה למוקד חירום והצלה בקריאת שווא לעזרה), התשע"ה–2015 (פ/9) – נתקבלה.

<דורית ואג: פה אחד.

ניסן סלומינסקי: פה אחד.

ניסן סלומינסקי: הוועדה אישרה פה אחד את האיחוד.

ניסן סלומינסקי: עכשיו, מי בעד לאשר את הצעת החוק כפי שקראה היועצת המשפטית, ירים את ידו.

ניסן סלומינסקי: הצבעה בעד – פה אחד נגד - אין נמנעים – אין הצעת חוק העונשין (תיקון – פנייה למוקד חירום והצלה בקריאת שווא לעזרה), התשע"ה–2015, נתקבלה.

ניסן סלומינסקי: אושר פה אחד לקריאה ראשונה.

ניסן סלומינסקי: אני אומר שוב: אנחנו ננסה להביא את זה לאישור הכנסת ואחר כך בזריזות ולקדם את זה לקריאות שנייה ושלישית, כי זה צורך אמיתי.

ניסן סלומינסקי: מה שאני מבקש, שאתם תגמרו את כל הדיונים והמנגנונים וכל מה שצריך בזריזות גדולה.

ניסן סלומינסקי: שלא זה מה שיעכב אותנו.

ניסן סלומינסקי: בסדר?

<יואל הדר: נשתדל.

ניסן סלומינסקי: טוב.

ניסן סלומינסקי: יישר כוח.

ניסן סלומינסקי: תודה רבה.