ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 111, 2015-12-07 11:00

אלי אלאלוף: צהרים טובים, נתחיל את הישיבה למרות שיגיעו עוד אנשים בהמשך.

אלי אלאלוף: אנחנו ב-7 בדצמבר 2015, כ"ה בכסלו תשע"ו, השעה 12:10.

אלי אלאלוף: זה דיון מהיר ביוזמתם של חברי הכנסת איציק שמולי, יואב בן צור, קארין אלהרר, יואב קיש, רועי פולקמן, אוסאמה סעדי, אורלי לוי אבקסיס ואורי מקלב.

אלי אלאלוף: כמעט כולם פה ואני מברך אותם.

אלי אלאלוף: נמצאים פה גם חברי הכנסת באסל גטאס, ג'מאל זחאלקה, שולי מועלם רפאלי ומיכל בירן.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שהנוכחות מרשימה, גם של חברי הכנסת וגם של הציבור, בדיון שהוא בעצם על "פשלה" ממלכתית לאומית ממשלתית.

אלי אלאלוף: אנחנו נמצאים כמעט בערב של אסון להרבה מאוד אנשים שחשבו שהחיים שלהם היו יכולים להיות מסודרים עד סוף ימיהם.

אלי אלאלוף: לצערנו, הביטול של הביטוח הקבוצתי, שנעשה בעיניי בצורה פזיזה ולא מסודרת, הכניס לדאגה חלק גדול מן האנשים ששילמו הרבה-הרבה שנים בהשתתפות שלהם בביטוח הקבוצתי הזה.

אלי אלאלוף: הם שילמו לחברות הביטוח שביטאו כביכול עוצמה כלכלית, שידעו לאן הן הולכות, וביום אחד התברר – איך אומרים החבר'ה – ש"כלאם פאדי", השלו מאות אלפי אנשים.

אלי אלאלוף: על-פי הסטטיסטיקה שנמסרה לנו על-ידי אגף שוק ההון במשרד האוצר, מדובר בלפחות 200,000 איש שזקוקים היום להמשך ביטוח סיעוד.

אלי אלאלוף: זה מספר דמיוני, ביודענו שמאחורי כל אדם יש עולם ומלואו, והעולם קשה מאוד, ומשפחה שתתקשה רוב הזמן לעמוד בדרישות של הטיפול הסיעודי שלו.

אלי אלאלוף: גברת סלינגר הגיעה אז אני יכול להתבטא ביתר חופשיות.

אלי אלאלוף: אני מאוכזב מאוד מן האגף במשרד האוצר שטיפל בנושא.

אלי אלאלוף: קיימנו דיונים שקטים, דיונים ללא תקשורת כדי להגיע לכדי כך שיהיו בשורות.

אלי אלאלוף: אנחנו נמצאים היום בדיון דחוף – אני מודה ליוזמים, לאיציק שמולי במיוחד – כאשר אנחנו חשים כמי שעומדים ערב אסון, כפי שאמרתי, לכל 200,000 האנשים.

אלי אלאלוף: אמרו לי שיש הסדרים עם קופות-החולים.

אלי אלאלוף: בדקתי ולא מצאתי.

אלי אלאלוף: הבטיחו לי ניירות.

אלי אלאלוף: לא קיבלתי מאף אחד.

אלי אלאלוף: לא ראיתי אפילו מסמך מסודר אחד שיכול להרגיע אותי ולהרגיע אתכם, כי לו קיבלתי הייתי מעביר אותו אליכם.

אלי אלאלוף: אני חושב שאנחנו נמצאים במצב שהחלטה דחופה רדיקלית צריכה להתקבל בפרק זמן של ימים, לא שבועות אפילו.

אלי אלאלוף: זה הרגע לקבל את ההחלטה הנכונה.

<קריאה: מי יכול לקבל אותה?

אלי אלאלוף: שר האוצר יקבל, על-פי המלצות שיועברו מן האגף.

אלי אלאלוף: אבל בהחלט גם לנו כחברי הכנסת יש מה להגיד ולכן אנחנו נמצאים פה כדי להגיד.

אלי אלאלוף: אם תרשו לי, עכשיו כשגברת סלינגר הגיעה אנחנו רוצים לשמוע ממנה מה המצב לדעתה היום, ואחר-כך ניתן לחברי הכנסת להתייחס.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<דורית סלינגר: בוקר טוב לכולכם.

<דורית סלינגר: לדעתי אנחנו בדיון השלישי בנושא זה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות.

<דורית סלינגר: הצגנו את המתווה שאותו הצענו.

<דורית סלינגר: אין בו חידוש.

<דורית סלינגר: הטיוטה הזאת יצאה, החוזר הזה נמצא בנסחות.

<דורית סלינגר: המתווה שהצענו בא לתת פתרון לאנשים שנפלטו מהביטוחים הסיעודיים החל מ-2011 ואין להם פתרון אחר, לאותם אנשים מבוגרים, בני 60 ומעלה, שנמצאים בקולקטיבים הקיימים, שיהיה להם פתרון נגיש ובמחיר סביר.

<דורית סלינגר: הפתרון שהומצא – אולי קצת מיהרתי מדי.

<דורית סלינגר: קודם כול, אני מקווה שאין פה חילוקי דעות על כך שהמוצר הקיים היום לא נותן את המענה לצורך שאליו הוא נועד.

<דורית סלינגר: בואו נשים את זה ב-statement כדי שילווה אותנו לאורך הדיון הזה.

<דורית סלינגר: המתווה שאנחנו הצענו, והוא במסגרת הסמכויות שלנו והיכולות שלנו, הוא מה שהבאנו גם בפני הוועדה וגם בפני השוק כדי לתת פתרון לאותם בני 60 ומעלה שנפלטו, שייפלטו או שהפתרון שקיים להם היום הוא פתרון לא מתאים.

<דורית סלינגר: הפתרון המוצע הוא להצטרף לקולקטיב הגדול שקיים בישראל, לאותם ביטוחים סיעודיים של קופות-החולים, שמנוהל בצורה אחרת, שיש לו ערכים נצברים, הוא לא מסוג "ריסק", והוא יחסית יציב כי אנחנו דואגים לכך שהוא יהיה יציב.

<דורית סלינגר: הפתרון הזה היה צריך לתת לאותם אנשים מבוגרים כיסוי סיעודי, גם לבית וגם לשירות במוסד, בעלות סבירה לחלוטין מול האלטרנטיבות הקיימות בשוק.

<דורית סלינגר: אני לא מתייחסת למחירים של הקולקטיבים, של 20 או 30 שקל.

<דורית סלינגר: זה לא מחירים שקונים בהם כיסוי לסוג ביטוח שכזה שהוא ביטוח משמעותי מאוד, הוא ביטוח יקר.

<דורית סלינגר: מפני שהביטוח היקר הזה שחל בעת קרות אירוע סיעודי עלותו גבוהה, לא קונים דבר כזה ב-30 שקל.

<דורית סלינגר: קונים ב-30 שקל משהו שניתן לתקופה קצובה לאנשים צעירים, שאני מקווה מאוד שבדרך כלל לא מגיעים למצב הסיעודי.

<דורית סלינגר: ראשית, המוצר הקיים היום בקולקטיבים לא נותן מענה.

<דורית סלינגר: שנית, יש אנשים שנפלטו מ-2011, כ-100-150 אלף אנשים נפלטו החל מ-2011.

<דורית סלינגר: אנחנו במסגרת הסמכויות שלנו והדין לא יכולים לבוא לחברות הביטוח ולחייב אותן לתת ביטוח כזה או אחר או לחייב אותן להאריך את תנאי הביטוח או לקבוע כמה לגבות מן המבוטחים.

<דורית סלינגר: יש לנו מצב נתון, של מוצר שלא נותן מענה, גופים עסקיים שאין לנו סמכויות לגביהם והדין לא מאפשר להתערב בשיקולים העסקיים שלהם, ואוכלוסייה שנשמטת.

<דורית סלינגר: דרך אגב, בכל יום, ב-6 החודשים הראשונים של שנת 2015 40,000 אנשים נפלטו לשוק.

<דורית סלינגר: לא כולם בני 60 ומעלה אבל זה ממשיך בקצב תדיר כל הזמן.

<דורית סלינגר: כל דקה שאנחנו מתעכבים במתן פתרון, לבן ה-60 אני מקווה שלא קורה כלום אבל בן ה-70 ובן ה-80 כבר יותר קרוב לאירוע.

<דורית סלינגר: בכל יום שאנחנו מתעכבים במתן פתרון יש אוכלוסייה חשופה בשוק.

באסל גטאס: מה זה "נפלטו"?

<דורית סלינגר: לחברות הביטוח יש אפשרויות חוזיות בהתקשרויות שלהן עם אותם ועדים ואותן חברות גדולות לא להאריך את הביטוח.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת סופה לנדבר, את יכולה לשבת על-יד חבר הכנסת רועי פולקמן שלא ציינתי את כניסתו.

באסל גטאס: תגדירו לנו מה זה "נפלטו".

<קריאה: נתנו להם אישור להפסיק באופן חד-צדדי את הביטוח.

<דורית סלינגר: חבר הכנסת אלאלוף, אמרת שלא קיבלת ניירות ואין הסכמות עם קופות-החולים.

<דורית סלינגר: אני רוצה להדגיש, ההסכמה לא צריכה להיות עם קופות-החולים כי קופות-החולים הן לא בעלות הפוליסה הזאת.

<דורית סלינגר: החברים בקופות-החולים, שזה אני, אתה, אתם וכיוצא בזאת, מי שחבר בקופת-החולים והוא חבר בביטוח הסיעודי – הם אלו שנושאים בעלות.

<קריאה: בעלת הפוליסה היא קופת-חולים.

<דורית סלינגר: בעלת הפוליסה היא קופת-החולים.

<דורית סלינגר: הסמכות המלאה של אגף שוק ההון, להעביר את המבוטחים המבוגרים יותר לפוליסה הקולקטיבית של קופת-חולים כללית, מכבי, לאומית ומאוחדת.

<דורית סלינגר: לכן ההסכמה שאתה מחפש – זה לא כשל כדי ליישם את המתווה.

אלי אלאלוף: כשאומרים לך שקופת-חולים לא הולכת לקבל אותם- - -

<דורית סלינגר: זה לא מה שאני מכירה.

אלי אלאלוף: זה מה שאני שומע, ויש לי אוזניים לא רעות.

<דורית סלינגר: אני מדגישה עוד פעם, יכול להיות דיון אם המתווה טוב או לא טוב.

<דורית סלינגר: אני לא קיבלתי מתווה אחר טוב יותר.

<דורית סלינגר: לגבי הישימות שלו – יש חוזר בנסחות משרד המשפטים.

<דורית סלינגר: אמרת שלא קיבלת ניירות.

<דורית סלינגר: זה הנייר.

<דורית סלינגר: החוזר במשרד המשפטים, שעובר נסחות, הוא שקובע את המתווה, מי יכול להיכנס אליו.

<דורית סלינגר: זה הפוליסה הסיעודית האחידה.

<דורית סלינגר: בזה נגמר העניין.

<דורית סלינגר: היישום של זה הוא בפיקוח אגף שוק ההון, בסמכויות הבלעדיות שלנו.

<דורית סלינגר: אני רק מציגה כאן את המסגרת כדי להגיד איפה אנחנו נמצאים.

<דורית סלינגר: בנקודת הזמן הזאת – שם אנחנו נמצאים.

אוסאמה סעדי: אבל לפני המסגרת, אדוני היושב-ראש, שאלה לדורית סלינגר.

אוסאמה סעדי: אם היא מדברת על כך שאין חולק שהמוצר הקיים לא נותן מענה, לפי מה שהיא אומרת בינתיים, שבסכום של 20-30 שקלים לחודש אי אפשר לקנות ביטוח סיעודי יקר.

אוסאמה סעדי: הדברים האלה טריוויאליים.

אוסאמה סעדי: איפה היה אגף שוק ההון, איפה היה משרד האוצר במשך עשרות שנים כשהביטוח הזה היה קיים, נמכר ואתם ידעתם?

אוסאמה סעדי: איפה האחריות שלכם למחדל הזה, שבמשך כל השנים האלה לא קמתם ואמרתם: די, אי אפשר למכור את הפוליסות האלה?

אוסאמה סעדי: למה רק ב-2011, אחרי שנים שהמבוטחים האלה משלמים מיליוני שקלים לחברות הביטוח ואתם שותקים, אתם אומרים: עכשיו ננסה למצוא מתווה, אולי קופות-החולים יסכימו או לא יסכימו?

אוסאמה סעדי: מה האחריות שלכם ואיפה מילאתם את תפקידכם בתור אגף שמפקח על הביטוח?

אוסאמה סעדי: לא את אישית, יכול להיות שאת לא היית בתקופה הזאת, אבל במשך כל השנים, איפה היו המפקחים?

אוסאמה סעדי: זה בדיוק אחריות של המדינה, שכשלה בפיקוח על הפוליסות האלה, לבוא היום ולתת פתרון.

אוסאמה סעדי: אתם לא נקיים מאחריות.

אוסאמה סעדי: זאת שאלה ואני מבקש שהיא תיענה, איפה הם היו ומה הם עשו.

אלי אלאלוף: אני מציע שהיא תענה עוד מעט אחרי שיהיו עוד כמה שאלות.

אלי אלאלוף: יושב-ראש ההסתדרות, מר אבי ניסנקורן, בבקשה.

ג'מאל זחאלקה: מה הפתרון שהיא הציעה?

אוסאמה סעדי: היא אמרה שיש חוזר במשרד המשפטים, שעדיין מנסחים אותו.

<דורית סלינגר: אם השאלה היא מה המתווה אז אסביר עוד פעם.

<דורית סלינגר: המתווה מגדיר פוליסת סיעוד אחידה לכלל קופות-החולים.

<דורית סלינגר: המתווה מגדיר את הכיסויים ואת התנאים, ובמסגרת זאת מאפשר לכל אדם בן 60 ומעלה שהיה חבר באחד מן הקולקטיבים, שנפלט החל משנת 2011 ועד היום ושאין לו פתרון סיעודי אחר, להיכנס לקולקטיבים הגדולים של קופות-החולים.

<דורית סלינגר: זה הפתרון.

<קריאה: מה עם אלה שיש להם, שלא נפלטו?

<קריאה: זה נותן מענה לעשרות אלפים בלבד.

אלי אלאלוף: אם אתם רוצים בזמן המוגבל שיש לנו שהדיון יהיה ענייני אז אני מבקש לא להתפרץ.

אלי אלאלוף: בוודאי העלויות יהיו מטורפות.

אלי אלאלוף: בואו נאפשר לאבי ניסנקורן לשאת את דבריו.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<אבי ניסנקורן: אני חולק לחלוטין על דברי הממונה על אגף שוק ההון, דורית סלינגר.

<אבי ניסנקורן: בואו נבין מה קורה.

<אבי ניסנקורן: הביטוח הקיים כרגע הוא ביטוח "ריסק" קולקטיבי.

<אבי ניסנקורן: יש מאות אלפים שמכוסים תחת הביטוח היום ולא נפלטו.

<אבי ניסנקורן: לגבי מאות האלפים האלה אגף שוק ההון, לא חברות הביטוח, מודיע: בסוף השנה לא ניתן אפשרות להאריך.

<אבי ניסנקורן: לא חברות הביטוח.

<אבי ניסנקורן: זאת אומרת, יש כאן אקט ממשלתי, שאומרים למאות אלפים: מ-1 בינואר 2016 אתם לא מכוסים.

<אבי ניסנקורן: זה אקט ממשלתי, זה לא חברות הביטוח.

<אבי ניסנקורן: בתוכם יש 200,000 מעל גיל 60.

<אבי ניסנקורן: אני לא מבין למה צריך אגף שוק ההון, כשיש עדיין כיסוי לאנשים, למאות אלפים – נכון, בעשרות שקלים – כיסוי של מעל 5,000 שקל במקרה סיעודי, מדוע אגף שוק ההון ברגל גסה, כשאין לו פתרון טוב אלטרנטיבי, יקבל את ההחלטה הזאת.

<אבי ניסנקורן: אם יש לך פתרון טוב אלטרנטיבי – אין בעיה, אבל הפתרון האלטרנטיבי הוא גרוע.

<אבי ניסנקורן: לכן יש כאן דבר שאינו נתפס שאגף שוק ההון ברגל גסה עושה.

<אבי ניסנקורן: זה קודם כול.

<אבי ניסנקורן: תבינו, נכון שנפלטו אנשים החל משנת 2011, אבל פה יש מאות אלפי אנשים שלא נפלטו ומי שפולט אותם וזורק אותם זה אגף שוק ההון, משרד האוצר.

<אבי ניסנקורן: נקודה.

<אבי ניסנקורן: מה הפתרון האלטרנטיבי?

<אבי ניסנקורן: משרד האוצר אומר להם: תשמעו, היום אם אני מבוטח בביטוח קולקטיבי, נניח שאני רופא או מורה, אז הכיסוי שלי הוא בין 5,000-7,000 שקל בחודש למקרה של אירוע ביטוחי ואני משלם כמה עשרות שקלים ויש לי חודשיים של הכשרה במקרה של סיעודי.

<אבי ניסנקורן: מה שאגף שוק ההון יצר כפתרון הוא לקחת את אותם אנשים, רק את מי שהיום כבר לא מבוטח בביטוח של קופת-חולים, ולהגיד להם: תקבלו 3,600 שקלים במקום 5,000-7,000 שקלים, ואי אפשר לחיות מ-3,600 שקלים במקרה סיעודי.

<אבי ניסנקורן: אתם תשלמו בין 200-300 שקלים במקום עשרות השקלים שאתם משלמים היום ובמקום 100 ומשהו שקלים שמשלמים מבוטחי קופת-חולים, ותקופת ההכשרה תהיה 9 חודשים, במשך 9 חודשים תהיו סיעודיים ולא תקבלו.

<אבי ניסנקורן: זה פתרון, תסלחו לי, מחורבן.

<אבי ניסנקורן: לא ייתכן לקחת 200,000 אנשים מעל גיל 60 ולהכניס אותם לכזה סיכון, ולמאות אלפים לבטל ביום אחד.

<אבי ניסנקורן: יש פה אחריות קולקטיבית.

<אבי ניסנקורן: המדינה לא יכולה להתנער מאחריות.

<אבי ניסנקורן: משיתים פה את כל האחריות על אותם אנשים.

<אבי ניסנקורן: שום אחריות על חברת הביטוח, שום אחריות על המדינה, שום אחריות, שום השתתפות, כלום.

<אבי ניסנקורן: זה לא פתרון.

<אבי ניסנקורן: מה שצריך לעשות, זה להאריך כרגע בשנה את הביטוחים הקולקטיביים.

<אבי ניסנקורן: במהלך השנה לייצר פתרון אמיתי, שיעלה כסף, המדינה צריכה להכניס יד לכיס ולשלם פה כסף בשביל לייצר פתרון אמיתי.

<אבי ניסנקורן: גם כך אומרים שהשר ליצמן רוצה רפורמה סיעודית אז מה הלחץ פתאום לבטל את הביטוחים הקולקטיביים?

<אבי ניסנקורן: בצד אחד רוצים לחזק, בצד שני עכשיו מבטלים ביטוחים קולקטיביים?

<אבי ניסנקורן: וצריך לייצר פתרון ראוי.

<אבי ניסנקורן: רק לסבר את האוזן, אם אדם נכנס לקופת-חולים, ל"דקלה", עד גיל 50 הוא מכוסה ב-5,000 שקלים בחודש.

<אבי ניסנקורן: אותם אנשים שהסתמכו בטעות על ביטוח "ריסק" עכשיו יכולים להיות מכוסים רק ב-3,600 שקלים.

<אבי ניסנקורן: זה לא פתרון.

<אבי ניסנקורן: אני לא מבין את הלחץ לפתרון גרוע.

<אבי ניסנקורן: אני לא מבין את זה.

<אבי ניסנקורן: זה לא שחברות הביטוח עומדות בתור ואומרות: מחר אנחנו מבטלות את כל הפוליסות הקולקטיביות.

רועי פולקמן: רק שאלת הבהרה.

רועי פולקמן: 100,000 אנשים מופקרים כרגע אם חס וחלילה ייהפכו לסיעודיים?

רועי פולקמן: אני מתייחס לעניין הדחיפות.

<אבי ניסנקורן: אז שיבוא משרד האוצר ויציג פתרון לאותם 100,000 אנשים, אבל שלא יזרוק 800,000 או 900,000 אנשים בד בבד.

רועי פולקמן: זה קשור.

<אבי ניסנקורן: למה זה קשור?

רועי פולקמן: יש 100,000 אנשים שמופקרים היום, ששילמו והיום הם לא מכוסים?

<דורית סלינגר: 150,000.

<אבי ניסנקורן: אבל לא מעל גיל 60.

רועי פולקמן: כמה מהם מעל גיל 60?

<שרונה פלדמן: רובם מעל גיל 60 כי החברות לא מחדשות למבוגרים.

<שרונה פלדמן: הם אלה שצריכים את הביטוח.

רועי פולקמן: זו שאלה עובדתית.

רועי פולקמן: יש עשרות אלפי אנשים מעל גיל 60 שמופקרים עכשיו בלי ביטוח סיעודי.

רועי פולקמן: זה דורש דחיפות.

יואב קיש: בחלקם- - - זה לא אותה בעיה.

יואב קיש: תטפל בזה ותטפל בזה.

יואב קיש: אל תגדיל את הבעיה.

יואב קיש: אתה עושה פעמיים "כי רע".

יואב קיש: לעשות רע על רע?

אלי אלאלוף: קריאות ביניים מותר, אבל לא ויכוח ביניכם.

<אבי ניסנקורן: לצערנו יש מיליוני גמלאים שמופקרים, לא עשרות אלפים.

<אבי ניסנקורן: מי שלא דאגו לו לביטוח קולקטיבי של "ריסק" – גם את זה אין לו, ומי שלא דאג באופן אישי לביטוח דרך "דקלה" – גם את זה אין לו.

<אבי ניסנקורן: קודם כול, זה המצב.

<אבי ניסנקורן: נכון שביטוח "ריסק" צריך לעבור שינוי.

<אבי ניסנקורן: אנחנו צריכים לייצר ביטוח נכון יותר, אני גם אומר את זה.

<אבי ניסנקורן: אבל הפתרון האלטרנטיבי כרגע הוא לא לדאוג רק לאותם עשרות אלפים, שמצטרפים לכמה מאות אלפים או כמה מיליונים.

<אבי ניסנקורן: הפתרון שמציע כרגע משרד האוצר הוא להגדיל את האמבטיה של הבעיה, להכניס עוד 200,000 אנשים לתוך האמבטיה של הבעיה, אלה שמעל גיל 60, ועוד כמה מאות אלפים שהם מתחת לגיל 60.

<אבי ניסנקורן: זה פתרון לא טוב.

<אבי ניסנקורן: אם זה היה פתרון טוב הייתם מביאים אותו.

<אבי ניסנקורן: לדעתי מזעזע שאומרים לאנשים שהם יצטרכו לעבור 9 חודשי הכשרה.

<אבי ניסנקורן: אני חושב שהכיסוי של 3,600 שקל לא מספיק.

<אבי ניסנקורן: להגיד לאנשים: תשלמו בין 200-300 שקלים, זה לא הצעה, כי אנשים פשוט לא יעשו את זה.

<אבי ניסנקורן: מה שיקרה, מתוך ה-200,000 אולי 10,000 יעשו את זה, מי שיש להם אמצעים.

<אבי ניסנקורן: כל האחרים לא יעשו כלום.

<אבי ניסנקורן: אני אומר, ואמרתי את זה כבר, אם לא יהיה פתרון עד יום רביעי יוכרז סכסוך עבודה כללי במשק.

<אבי ניסנקורן: אני מחכה עד הרגע האחרון, כי 15 ימים מיום רביעי זה 27 בדצמבר וב-31 בדצמבר כבר אין פתרון.

<אבי ניסנקורן: ביום רביעי יוכרז סכסוך עבודה כללי במשק.

<אבי ניסנקורן: ארגוני המורים יצטרפו אליי, גם הסתדרות המורים וגם ארגון המורים, ונציגי ההסתדרות הרפואית נמצאים פה, הם ידברו בשם עצמם.

<אבי ניסנקורן: אנחנו לא יכולים להמשיך עם ההפקרות הזאת.

<אבי ניסנקורן: אני מסכים שצריך לעשות סדר, אבל סדר צריך לעשות בצורה חכמה, בצורה אנושית, בצורה שבאמת פותרת בעיה ולא יוצרת בעיה גדולה יותר.

<אבי ניסנקורן: אנחנו צריכים לייצר פה סדר אמיתי.

<אבי ניסנקורן: דרך אגב, זה מצטרף לנושא של הפנסיה החדשה.

<אבי ניסנקורן: גם אותם זורקים עכשיו לתוך שוק ההון באי-ודאות אדיר, עם אפשרות להורדה של 20%-30%.

<אבי ניסנקורן: אם זה לא ייפתר הרי גם על זה יוכרז ביום רביעי סכסוך עבודה כללי במשק.

<אבי ניסנקורן: אי אפשר לקחת את הסוגיה הזאת של הפנסיה והסיעוד, לדבר רמות אבל לא להגיד "הידיים שלי קשורות, אין מקור תקציבי, אין פתרון, אני באמת שולח אותם לעוני".

<אבי ניסנקורן: דרך אגב, מי יוכל להתקיים מהדבר הזה?

<אבי ניסנקורן: אנחנו שולחים אנשים לעוני, זה המצב.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה, איציק שמולי כיוזם, ביחד עם חברים נוספים, את הדיון הדחוף הזה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אני אומר את זה כבר שנתיים, לכאורה אנחנו מדברים על ביטוח, אבל זה לא סיפור על ביטוח, זה סיפור על הונאה.

איציק שמולי: הדבר הכואב ביותר, שזו הונאה שהיתה בחסות המדינה.

איציק שמולי: מקור הכשל המרכזי היה אותו סעיף שהוכנס במה שנקרא "האותיות הקטנות", שהתיר לחברות הביטוח אחת ל-3 או 5 שנים לשנות באופן חד-צדדי או לבטל את הפוליסה.

איציק שמולי: תחשבו מה אנשים ראו לנגד עיניהם.

איציק שמולי: כל מי שדיברתי אתו בשנתיים האחרונות אמר לעצמו:

איציק שמולי: אנחנו קונים כיסוי לסיכון שעשוי להתממש בעוד 30 שנים, לא עכשיו בגיל 30 כשהצטרפנו להסדר הביטוח.

איציק שמולי: אני יודע מה אומרים: הכול היה גלוי ושקוף ואנשים צריכים לדעת לקרוא על מה הם חותמים.

איציק שמולי: נכון, אבל אתם יודעים מה, יש פה 1.2 מיליון ישראלים שנפלו במכה הזאת.

איציק שמולי: זה אומר שאין כאן סיפור על כמה מטומטמים שלא יודעים לקרוא.

איציק שמולי: יש פה סיפור על הונאה, שמי שנתן לה היתר והכשרה זה הממשלה.

איציק שמולי: דורית סלינגר, אני מכבד אותך מאוד, אבל אחת מאותם אנשים, מ-1.2 מיליון האנשים שנפלו במכה הזאת קוראים לה סעידה, סבתא סעידה, והיא נכנסה למצב סיעודי וסבלה במשך 3 שנים.

איציק שמולי: היא היתה אחות במשך כל החיים שלה בבית-חולים ציבורי והיא שילמה בכל חודש 10 ו-15 ו-20 שנים.

איציק שמולי: ברגע האמת אבא שלי בא אליי ואמר לי: שילמנו 20 שנים לחברת הביטוח, תגיד לי, איפה הם?

איציק שמולי: וסבתא סעידה הזאת היתה הסבתא שלי והיא לא ידעה מה זה אקטואריה ולא ידעה מה זה סיכון.

איציק שמולי: היא עלתה מעירק וגידלה באמת בעשר אצבעות את משפחתה.

איציק שמולי: כל יום הלכה לבית-החולים הציבורי ברגל כדי שיהיה יותר כסף למשפחה.

איציק שמולי: היתה לה רק שאיפה אחת, ואת זה היא הספיקה להגיד לי לפני שהיא נכנסה למצב שאליו היא נכנסה: אני לא רוצה ליפול על המשפחה, לא רוצה.

איציק שמולי: המצב באמת בעייתי אבל צריך לזכור, מה שמכרו לאנשים ומה שמכרו לסבתא שלי זה פוליסות זבל, ומי שנתן למכור את פוליסות הזבל האלו זה הרגולטור.

איציק שמולי: כשאתה בא עכשיו – ולא נתאר את כל ההיסטוריה של השנתיים האחרונות – ואומר: בואו ניתן פתרון, הממשלה אומרת: אני לא רוצה לטפל ב-1.2 מיליון ישראלים שנפלו במכה, אני מוכנה לטפל רק ב-80,000, כפי שדורית סלינגר אמרה, רק במי שעבר את גיל 60 ואין לו ביטוח בשום מקום אחר.

איציק שמולי: אז אתה אומר לעצמך: אני לא מסכים.

איציק שמולי: אבל גם אם הולכים להיגיון הזה, אתם מגדרים 80,000 אנשים, לפחות תנו ל-80,000 האלה פתרון מיטבי.

איציק שמולי: אז מה אומרים?

איציק שמולי: אל"ף, נעניש אותם בתקופת המתנה-הכשרה, כל אחד והסיפורים שלו.

איציק שמולי: מה זה תקופת המתנה?

איציק שמולי: בואו נדבר בעברית פשוטה.

איציק שמולי: מי שנכנס למצב סיעודי, 9 חודשים ראשונים, לפני שהוא בא לדפוק על הדלת של חברת הביטוח, עליו.

איציק שמולי: כמה עולה חודש במוסד סיעודי?

איציק שמולי: 15-20 אלף שקל.

איציק שמולי: תראו לי אחד שיכול לעמוד בדבר הזה.

איציק שמולי: ונגיד שאחד עמד בזה.

איציק שמולי: עברו 9 חודשים, מה אומרים?

איציק שמולי: על כל חודש, שעולה 15-20 אלף שקל אנחנו ניתן כיסוי של 4,500 שקל.

<אבי ניסנקורן: 3,600 שקל בבית.

<שרונה פלדמן: במוסד 4,500 שקל.

איציק שמולי: זה לא פתרון.

איציק שמולי: זה פתרון מחורבן, כפי שאומר יושב-ראש ההסתדרות.

איציק שמולי: חברות הביטוח, בגיבוי הממשלה, כבר 4 שנים זורקות את הקשישים הסיעודיים כמו כלבים לרחוב.

איציק שמולי: כל יום מחדש מפרשים את האינטרס הציבורי כלהגן על הטייקונים של חברות הביטוח ולא על הקשישים הסיעודיים.

איציק שמולי: לדבר הזה צריך לשים פה סוף.

איציק שמולי: לא יכול להיות שכך תתנהג מדינת ישראל.

איציק שמולי: מילה אחרונה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: אני מזהיר את כולם, ובעיקר את הקשישים, מפני הריטואל הקבוע.

איציק שמולי: כשמתקרב חודש ינואר יוצאים בהכרזות שמקפיאים את הביטוחים הסיעודיים והקשישים נופלים בפח ומוחאים כפיים.

נחמן שי: שמקפיאים את ההקפאה, לזה אתה מתכוון.

איציק שמולי: נכון.

איציק שמולי: אבל מה לא מספרים להם?

איציק שמולי: שבמצב עניינים רגיל מותר לחברות הביטוח להמשיך ולבטל את הפוליסות.

איציק שמולי: צודק יושב-ראש ההסתדרות, במשך 20 שנים, או כמה שזה לא יהיה, לא פלטו אף אחד מהביטוח הקולקטיבי.

איציק שמולי: מתי התחילו לפלוט?

איציק שמולי: ב-2011, כאשר המפקח על הביטוח יצא עם העניין הזה.

איציק שמולי: מאז חברות הביטוח קוראות את רוח המפקד ומבטלות, ומבטלות, וזורקים את האנשים כמו כלבים לרחוב.

איציק שמולי: פתרון חייב להיות פה, זה ברור, אבל אני אומר לכם, בלתי מתקבל על הדעת שחברות הביטוח בפתרון לא יצטרכו להכניס את היד לכיס.

איציק שמולי: זה בלתי מתקבל על הדעת.

איציק שמולי: רק בשנת 2013 החברות האלו עשו 808 מיליון שקל רווח מהביטוח הקולקטיבי, רווח.

איציק שמולי: אז מה הסיפור הזה?

איציק שמולי: שהן מפסידות כסף?

איציק שמולי: הן לא מפסידות כסף.

איציק שמולי: הן רוצות להרוויח יותר.

איציק שמולי: הן רוצות להרוויח פעמיים, פעם אחת הן חוסכות בעלויות התפעול, כבר לא צריך לטפל במיליון איש, צריך לטפל רק ב-10% או 5% שיסכימו לעבור לביטוח פרטי, ועל כל אחד מהם יגבו פי 5 או אפילו פי 10.

איציק שמולי: אז חברות הביטוח – שאני לא מאשים רק אותן, אני מאשים בעיקר את הרגולטור, שלא שמר על הציבור – צריכות לפחות באקט הזה האחרון, גם מבחינה מוסרית וגם מבחינה כלכלית, להכניס את היד לכיס ולהיות חלק מן הפתרון.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אני בלחץ זמן.

אלי אלאלוף: אני בטוח שלכל אחד יש מה להגיד.

אלי אלאלוף: קודם כול, יש פה חברי כנסת רבים.

אלי אלאלוף: תסלחו לי שלא ציינתי את כולכם.

אלי אלאלוף: בשעה 13:00 מתחילה המליאה ואתם יודעים את החוקים טוב ממני.

אלי אלאלוף: אני מבקש מכל מי שיכול לקצר בדבריו.

אלי אלאלוף: היום קודם כול נשמע את חברי הכנסת.

אלי אלאלוף: יואב קיש, בבקשה, דקה.

יואב קיש: ממש דקה, בטח אחרי הדברים המרגשים ששמענו מן החבר שלנו איציק שמולי, שמוביל את העניין הזה.

יואב קיש: המסר עבר בצורה הכי ברורה.

יואב קיש: אני מדבר פה עכשיו "תכלס" כי בדקה שניתנה לי נותר רק לדבר "תכלס".

יואב קיש: קודם כול, חברות הביטוח לא יכולות להתנער מן העניין הזה.

יואב קיש: האותיות הקטנות, שדיברנו עליהן, לא יכולות להיות עכשיו, כשאנחנו בסיטואציה הזו, מחסום בפני הטיפול באותם אנשים שבמשך שנים רבות משלמים לחברות הביטוח.

יואב קיש: בין אם זה יהיה בצורה מוגדרת, שחברות הביטוח ישלמו בצורה הכי פשוטה, כפי שנאמר: יכניסו את היד לכיס ויוציאו כסף, ובין אם הן יחויבו על הגב שלהן, בחקיקה, למנוע פליטה של אותם אנשים שמגיעים לגיל הקשה.

יואב קיש: הדבר הזה חייב לקרות.

יואב קיש: מעבר לזה, יש כאן שתי בעיות.

יואב קיש: צודק רועי פולקמן בהערה שלו.

יואב קיש: בעיה אחת היא קודם כול מה יקרה השנה.

יואב קיש: אנחנו לא יכולים להגיע לינואר כשהשבר יקרה.

יואב קיש: צריך להאריך בשנה כדי שהמוצר הרע הזה – כי זה מוצר רע, ואנחנו מסכימים עם מה שנאמר – ימשיך להיות, כי אחרת אנחנו במשבר מסוג אחד.

יואב קיש: זה דבר אחד שחייב לקרות.

באסל גטאס: זה מה שאבי ניסנקורן הציע.

יואב קיש: בדיוק.

יואב קיש: והדבר השני, בואו נטפל באלה שהם כבר זרקו לכלבים משנת 2011 ובמוצר הרע הזה שהוצע כאן.

יואב קיש: יש פה שתי בעיות, קודם כול עד 2016 בואו נטפל, ויש פה אולי רפורמה שגם השר ליצמן מוביל.

יואב קיש: בסדר גמור, נטפל בזה ב-2016.

יואב קיש: בשנה הזו לדאוג, אם צריך חקיקה – כל הבית מאחורי העניין הזה – שהם ימשיכו, ובטח כרגולטור זה תפקידֵך.

יואב קיש: לא יכול להיות שהמצב הגיע לאן שהגיע.

יואב קיש: סביב השולחן הזה יושבים כל הגופים הרלוונטיים בשביל בסופו של דבר גם דרך הרגולציה, גם דרך הרגולטור שאחראי עליהם ודרך ההסתדרות והממשלה לגרום לכך שהעסק הזה ייפתר.

יואב קיש: זה לא יכול להמשיך.

יואב קיש: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: בבקשה חברת הכנסת אורלי לוי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אני וחברי איציק שמולי מנהלים את הדיונים האלה ואת המאבק הזה עוד מהכנסת הקודמת ונדמה שדברים לא חלחלו במעלה ההר, לא הגיעו למגדל השן.

אורלי לוי אבקסיס: האבסורד שאנחנו נמצאים פה היום – איציק שמולי הגדיר את זה קודם כהונאה.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת אם להגדיר את זה כהונאה אבל אני מגדירה את זה כרשלנות פושעת.

אורלי לוי אבקסיס: הרשלנות הפושעת היתה מצד מי שהיה אמור לשמור על האינטרסים של אזרחי המדינה.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שנתנו פתח לביטול באופן חד-צדדי של הפוליסות הקולקטיביות האלה בעצם אמרו להם: אנחנו מעלימים עין מהתנהגות עתידית שלכם כאשר אנחנו יודעים שהיא בוא תבוא.

אורלי לוי אבקסיס: ומתי מתחילים לעשות את זה?

אורלי לוי אבקסיס: היה מין שקט תעשייתי, ממש כמו במלחמה הקרה היה מאזן אימה.

אורלי לוי אבקסיס: אף חברת ביטוח לא העזה, עד שהראשונה עשתה מהלך וראו כי טוב, כי אין תגובה מהרגולטור, אין תגובה מן הרשויות, אין תגובה, נותנים לדבר לקרות, ואז ראינו כמו בדומינו, חברה אחרי חברה, בחוסר תום-לב משווע וזועק לשמים התחילו לבטל את הביטוחים האלה ולזרוק את המבוגרים ללא כיסויים.

אורלי לוי אבקסיס: המבוגרים גם לא יכולים לדאוג לעצמם למשהו אחר אלטרנטיבי.

אורלי לוי אבקסיס: והרגולטור מאשר, יושב בצד בשקט כמשקיף מן הצד.

אורלי לוי אבקסיס: פתרון חייב להיות, אבל לא פתרון בדמות המתווה של "אנחנו מגלים שתיכף או-טו-טו בגלל שיש כבר כמעט 100,000 אנשים שנפלטו ואין להם פתרון אז צריך למצוא להם פתרון".

אורלי לוי אבקסיס: יש גם פתרון חלקי מאוד-מאוד-מאוד לא אטרקטיבי ומסוכן, כי במשך 9 חודשים האנשים האלה לא יכולים לממן, חלילה וחס אם יפלו למצב סיעודי, את העלויות ויכול להיות שגם לילדים שלהם אין כסף ולכלות שלהם אין ולילדים של הילדים, שזה מטורף, זה לא נגמר בדורות.

אורלי לוי אבקסיס: ואנחנו מגלים שהפתרון שמציעות לנו אותן רשויות שיצרו את החור הזה ואִפשרו את הקטסטרופה הזאת אומר עכשיו באופן חד-צדדי: אנחנו נזרוק את כולם לאותו מצב, בואו נעשה את כולם שווים, בואו נקצץ לכולם את הרגליים, לכל מי שנמצא במוצר הזה, שהוא מוצר רע, אבל הוא מוצר רע כי מישהו אִפשר לו להיות מוצר רע ופתאום הוא מסיר את האחריות שלו.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי רוצה לעשות הרמת מסך ולהבין איך הדברים האלו הגיעו לכדי כך ואיך קיבלו את האישורים.

אורלי לוי אבקסיס: לא ייתכן שחברות הביטוח, כאשר אנחנו יודעים שבשנים שבהן הן מרוויחות הן מרוויחות בגדול, עד שמגיע ה"ריסק", את הקופה שלהן ישמרו כי כל הזמן יגידו: זה ביטוח "ריסק".

אורלי לוי אבקסיס: המיליארדים שהן עשו בטוחים אצלן.

אורלי לוי אבקסיס: בשום שלב לא שמעתי פה בהסבר המנומק מאוד של דורית סלינגר מה יהיה חלקן בפתרון.

אורלי לוי אבקסיס: תום-לב לא היה כאן, אבל גם לא היתה העבודה של הרגולטור.

אורלי לוי אבקסיס: מי שצריך לתת את הפתרון זה הן.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים לתת פתרון מקסימלי לכל אלו שנפלו ברשלנות הפושעת הזו.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו צריך לפצות אותם על כך, ולפצות אותם בימים קשים ובמצב סיעודי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: סופה לנדבר, בבקשה.

סופה לנדבר: אדוני, משהו קורה במדינת ישראל.

סופה לנדבר: גיל הזהב, הגיל הכי נחמד שצריך להיות אחרי שאנשים עבדו ותרמו למדינת ישראל, הגיל הזה מופקר במדינת ישראל, גם בביטוח הסיעודי וגם בפנסיה למי שאין לו פנסיה.

סופה לנדבר: לפני כמה ימים הלכתי ברחובות אשדוד.

סופה לנדבר: עמדה אישה בגובה מטר פלוס, אישה קטנה ומסכנה שעצמה את עיניה והחזיקה כוס בידה כדי לקבל נדבות.

סופה לנדבר: עצרתי על ידה וראיתי שהיא אישה אצילה והיא לא יכולה לפקוח עיניים מרוב בושה.

סופה לנדבר: רבותי, משהו קרה כאן.

סופה לנדבר: אני לא אומרת שהם מופקרים, אני לא אומרת שזה הונאה של מדינת ישראל, אבל זה שוד לאומי מתחת לעיניה של מדינת ישראל ומישהו צריך לקחת על עצמו אחריות.

סופה לנדבר: אנחנו לא חיים על אי בודד.

סופה לנדבר: אנחנו חיים במדינת ישראל.

סופה לנדבר: תסתכלו מה קרה, בשנת 2008 המדינה עברה לפנסיה צוברת.

סופה לנדבר: אני לקחתי על עצמי לטפל בזה, לא פעם אחת הופעתי במליאת הכנסת, הופעתי בוועדות, הבאתי כמה הצעות חוק.

סופה לנדבר: זה הגיל הכי מופקר, של אנשים שעבדו במשך שנים ויצאו לפנסיה.

סופה לנדבר: מי חשב כמה כסף אפשר להפקיד בקרן גמלאות משנת 2008 ועד שנת 2015?

סופה לנדבר: עם הכסף הזה לא הולכים למכולת היום.

סופה לנדבר: מדינת ישראל וממשלת ישראל חייבות לקחת אחריות, עם רפורמה שהן חייבות להביא לנו, עם הדברים שהן צריכות לעשות כדי לתמוך בבני הגיל הזה.

סופה לנדבר: אנשים צריכים לחיות ולא להיות מסכנים.

סופה לנדבר: מה זה היום להפקיר את האנשים האלה?

סופה לנדבר: ביטוח סיעודי זה ביטוח, ובמדינת ישראל לא ראו ולא רואים מה קורה עם האנשים האלה?

סופה לנדבר: אני עכשיו מבקרת בבית-חולים סיעודי אישה אחת בת 90 פלוס.

סופה לנדבר: היא מורידה מעצמה הכול, לוקחת מיטה, לוקחת מטפלת.

סופה לנדבר: מה זה שהרגולטור לא רואה כמה זמן עובר בחברת הביטוח עד שהאנשים האלה מקבלים את אותו ביטוח שהם צריכים לקבל?

סופה לנדבר: זה לא יכול להיות, זה לא ייתכן.

סופה לנדבר: אדוני היושב-ראש, אני חושבת שגם בקצבת זקנה הוספתם כמה גרושים.

סופה לנדבר: הרי כולנו יודעים שקצבת זקנה היום הרבה יותר נמוכה ממה שצריכים לחיים.

סופה לנדבר: האנשים האלה מופקרים במדינת ישראל.

סופה לנדבר: הפעם אני תומכת בהסתדרות.

סופה לנדבר: מישהו צריך לקחת כאן אחריות.

סופה לנדבר: יש כאן מדינה, יש כאן ממשלה.

סופה לנדבר: אורלי לוי, רגולטור או לא רגולטור, חברות הביטוח צריכות להכניס את היד לכיס או לא צריכות – מדינת ישראל צריכה להיות אחראית, להכניס את היד לכיס ולקחת את האנשים האלה ל"פריים" עם אחריות של המדינה ושל הממשלה.

אורלי לוי אבקסיס: כשאמרתי רגולטור התכוונתי לממשלה.

סופה לנדבר: אחרי המילים היפות אנחנו צריכים לדעת שיש כאן חיים של אנשים מבוגרים שמופקרים.

סופה לנדבר: אתם יודעים כמה עולה להעסיק היום מטפל בבית?

סופה לנדבר: במקרה ראיתי כמה משפחות שעד שהסתיימה תקופת ההמתנה האדם כבר מת.

סופה לנדבר: המשפחה לא תמיד מסוגלת לטפל בביטוח הסיעודי, במקרה הסיעודי הזה של מישהו מן המשפחה.

סופה לנדבר: המדינה חייבת לקחת אחריות.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חבריי חברי הכנסת, מדובר על שוד לאור היום בחסות המדינה.

אוסאמה סעדי: שאלתי את המפקחת על הביטוח בתחילת דבריה איפה היה הרגולטור, איפה היה המפקח על הביטוח במשך כל השנים האלה כשמכרו פוליסות סיעוד קולקטיביות למיליונים.

אוסאמה סעדי: מה, לא ידעתם על הפוליסות האלה?

אוסאמה סעדי: לא ידעתם שמוכרים ב-30 שקל?

אוסאמה סעדי: אבל כאשר ועד עובדים, שמונה אלפי אנשים, משלם 30 שקל לחברות הביטוח אז כנראה זה משתלם לחברות הביטוח, עובדה שהרוויחו מיליונים.

אוסאמה סעדי: אנחנו יודעים למשל שחברת "פלאפון" שנתנה שירות לעובדי מדינה, כאשר אנשים היו משלמים 500-600 שקל נתנו לעובדי המדינה שירות בהנחה.

רועי פולקמן: כשאתה בן 30 משתלם לעשות ביטוח סיעודי.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: אבל אז ידעו על האותיות הקטנות האלה.

אוסאמה סעדי: אני אומר לכם שזה תנאי מקפח.

אוסאמה סעדי: זה חוזה אחיד.

אוסאמה סעדי: הם יכולים לבטל את זה בבית-המשפט להגבלים עסקיים.

אוסאמה סעדי: לא יכול להיות שהתנאים האלה יעמדו, שאתה לוקח מצעיר במשך 20-30 שנים ואז כשהוא יגיע לגיל 60 תגיד לו: אני רוצה לבטל את זה.

אוסאמה סעדי: אני רוצה לראות שבית-משפט יסכים לביטול הזה.

<שרונה פלדמן: זה לא ביטול.

<שרונה פלדמן: זה אי חידוש.

אוסאמה סעדי: כשחברי איציק שמולי דיבר על סבתא סעידה, אני שואל: העובד סעיד שעבד ב"אגד" או מוחמד שעבד כמורה ושילם במשך 20-30 שנה ושואל עכשיו למה הוא נפלט, למה עכשיו המפקח על הביטוח פתאום התעורר בשנת 2011?

סופה לנדבר: ואיפה הכסף?

אוסאמה סעדי: אני שואל עוד.

אוסאמה סעדי: לא רק חברות הביטוח, שצריכות להכניס את היד עמוק-עמוק לכיס ולהשתתף בפתרון, אבל איפה הוועדים החזקים שהיו?

אוסאמה סעדי: כל עורך-דין צעיר יכול לקרוא את האותיות הקטנות האלה ולדעת שהביטוח הוא ל-5 שנים ואפשר להאריך אותו.

אוסאמה סעדי: אדון אבי ניסנקורן, איפה היתה ההסתדרות?

אוסאמה סעדי: היא לא ידעה על ההסדרים האלה שמוארכים בכל 5 שנים?

<יהורם הל: היא מכרה את הפוליסות האלה.

אוסאמה סעדי: כולם ידעו ושתקו.

אוסאמה סעדי: לכן היום כאשר מזרימים מיליארדים להסכמים קואליציוניים, כאשר מזרימים מיליארדים לכל מיני דברים המדינה צריכה להשתתף בעניין הזה.

אוסאמה סעדי: מדובר בהסדר רע, אבל זה הרע במיעוטו ולכן צריך להאריך את זה בשנה ולא להחריף את הבעיה ולהגדיל את מספר הנפגעים מ-150,000 ל-800,000.

אוסאמה סעדי: צריך להאריך את זה בשנה ולפתור את הבעיה של ה-150,000.

אוסאמה סעדי: זה פשוט יותר מאשר לפתור בעיה של מיליון אנשים.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: רועי פולקמן, בבקשה.

רועי פולקמן: ממש בקצרה.

רועי פולקמן: אין ספק שיש פה מחדל נוראי ואני מצטרף למה שאמרו קודמיי.

רועי פולקמן: אני רוצה לומר, ואני אומר את זה לאדוני יושב-ראש ההסתדרות.

רועי פולקמן: אני לא כל-כך מאשים את העובד שלא קרא את האותיות הקטנות, אבל כפי שהרגולטור פשע כאן הרי גם ההסתדרות והוועדים – הרי בסוף מדובר כאן על חברות גדולות עם מאות ואלפי עובדים, יש להם אנשים.

רועי פולקמן: גם אני עבדתי בגופים גדולים, יש להם אנשים שזה כל ייעודם, להיות יועצי פנסיה ויועצי ביטוח.

רועי פולקמן: בוועד העובדים נמצאים יועצים משפטיים.

רועי פולקמן: ואיפה היו המעסיקים?

רועי פולקמן: ואיפה ההסתדרות שידעה?

רועי פולקמן: הרי מדובר על הגופים הגדולים, זה ביטוח קולקטיבי לעובדים שמאוגדים.

רועי פולקמן: לאורך שנים איפה היתה ההסתדרות שהיתה יכולה להגיד למה חתמו על הביטוחים האלה?

רועי פולקמן: צריך לעשות פה סדר, במובן הזה שלרוחב כל החזית היה כאן כשל, גם של ההסתדרות, גם של המעסיקים הגדולים במשק וגם של הרגולטור.

רועי פולקמן: לכן צריך לעשות סדר ולראות למה הגענו למצב הזה.

רועי פולקמן: עכשיו אני רוצה לדבר על הפרקטיקה.

רועי פולקמן: ברור שיש כאן בעיה אקוטית לא קטנה.

רועי פולקמן: קיבלתי מספרים, שמדובר על יותר מ-100,000.

רועי פולקמן: 200,000 אנשים הוחרגו בשנתיים האחרונות.

רועי פולקמן: יש 4 מיליון מבוטחים בביטוח של קופות-החולים.

רועי פולקמן: בסוף צריך להבין שזה שאדם היה מבוטח בביטוח "ריסק", אם תרצה אקסקלוסיבי, כי הוא עבד בחברה גדולה, ב"פלאפון", בתעשייה האווירית, בנמלים, לא חשוב איפה- -

אלי אלאלוף: בכנסת.

רועי פולקמן: - -והיה מבוטח בחברות הגדולות.

רועי פולקמן: דרך אגב, זה עוד האוכלוסיות המסודרות.

רועי פולקמן: יש לנו במדינת ישראל – ודיברה על זה חברת הכנסת סופה לנדבר – אותה גברת באשדוד יש סיכוי טוב שלא היתה מבוטחת בביטוח קולקטיבי ולא מבוטחת בביטוח סיעודי בכלל.

רועי פולקמן: זה שאנחנו צריכים לייצר מוצר אחד, שברור שלא יהיה אופטימלי, להגיד: נטפל באותה קבוצה שהיתה שייכת לאותן קבוצות חזקות יותר ונעזור לה לקבל ביטוח סיעודי הרבה יותר גבוה, גם אם היא צריכה להסתדר עם ביטוח סיעודי של 4,000 שקל ואת השאר אני צריך איכשהו להשלים.

איילת נחמיאס ורבין: לא כולם שם עובדים חזקים.

רועי פולקמן: לא כולם, בוודאי שלא, אבל רוב מדינת ישראל מבוטחת בקופות-החולים.

אורלי לוי אבקסיס: לא נכון, הביטוח הסיעודי בקופות-החולים הוא בחירה.

אורלי לוי אבקסיס: זה נתון שלדעתי מנותק מן המציאות.

רועי פולקמן: קודם כול, ברמה הלאומית אנחנו צריכים לדאוג לכולם ואנחנו לא יכולים להגיד לאחד: בגלל שהיית בחברה חזקה אז לך נדאג לביטוח סיעודי של 6,000 שקל, ולאחר נדאג פחות.

רועי פולקמן: יש סטנדרט אחיד.

רועי פולקמן: לכן אני אומר קודם כול שאנחנו צריכים לייצר מצב שיש בסיס, שאנשים לא ייזרקו לרחוב.

אורלי לוי אבקסיס: אבל הם נדרשים לשלם פי 3 מן המבוטחים בקופת-החולים.

<שרונה פלדמן: הם לא משלמים פי 3.

<שרונה פלדמן: מאיפה הנתון הזה?

רועי פולקמן: זה לא פי 3.

רועי פולקמן: ראשית, אנחנו צריכים להשוות תנאים, שאף קשיש במדינת ישראל לא ייזרק לרחוב או ייפול כנטל על משפחתו בצורה כזאת אם הוא צריך להיות סיעודי.

<יהורם הל: הוא לא צריך להיות סיעודי.

<יהורם הל: הוא נהיה סיעודי.

רועי פולקמן: מאה אחוז, גם זו הערה חשובה.

רועי פולקמן: בוודאי לא צריך להיות סיעודי.

רועי פולקמן: אבל יש לנו דחיפות לגבי זה.

רועי פולקמן: אני כמובן לא מסכים, ההמתנה של 9 חודשים בלתי מקובלת בעליל.

רועי פולקמן: אני מסכים לחלוטין, זה תנאי בלתי סביר בעליל.

רועי פולקמן: יש כאן עוד הרבה דברים שגם להם אני לא מסכים במתווה שמונח כאן.

רועי פולקמן: אבל אנחנו צריכים למצוא פתרון מיידי לאותם 100,000 אנשים.

רועי פולקמן: אני חושב שההסתדרות וחברות הביטוח צריכות להגיד איך אנחנו מוצאים פתרון.

רועי פולקמן: זה בעיה לא רק של המדינה.

רועי פולקמן: צריך לפתור מיידית את הבעיה של 100,000 האנשים האלה.

רועי פולקמן: זה לא סובל דיחוי.

באסל גטאס: ולמנוע שב-1 בינואר יהיו עוד.

רועי פולקמן: ומשפט אחרון, הסיפור הוא שכדי לטפל באותם 100,000 אנשים צריך לייצר פתרון כולל.

אלי אלאלוף: חברים, אני מצטער להגיד, אם לא נקבל אישור מהנשיאות להאריך את הדיון אז בעוד 5 דקות נצטרך לסיים, אחרת אני אקבל נזיפה.

אלי אלאלוף: נתנו רשות דיבור לחברי הכנסת אבל לא נתנו בכלל לנציגי הציבור, שהם לא פחות חשובים.

אלי אלאלוף: אני מבקש מד"ר לאוניד אידלמן ואחר-כך מתת-אלוף במילואים ברוך לוי.

אלי אלאלוף: בבקשה, אבל בקיצור.

<לאוניד אידלמן: תודה רבה.

<לאוניד אידלמן: כל בוקר כשאני רואה חולים בבית-חולים אני רואה שאין להם כוח לדאוג לזכויות שלהם, כל מי שאומר לי שאם הוא היה בריא הוא היה צריך לדאוג.

<לאוניד אידלמן: אני אומר לכם היום, המתווה הזה הוא תוכנית של חיסול ממוקד של חולים סיעודיים.

<לאוניד אידלמן: החליטו שיש יותר מדי חולים סיעודיים, החליטו שאנשים מאריכים חיים יותר מדי.

<לאוניד אידלמן: המתווה שמדבר על לשלם היום הרבה כדי לקבל בעת סיעוד מעט – זה דרך לחסל את האנשים הסיעודיים.

<לאוניד אידלמן: זה מה שעומד על הפרק כעת.

<לאוניד אידלמן: אנחנו לא מקבלים שום טענות של אגף שוק ההון.

<לאוניד אידלמן: אגף שוק ההון אומר שצריך לעשות היום משהו כדי שבעוד 20 שנה לא יהיה אסון.

<לאוניד אידלמן: היום הוא עושה אסון, הוא רוצה היום להקדים את האסון.

<לאוניד אידלמן: כדי שלא יהיה אסון בעוד 20 שנה אז בואו נקדים את האסון, היום כבר נפיל אסון על האנשים האלה.

<לאוניד אידלמן: אנשים הסתמכו על הביטוח הזה שנים רבות.

<לאוניד אידלמן: יושבים פה עשרות רופאים שבמשך 23 שנים הסתמכו על הביטוח הזה, אנשים שפרשו לגמלאות פתאום מוצאים עצמם בלי ביטוח סיעודי, או יצטרכו לשלם המון כסף עבור ביטוח סיעודי.

<לאוניד אידלמן: זה יעלה את יוקר המחיה, זה יביא להם פחות הטבות.

<לאוניד אידלמן: המתווה הזה לא נכון.

<לאוניד אידלמן: אנחנו חייבים פה בכנסת, אתם חייבים לפקח על זה, לנהל דיון ולהביא מתווה נכון שלא יקדים את האסון אלא יביא פתרון לאנשים בעת הצורך.

<לאוניד אידלמן: בצרפת 45% מכל העובדים נמצאים בביטוחים סיעודיים קבוצתיים.

<לאוניד אידלמן: עכשיו אומרים לנו שיש אנשים שאין להם.

<לאוניד אידלמן: אז צריך לדאוג להם היום, חד-משמעית, לאלה שאין להם צריך לדאוג היום, אבל לא צריך לפגוע באלה שיש להם ביטוח סיעודי.

<לאוניד אידלמן: כדי לדאוג עכשיו ל-200,000 שצריכים לקבל את התמיכה עכשיו מייצרים עוד 800,000 שלא יהיה להם ביטוח.

<לאוניד אידלמן: זה חוסר היגיון מוחלט, זה דבר הזוי.

<לאוניד אידלמן: אנחנו מתנגדים לזה בתוקף.

<לאוניד אידלמן: אנחנו היום מכריזים על סכסוך עבודה.

<לאוניד אידלמן: אנחנו נשבית פעילות, אנחנו נצא לרחובות, לא ניתן לפגוע באותם אנשים שתרמו שנים והיום, כפי שנאמר נכון, זורקים אותם לכלבים.

<לאוניד אידלמן: לא ניתן לזה לקרות.

אלי אלאלוף: חס ושלום.

אלי אלאלוף: בבקשה ברוך לוי.

<ברוך לוי: אני יושב-ראש "צוות" – ארגון גמלאי צה"ל.

<ברוך לוי: אני רוצה להציג תמונה אחרת של ארגון שמבוטחים בו יותר מ-40,000 אנשים במשך שנים רבות, עם חברת ביטוח, כאשר מתוך העיקרון של ערבות הדדית מכניסים את הצעירים ואת המבוגרים.

<ברוך לוי: אנחנו מבוטחים מגיל 45 ועד 120 ואין פרץ ואין צווחה.

<ברוך לוי: אין שום בעיה בעניין הזה.

<ברוך לוי: אנחנו איתנים מבחינה פיננסית.

<ברוך לוי: אנחנו מציגים כל מיני מודלים עד לעוד 20 שנים, ואם רוצים מאתנו במשרד האוצר אז לעוד 50 שנים, ואנחנו בסדר גמור.

<ברוך לוי: אנחנו מזינים את עצמנו.

<ברוך לוי: איננו צריכים שום עזרה משום צד.

<ברוך לוי: איננו מבינים מדוע יצא הקצף עלינו, מדוע מזה 4 שנים מידי פעם, גם עכשיו ב-7 בדצמבר איננו יודעים אם זה יוארך ועד מתי ואם בכלל וכולי.

<ברוך לוי: אין שום סיבה להפסיק את הפעילות של ארגון כמו שלנו, שלא נזקק לשום דבר, שרוצה להמשיך ולתת את אותו שירות שנתנו, וזה אחד הדברים החשובים, אחד העקרונות החשובים שלנו זה הבריאות והסיעוד, ואנחנו עושים את זה היטב.

<ברוך לוי: אני מבקש פה שיתנו לנו להמשיך, שיתנו לנו "אור ירוק" בלי שום התניה לאיזשהו דבר.

<ברוך לוי: יש עוד ארגונים כאלה עם ביטוחים קולקטיביים אבל אני מציג את הארגון שלנו.

<ברוך לוי: זה ארגון בסדר, חברת הביטוח בסדר, אנחנו מסודרים איתם בצורה הטובה ביותר.

<ברוך לוי: לכן בבקשה להאריך ובבקשה לתת לנו להמשיך ללא סייג.

<ברוך לוי: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: יוסי יונה, בבקשה.

יוסי יונה: אין לנו הרבה זמן, אדוני היושב-ראש.

יוסי יונה: אני רוצה לומר שלושה דברים שמתלכדים למה שאנחנו רואים כאן.

יוסי יונה: הראשון, אנחנו רואים ניהול כושל שגובל בחמדנות ואולי גם תאוות בצע של חברות הביטוח.

יוסי יונה: השני, אנחנו רואים כאן כשל מהדהד של הרגולציה על הגופים המבטחים, שמסתבר שנעלמה במהלך השנים שהדבר הזה התנהל בצורה כל-כך כושלת.

יוסי יונה: ודבר אחרון שאני מבקש לומר, כל הרעיון שחברות ביטוח מנהלות את הביטוחים של תושבי ישראל כמשק כספים סגור ולמדינה אין אחריות, זה אחת הבעיות החמורות מאוד שהולכת ומתפתחת בחברה הישראלית.

יוסי יונה: בפניות אלינו, בדברים שאני הייתי מעורב בהם, אפרופו הקרנות החדשות, שגם שם רוצים להוריד את הפרמיות ועוד דברים מן הסוג הזה, אומרים: תראו, זה משק כספים סגור.

יוסי יונה: ואני אומר: ממתי זה משק כספים סגור?

יוסי יונה: למה זה צריך להיות משק כספים סגור?

יוסי יונה: איפה המדינה?

יוסי יונה: המדינה היא הגוף שצריך לערוב לכך שתושבי ישראל, גמלאי ישראל ואחרים יקבלו את הסכומים שמאפשרים להם לחיות בכבוד.

יוסי יונה: לכן אני לא מקבל את האבחנה הזאת.

יוסי יונה: זו אבחנה אנליטית חדה במשרד האוצר.

יוסי יונה: יש את אגף שוק ההון שהוא מפקח.

סופה לנדבר: היה צריך לפקח.

סופה לנדבר: איפה המיליארדים?

סופה לנדבר: איפה הכסף?

יוסי יונה: את צודקת לחלוטין.

יוסי יונה: אז הנה, גם בתפקידו כמפקח הוא כשל, וגם חוסר הנכונות לראות שהא בהא תליא.

יוסי יונה: למדינה בסופו של דבר יש אחריות אם יש גירעון אקטוארי.

יוסי יונה: נניח שלא היה שום כשל רגולטורי ויש גירעון אקטוארי, אז מה, המדינה צריכה רק לפקח ולהגיד: זה הסכום שנמצא בידכם, תנהלו אותו בדרך החכמה ביותר כי זה התחום הסופי?

יוסי יונה: למה היא לא יכולה לדחוף את ידה אל כיסה ולומר: הנה המשאבים שלנו, ניתן את סכום הכסף הזה ונאפשר לגמלאים בישראל לחיות בכבוד?

יוסי יונה: תודה.

באסל גטאס: אני מצטרף לכל מילה שאמרו חבריי קודם.

באסל גטאס: אני חושב שבמהות מה שנעשה כאן, המילה "כשל מערכתי" לא מתאימה לו.

באסל גטאס: יש פה מעשה הונאה שלדעתי לא יעמוד, לא רק במובנים של הצדק הבסיסי, שאתה מוכר לאנשים ביטוח "ריסק" אבל כאשר ה"ריסק" מתקרב יש לך זכות לצאת מזה.

באסל גטאס: מה זה?

באסל גטאס: זה "ישראבלוף" בממדים ענקיים.

באסל גטאס: כלומר, אתה מוכר זהב לאנשים כל החיים וכאשר הם צריכים את הזהב הם מגלים שהוא מזויף, שהוא נחושת.

באסל גטאס: אם הבנתי את אבי ניסנקורן נכון, ראשית, צריך להקפיא.

באסל גטאס: אמרת לשנה.

באסל גטאס: לדעתי שנה לא מספיק.

באסל גטאס: אולי לשנתיים.

באסל גטאס: אנחנו יודעים שטחנות הצדק, במיוחד אם זה קשור לכנסת, אורכות יותר זמן.

באסל גטאס: שנית, חייבים למצוא דרך, אולי במשא ומתן עם חברות הביטוח, לפנות אליהן.

באסל גטאס: אסור שאנשים חדשים ייפלטו, נקודה.

באסל גטאס: צריך למנוע את זה מהן, אפילו באיומים של סנקציות.

באסל גטאס: לדעתי לדורית סלינגר יש יכולת לבקש מהן את זה באיומים, להפעיל לחץ פיזי מתון.

איציק שמולי: רק הבהרה, אנחנו כרגע בשנת הקפאה.

איציק שמולי: תבינו, היתה החלטה בסוף השנה שעברה.

איציק שמולי: אני מזכיר לכם שכאשר מקפיאים מצב מותר לחברות הביטוח להמשיך לפלוט.

איציק שמולי: לא צריך להקפיא.

איציק שמולי: צריך להורות להן שההסדרים ממשיכים.

<דורית סלינגר: יש כבר שנתיים וחצי הקפאה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל לא הגעתם לפתרון.

איילת נחמיאס ורבין: גם אם זה ייקח 5 שנים.

<שרונה פלדמן: - - - -

איילת נחמיאס ורבין: אני רוצה לומר כאן שני דברים קצרים, שלפחות אחד מהם לא נאמר עדיין.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות לך.

איילת נחמיאס ורבין: אני שמחה על ההתגייסות כאן של כל חברי הכנסת לעניין הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו שולחים אנשים מבוגרים, קשישים, חולים סיעודיים ושמים אותם על הקרחון.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להבין את זה.

איילת נחמיאס ורבין: במשך תקופה ארוכה האנשים האלה מתמודדים עם החשש, עם החרב המתהפכת הזאת מעל ראשם, חשש שלא יהיה להם פתרון.

איילת נחמיאס ורבין: רועי פולקמן, צריך להגיד, מדובר לא ב-100,000 אנשים אלא מדובר ב-200,000 אנשים שממש נמצאים בעיצומה של הבעיה.

איילת נחמיאס ורבין: נפגשתי עם דורית סלינגר, שכולנו מעריכים.

איילת נחמיאס ורבין: במובן הזה אני חושבת שאין חולק.

איילת נחמיאס ורבין: נפגשתי גם עם סגן שר האוצר ודיברנו על העניין הזה משום שאנחנו מבינים שחייבים למצוא פתרון שאנשים יוכלו לעמוד בו.

איילת נחמיאס ורבין: הדבר שהכי מכעיס אותי, פעמים רבות אנחנו מדברים על חינוך פיננסי, על אוריינות פיננסית.

איילת נחמיאס ורבין: אתה דיברת על אותם גופים גדולים, שבמידה מסוימת אולי אתה צודק, נתנו איזו מסגרת, איזה סוג של פטרונות.

איילת נחמיאס ורבין: האנשים האלה היו מספיק אחראים בשביל לבטח את עצמם בביטוח סיעודי לפני 30 שנים כשאף אחד לא חשב שזה יהיה רלוונטי, כשאף אחד לא היה מודאג כנראה ביחס לעתידו.

<קריאה: היו מודעים לפני 25 שנים.

איילת נחמיאס ורבין: ועכשיו הכסף שלהם לא שווה כלום.

איילת נחמיאס ורבין: צריך להבין, אנחנו בעצם אומרים שהאנשים האלה, ששילמו מידי חודש – ויש להניח שהם שילמו מידי חודש כי אחרת לא היה להם ביטוח בכלל – בעצם אין להם צבירה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, זה ביטוח רגיל לחלוטין, כמו כשאתה מבטח את הרכב שלך.

איילת נחמיאס ורבין: אתה מבטח את החיים שלך כמו שאתה מבטח את הרכב שלך.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא יכול להיות.

איילת נחמיאס ורבין: עכשיו אנחנו פשוט מענישים אותם על כך שהיה להם מספיק דעת ושכל על מנת לדאוג לעצמם.

איילת נחמיאס ורבין: אדוני היושב-ראש, לסיום, אני את ילדיי ביטחתי בגיל חצי שנה בביטוח סיעודי בקופת-החולים כי באמת בגיל הזה אתה יכול לעמוד בזה, זה הגיוני.

איילת נחמיאס ורבין: לא יכול להיות שנשלח אנשים קשישים וחולים סיעודיים על הקרח.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

<קריאה: מגיל 3.

<קריאה: לא מגיל חצי שנה.

עמר בר-לב: אני לא רוצה להוסיף על מה שנאמר כאן.

עמר בר-לב: אני רק רוצה להזכיר לכולנו שאנחנו בעצם מדברים רק על קצה הקרחון.

עמר בר-לב: לצערי דרך שני ההורים של אשתי חווינו את הביטוח הסיעודי.

עמר בר-לב: כפי שאיציק שמולי הזכיר בהתחלה, אנחנו מדברים על סכומים של 15,000 שקלים לחודש ויותר ולכן כל מה שאנחנו מדברים כאן הוא רק קצה הקרחון, שברור שחייבים לטפל בו, כי מתחת יש עוד הרבה מאוד נושאים שבעתיד נצטרך להתמודד איתם.

עמר בר-לב: אני לא מדבר על זה שרוב הביטוחים הסיעודיים מוגבלים ל-3 שנים וחלקם ל-5 שנים.

עמר בר-לב: זה מתוך הנחה שאנשים במצב סיעודי לא חיים יותר מ-3 שנים, וכפי שאנחנו יודעים הרפואה מתקדמת.

עמר בר-לב: לכן כל מה שאנחנו מדברים עליו עכשיו הוא קצה הקרחון שחייבים לטפל בו.

עמר בר-לב: אחרי שנגמור לטפל בו, ואני מסכים עם חבר הכנסת באסל גטאס שאמר שזה כנראה ייקח יותר משנה, רוב הבעיה נמצאת עדיין מתחת לפני המים.

עמר בר-לב: לכן בואו לא נדחה את הטיפול בקצה שאנחנו רואים אותו עכשיו מעל פני המים.

עמר בר-לב: תודה.

<קריאה: רובם ימותו עד אז.

נחמן שי: תודה, אדוני היושב-ראש.

נחמן שי: אין עניין שנכונה לגביו יותר ההגדרה "הזמן פועל לרעתנו" מאשר העניין הזה.

נחמן שי: כולם אומרים "הזמן פועל לרעתנו", בתחום המדיני וכולי.

נחמן שי: שטויות.

נחמן שי: כאן הזמן הזה פוגע, משמיד דורות שלמים של אנשים מבוגרים, שכל חייהם חשבו שהם לא יזדקקו, אבל נזקקו ועכשיו לא יכולים לקבל את השירות הזה.

נחמן שי: בעניין הזה אין צדיקים.

נחמן שי: אני לא מוצא אף צדיק פה.

נחמן שי: מה אעשה?

נחמן שי: חברות הביטוח – זה התנהגות חזירית, שעוד ילמדו אותה בבתי-ספר לכלכלה.

נחמן שי: יכול להיות שכאן הם לא רווחיים כל-כך אבל בענפים אחרים הם רווחיים מאוד, כל אחד יודע את זה.

אורלי לוי אבקסיס: הם רווחיים עד גיל מסוים, ואז הם פולטים החוצה.

נחמן שי: אני מדבר באופן כללי.

נחמן שי: כשאתם צעירים אתם עוד רווחיים.

נחמן שי: לכן חברת הביטוח צריכה לראות את כל התמונה, לא רק את החלק שנוח לה.

נחמן שי: בראיית כל התמונה מצבן של חברות הביטוח במדינת ישראל טוב.

נחמן שי: ההתנהגות החזירית הזאת – אני חוזר על ההגדרה – היא בושה וחרפה.

נחמן שי: גם הרגולטור לאורך השנים – זה לא אשמתך, דורית סלינגר, קודמייך פשוט עצמו עין.

נחמן שי: כפי שבחברת החשמל לא רואים גירעון של 73 מיליארד שקל, חושבים שההתחייבות הזאת תגיע למישהו, גם פה לא רואים.

נחמן שי: פה זה מקרה קלסי של "אבות אכלו בוסר ושיני בנים תקהינה".

נחמן שי: חושבים שהבנים יידעו לשלם את זה.

נחמן שי: ראינו היום נכד אחד, הוא לא יכול היה להסתכל בעיניים של סבתא שלו.

נחמן שי: בפחות מוועדת חקירה ממלכתית בעניין הזה אי אפשר לצאת פטורים.

נחמן שי: זה מקרה מובהק שצריך לחקור מי אשם, מתי ואיך, ואיך הגענו לנקודה הזאת.

נחמן שי: ועדת חקירה ממלכתית.

נחמן שי: תודה רבה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: טלי פלוסקוב, ואחרי כן נציג "כן לזקן".

טלי פלוסקוב: תודה.

טלי פלוסקוב: כמעט רציתי להגיד שאני נותנת לך זכות דיבור במקומי אבל אם נתת גם לו אז בכל אופן אגיד כמה מילים.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שהדיון היום הוא אחד המרגשים ביותר שחוויתי כחברת כנסת – אמנם אני כאן לא זמן רב, אבל באמת – משהו שנוגע לכל אחד מאתנו.

טלי פלוסקוב: רבותי, מה שמפחיד אותי, אמרו כאן כל-כך הרבה דברים נכונים, אני ממש לא רוצה לחזור עליהם, אבל זה שיש לנו היום 100,000 אנשים בבעיה, אנחנו לא יודעים מה יהיה בינואר בשנה הבאה ובינואר שלאחר מכן.

טלי פלוסקוב: זה משהו שהולך להתגלגל לפתחנו ואין לנו כרגע פתרון.

טלי פלוסקוב: זה דבר אחד.

טלי פלוסקוב: דבר שני, אני רוצה לפנות לשני הצדדים.

טלי פלוסקוב: חברות הביטוח – נחמן שי, פה אני לגמרי מסכימה אתך – הן עסק לכל דבר.

טלי פלוסקוב: יש ענפים שבהם קצת מפסידים אבל יש ענפים שבהם מרוויחים מיליונים, אם לא יותר.

טלי פלוסקוב: אפשר לאזן בין שני הצדדים ולהמשיך למלא את ההתחייבות שנתתם לאותם אנשים לפני לא מעט זמן.

טלי פלוסקוב: לגבי הממשלה והמדינה, אני בטוחה שלא נישאר אדישים כאן.

טלי פלוסקוב: אני לא מאמינה שיש אחד שלא יפנה פנים אל הבעיה הזאת כי מחר בעצם זה ייגע בכל אחד מאתנו.

יוסי יונה: כי כולנו נהיה זקנים.

טלי פלוסקוב: בדיוק.

טלי פלוסקוב: ההורים שלנו כבר היום מבוגרים ועוד מעט גם אנחנו נגיע לשם.

סופה לנדבר: יש גם כאלה של מגיעים לגיל הזה.

טלי פלוסקוב: אני כבר לא מדברת על זה.

טלי פלוסקוב: לכן אני באמת שמחה מאוד לראות פה בדיון שותפים רבים.

טלי פלוסקוב: לדעתי בשיתוף פעולה עם כל הגופים האלה נוכל למצוא פתרון.

טלי פלוסקוב: גם אם נצטרך לצאת להפגנות וגם אם נצטרך לעשות דברים חריפים יותר, חייבים להביא פתרון, זה ברור לכולם.

טלי פלוסקוב: כאב לי מאוד לראות את איציק שמולי בוכה היום ואני לא בטוחה שבישיבה הבאה מישהו מאתנו לא יתחיל לבכות כי הנושא הזה באמת כואב מאוד.

טלי פלוסקוב: אסור להישאר אדישים, ולא בגלל שזה סבתא שלו אלא יש לנו הרבה שכנים וחברים באותו מצב.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להודות על קיום הדיון בנושא הזה.

טלי פלוסקוב: בעיניי זה ענק.

טלי פלוסקוב: אני מקווה מאוד שבליווי המקצועי שלך נביא פתרון לבעיה הזאת.

טלי פלוסקוב: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: דורון יהודה, בבקשה.

<דורון יהודה: קודם כול, אני שומע שמדברים על גמלאים ועל כל מיני מקרים שנפלטים, וזה אכן קורה, אבל מישהו שכח שיש גם צעירים שמקבלים CVA ומקבלים מחלות שונות, הם לא צריכים להיות זקנים.

<דורון יהודה: הם עשו ביטוח וכשמגיע השלב שהם צריכים לקבל את כספי הביטוח אומרים להם: לא, אנחנו סוגרים את הסיפור, אתם בחוץ.

<דורון יהודה: יש מקרה נוסף, חברות הביטוח גובות כספים.

<דורון יהודה: אנחנו מדברים על ביטוח.

<דורון יהודה: אנחנו אומרים לאנשים: תעשו ביטוח כי חייבים לדאוג ליום הקשה שלכם ואנחנו מחנכים אותם לזה.

<דורון יהודה: גם אתם רוצים לחנך לדבר הזה.

<דורון יהודה: כשזה מגיע לשלב שהאדם צריך לקבל הוא מוצא את עצמו בלי ביטוח.

<דורון יהודה: אז מה עשינו פה?

<דורון יהודה: איפה החינוך שלנו פה?

טלי פלוסקוב: לאן הכסף הלך?

<דורון יהודה: אני כבר אומר לכם, ארגון נכי צה"ל, ארגון נכי פעולות איבה וארגון נכי תאונות עבודה עשו ביטוח קולקטיבי.

<דורון יהודה: היום הם קיבלו הודעה שזה לא מתחדש.

<דורון יהודה: מה עם כל הכסף שהם שילמו?

<קריאה: דרך אגב, הם מקבלים חצי סכום.

סופה לנדבר: איפה הכסף?

<דורון יהודה: איזה מין דבר זה?

<דורון יהודה: אני מציע לאמץ את ההצעה של השר ליצמן, לקחת אחוז מסוים לפי השכר, שהממשלה תיקח את זה, תעביר את זה לקופת-חולים ותסמן את זה בצבע רק למטרה הזאת כדי שכולם יקבלו ביטוח סיעודי.

<יהורם הל: תודה רבה.

<יהורם הל: אני מתנדב ב"כן לזקן", מן האבות המייסדים של העמותה הזאת.

<יהורם הל: אני מדבר בשם 220,000 זקנים שפנו אלינו באמצע שנת 2011, כאשר ההוראה הזאת יצאה.

<יהורם הל: אני מדבר על כולם ואני לא יודע אם יש צוות שיש לו הסכמים משופרים לגבי 40,000 מבוטחים.

<יהורם הל: מ-2011 אני מנהל שיחות, הופנינו לסגנית הממונה על שוק ההון, לי דגן, קיבלנו הרצאה מלומדת מאוד למה יש גירעונות, והפלא ופלא היא והממונה עליה, שני האנשים האלה עובדים היום בחברת ביטוח.

<יהורם הל: פנינו לדורית סלינגר, נפגשנו עם שרונה פלדמן, קיבלנו עוד פעם כל מיני הסברים.

<יהורם הל: רבותי הפתרון הפשוט שאני מציע הוא – הרי הגירעונות הם עתידיים, משלמים ביטוחים סיעודיים למי שנהיה סיעודי, לא לכל אחד.

<יהורם הל: תקימו מערך ניהול כספי של חברות הביטוח בביטוחים הקבוצתיים האלה ואיפה שנוצר גירעון מהתשלומים ששילמתם לחברות הביטוח המדינה וההסתדרות, שהיא זאת שבחרה את הביטוחים האלה – ההסתדרות לא צריכה לנקות את עצמה ולאיים בשביתות, סלח לי, אדוני, אתם מכרתם את הביטוחים האלה, אני מכיר את זה.

<יהורם הל: מי שעשה שני ביטוחים, גם דרך קופת-חולים וגם ביטוח נוסף לא צריך פתאום לסבול שאין לו את הביטוח הנוסף כאשר לא זה מכסה ולא זה מכסה.

<יהורם הל: הרגולטור פעל לא נכון, ההסתדרות פעלה לא נכון.

<יהורם הל: בבקשה, תקימו כולכם קרן פנימית, תכסו את הגירעונות כשיהיו.

<יהורם הל: מי אמר שמחר?

<יהורם הל: אני לא רוצה חישובים אקטואריים אלא חישובים ענייניים, אמיתיים, לרגע האמת.

<יהורם הל: ובא לציון גואל.

<יהורם הל: תחזירו את כל אלה שנפלטו מחברות הביטוח בגלל שחברות הביטוח איימו עליהם שאם הם לא יחדשו את הביטוח בסכומים שהם לא יכולים לעמוד בהם הם ייפלטו.

<יהורם הל: תחזירו אותם.

<יהורם הל: תגידו להם: סליחה, תחזרו בתנאים שהיו.

<יהורם הל: אפשר גם להגיד למבוטחים: תשתתפו גם אתם, נעלה לכם את הפרמיה ב-100 שקל לחודש, גם את זה אני מוכן לקבל.

<מידד גיסין: אני מצב"י – צרכני בריאות ישראל.

<מידד גיסין: אני מצטער רק על דבר אחד, שהישיבה הזאת נערכת היום ולא נערכה בשנת 2011, כי אם היא היתה נערכת אז לא היינו נמצאים במצב הזה.

<מידד גיסין: אני מעריך מאוד, יישר כוח לחברי הכנסת שהעלו את הנושא הזה.

<מידד גיסין: אנחנו שומעים את הדיון.

<מידד גיסין: אני רוצה רק להתייחס לאחריות של המדינה, של המפקח על הביטוח, של ועדי העובדים הגדולים ושל היועצים שלהם.

<מידד גיסין: בשנת 2010 כאשר קופת-חולים כללית שדרגה את הביטוח הסיעודי שלה פניתי ללי דגן.

<מידד גיסין: הייתי אז יושב-ראש הוועדה לזכויות החולה במועצת הבריאות, נציג של מועצת הבריאות.

<מידד גיסין: פניתי וביקשתי שישלחו נציג לדיון שאנחנו מקיימים כדי להבהיר את השדרוג.

<מידד גיסין: אתם יודעים איזו תשובה קיבלתי מלי דגן?

<מידד גיסין: קודם כול, מה פתאום אתם מתעניינים בזכויות החולה?

<מידד גיסין: היא אפילו לא ראתה את הכותרת של שֵם הוועדה.

<מידד גיסין: בקיצור, הם אפילו לא שלחו אלינו נציג כדי שנבין את הבעיה.

<מידד גיסין: ואז אם אני לא ידעתי את האותיות הקטנות מה אתם רוצים מהמבוטחים המסכנים שלא יודעים מהחיים שלהם, לא יודעים את הזכויות שלהם?

<מידד גיסין: האחראי על הדבר הזה הוא המפקח על הביטוח באותו זמן, פרופ' עודד שריג והצוות שלו, שהחליט על ההקפאה ועל הביטול.

<מידד גיסין: אני בטוח שהמפקחת על הביטוח כשהגיעה וראתה עשתה הקפאה, אבל אי אפשר להחזיק את כל הציבור במדינה, הקשישים והגמלאים, באי ודאות כזאת.

רחל עזריה: אני מבקשת לומר משפט.

רחל עזריה: באתי מחיפה במיוחד.

אלי אלאלוף: בבקשה, גברת עזריה.

רחל עזריה: אני מבקשת להביא בפניכם בעיה קשה ביותר.

רחל עזריה: יש גמלאים שלא מגיעים – אני כל-כך מתרגשת שאין לכם מושג, וזה מרגיז אותי.

רחל עזריה: אני מברכת על הדיון הזה, שמזמן היה צריך להיערך.

רחל עזריה: פנסיונרים עובדי מדינה מרוויחים 3,000 שקל בחודש.

רחל עזריה: ומה יהיה עם הביטוח הסיעודי שהם שילמו עבורו במשך כל השנים כעובדי מדינה?

רחל עזריה: הרי גם אם יתנו סכום מסוים זה לא יגיע למצב שהם יוכלו לאשפז את עצמם ולשלם כאשר אין מישהו במשפחה שיוכל לעזור להם.

רחל עזריה: אני מבקשת מכם, רבותי, בכל יום מישהו מת.

רחל עזריה: אולי זה יהיה הפתרון, כל אלה ימותו ואז יבוא שלום על ישראל, לא יצטרכו יותר את הוועדות.

רחל עזריה: אז בבקשה, כל עוד מישהו בכל זאת נשאר בחיים תעזרו, תעשו משהו ואל תדחו ותדחו ותדחו.

רחל עזריה: אני יודעת שיש לכם המון מה לעשות, אבל יש המון אנשים שמחכים בקוצר רוח לדעת מה יקרה עם ההחלטה הזאת, השרירותית, לקחת מאתנו את הקצבה הזאת.

רחל עזריה: תודה, כבוד היושב-ראש.

<אבי ניסנקורן: רק בשתי מילים כי כבר הרחבתי בדיבור לפני כן.

<אבי ניסנקורן: דבר ראשון, אף אחד לא חף מטעויות אבל עדיין ההסתדרות היא היחידה שהתמודדה עם נושא הביטוח הסיעודי בכל השנים האלה ואילו כל האחרים בכלל לא היו מבוטחים בשום כלי אחר.

רועי פולקמן: אצלכם הביטוח לא מכסה.

<אבי ניסנקורן: הוא מכסה עדיין מאות אלפי אנשים.

<אבי ניסנקורן: עדיין ההסתדרות היא היחידה שמתמודדת עם הנושא הזה ואחרים פשוט לא התמודדו עם הנושא הזה, הם לא נמצאים בשום מכשיר.

<אבי ניסנקורן: דבר שני, עם כל הכבוד לחברי מ"כן לזקן", אי אפשר, ואני אומר את זה – תהיה שביתה כללית, יהיו הפגנות, גם אם תהיה ביקורת, כי צריך לפתור את הנושא הזה, וגם אם זה יהיה בדרך של כוח אז זה יהיה בדרך של כוח, שיהיה ברור.

רועי פולקמן: רק הערה.

רועי פולקמן: הדרישה להקפאה היא הכי לא ברורה לי כי צריך לפתור את זה עכשיו.

רועי פולקמן: בואו נשב על זה חודש ונפתור את הבעיה.

סופה לנדבר: - - -

<אבי ניסנקורן: נשלח הביתה עוד 200,000 אנשים?

<אבי ניסנקורן: עוד 800,000 אנשים?

<אבי ניסנקורן: איך תפתור את זה?

רועי פולקמן: ניכנס לחדר ונפתור את זה.

רועי פולקמן: עוד שנה ועוד שנה ועוד שנה.

רועי פולקמן: תוך 3 שבועות נפתור את זה.

<אבי ניסנקורן: לא פותרים את זה כבר 4 שנים וחצי.

<אבי ניסנקורן: זה לא ייפתר תוך 3 שבועות.

<אבי ניסנקורן: אתה לא יודע איך עובדת הפקידות במשרד האוצר?

<אבי ניסנקורן: זה לא ייפתר גם בעוד שנה.

<אבי ניסנקורן: אני אומר לך, זה גם לא ייפתר בלי כסף.

רועי פולקמן: מאה אחוז, אבל צריך לפתור את זה עכשיו.

רועי פולקמן: מה יקרה בעוד שנה?

רועי פולקמן: עוד 100,000 אנשים ייפלטו לרחוב בלי כיסוי?

אורלי לוי אבקסיס: אתה חושב שההסתדרות לא רוצה לפתור את זה?

אורלי לוי אבקסיס: הכתובת בסופו של דבר היא משרד האוצר וחברות הביטוח ומשרד הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: אין פה אופציה אחרת.

אלי אלאלוף: קיימנו דיון מסודר, כולם ביטאו את עצמם בצורה מכובדת.

סופה לנדבר: אדוני, אבל איפה משרד האוצר כאן?

סופה לנדבר: בישיבה הזאת היה צריך להיות נוכח נציג של משרד האוצר.

סופה לנדבר: כל הזמן מדברים על האוצר, האוצר.

סופה לנדבר: יש במשרד האוצר את שר האוצר.

אלי אלאלוף: לא הזמנו לדיון את שר האוצר, למרות שהוא בתמונה.

אלי אלאלוף: שמענו דברים קשים מאוד ולמרות זאת אני רוצה להודות על האומץ המקצועי והציבורי והאישי של דורית סלינגר.

אלי אלאלוף: אני אומר את זה מפני שלא תהיה לנו ברירה אלא בסיכום להביע ביקורת על האגף שהביא אותנו למצב הזה לפני כן, לפני-לפני כן.

אלי אלאלוף: אבל שנדע שמבחינה אישית אני חייב, בשם הרבה מאוד חברי כנסת, להודות לך על אומץ הלב המקצועי ועל הצורה שאת מייצגת את השירות הציבורי, וכדאי שנכבד את זה.

אלי אלאלוף: בבקשה, נשמע את דברי הסיכום שלך.

<דורית סלינגר: קודם כול, תודה רבה.

<דורית סלינגר: אני באמת חושבת שהיה דיון מאוד מרגש ומפרה.

<דורית סלינגר: אבי נפטר סיעודי.

<דורית סלינגר: כולנו באותה סירה.

<דורית סלינגר: אהיה עניינית.

<דורית סלינגר: בכלים שיש לרשותנו, בסמכויות שיש לרשותנו הצענו את המתווה שפירטתי אותו לפניכם.

<דורית סלינגר: אין פה פתרונות קסם כי אני, לראיה, לא היתה לי פריבילגיה לבחון 10 פתרונות שונים ולבחור את העדיף מבין ה-10 האלה, כי לא קיבלתי פתרון מאף גורם בשוק.

<דורית סלינגר: המוצר הזה, בצורה שהוא נמצא כיום, עוול להמשיך ולשווק אותו כי הוא מוצר שלא נותן מענה לצורך שלשמו הוא נועד.

<דורית סלינגר: יש לנו בעיה עם אלה שנפלטו מאז שנת 2011, שאנחנו מחזיקים אותם – אנחנו בהקפאה כבר שנתיים וחצי, חברים.

<דורית סלינגר: מה יכול להתחולל פה עוד?

<דורית סלינגר: תיכף אתייחס אז אנא אל תקטעי אותי.

אורלי לוי אבקסיס: בעצם קיבלת מנדט להביא פתרון בלי עלות כספית, בגלל זה הפתרון נוראי.

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שהבנו.

<דורית סלינגר: המתווה הזה לאלה שנפלטו נותן הגנה, 3,500 שקל בבית או 4,500 שקל במוסד.

<דורית סלינגר: זה לא 15,000 שקל.

<דורית סלינגר: זה ביטוח יקר.

<דורית סלינגר: זה נותן איזושהי הגנה עם הביטוח הלאומי לאותו אדם שנפלט.

<דורית סלינגר: זה נושא אחד.

<דורית סלינגר: יש לנו שתי אוכלוסיות – וחבר הכנסת שמולי, חבר הכנסת פולקמן ואחרים התייחסו לזה – יש את אלה שנפלטו ויש את אלה שבקיימים.

<דורית סלינגר: אנחנו חייבים לתת פתרון כי הבעיה הזאת – למרות שדרך אגב, בכל הביטוחים הקולקטיבים מי נפלט?

<דורית סלינגר: זה לא ביטול של פוליסה, זה אי הארכה של פוליסה.

אורלי לוי אבקסיס: יש לזה אותה משמעות לחלוטין, אותה תוצאה.

<דורית סלינגר: מי נפלט?

<דורית סלינגר: אותם קולקטיבים שהגיל הממוצע שם גדל.

<דב ברומר: מה פתאום?

<דב ברומר: עובדי עיריית תל-אביב ועובדי האוניברסיטה בחיפה ותל-אביב צעירים מאוד.

<דורית סלינגר: לגבי הקולקטיבים שבהם הגיל הממוצע הוא 30 ומשהו כמובן לא היתה כוונה, את זה אפשר להאריך ולהאריך ולהאריך.

אורלי לוי אבקסיס: להאריך עד שהם יגיעו לגיל הלא כדאי.

אורלי לוי אבקסיס: ..

<דב ברומר: הפרמיות התייקרו ב-80% מ-2011.

<דב ברומר: אני מצטער שאני מתערב, כי אני זה שבניתי את רוב התוכניות.

<יואל זיו: בסוף השנה לא ניתן להאריך יותר.

אלי אלאלוף: אני מבקש, לא נהפוך את הדיון הזה לשיחה בלתי נשלטת.

<דב ברומר: אפשר לתת לי זכות גם להגיד משהו.

אלי אלאלוף: אם היית מבקש, אולי.

<דב ברומר: ביקשתי כל הזמן.

<דב ברומר: החומר שלי נמצא כאן על השולחן.

אלי אלאלוף: אין לנו זמן.

<דב ברומר: אין לכם זמן?

<דב ברומר: איך אין לכם זמן?

<דב ברומר: הרי אני יודע את האמת, מה קרה לפני 20 שנים.

<דורית סלינגר: לגבי חברות הביטוח, על-פי הייעוץ המשפטי שקיבלנו ממשרד האוצר אין לנו כלים לאכוף הארכה של חוזים או איזשהו תשלום.

<דורית סלינגר: היתה פנייה ללב הרחום, להשתתפות, לפוליסה רזה, לפוליסה צרה.

<דורית סלינגר: צר לי, עם כל הכוחות ועם כל הרצון הטוב לא קיבלתי מענה.

<דורית סלינגר: וכאן אנחנו נשארים.

<דורית סלינגר: אני מבקשת לומר לסיכום ששר האוצר ביקש לבחון את כלל האפשרויות הקיימות.

<דורית סלינגר: נעשה את הבחינה הזאת.

אורלי לוי אבקסיס: בין האפשרויות הקיימות תהיה גם אפשרות שהמדינה תצטרך גם לקחת אחריות?

<דורית סלינגר: אין לי מושג כי אני לא שם כרגע.

סופה לנדבר: אילו אפשרויות?

סופה לנדבר: אתם צריכים להציג מול השר את האפשרויות.

סופה לנדבר: מה האפשרויות שתציגו לו?

<דורית סלינגר: במסגרת האפשרויות שבסמכויות אגף שוק ההון הצגנו את האפשרות היחידה שאנחנו הצלחנו להביא לאיזשהו מענה.

<דורית סלינגר: אני אומרת עוד פעם, לא היתה לי בחירה אפילו מבין 3 אפשרויות שונות.

<דורית סלינגר: לכן זה המצב, נכון להיום.

רועי פולקמן: - - -

סופה לנדבר: המדינה תממן לאזרחי מדינת ישראל.

אלי אלאלוף: אני מבקש לסכם.

אלי אלאלוף: קיימנו דיון דחוף על-פי בקשת החברים.

אלי אלאלוף: זה לא היה דיון רגיל, זה היה דיון מיוחד ולכן הזמן היה קצר, ויושב-ראש הכנסת אִפשר לנו להאריך אותו בחצי שעה.

אלי אלאלוף: יש לנו דקה לסיים את הדיון.

אלי אלאלוף: אין לנו ברירה אלא לגנות את ההתנהגות של אגף שוק ההון בשנים האחרונות על הטיפול הלא מוצלח בבעיה הזאת.

יוסי יונה: הכושל.

אלי אלאלוף: אנחנו מבקשים להמשיך להקפיא, לפחות לשנה הקרובה, את המהלך הנוכחי כדי לאפשר המשך טיפול אינטנסיבי.

אלי אלאלוף: הוועדה תקיים דיון בתוך 3 חודשים, אחרי שיוצעו הצעות חדשות לשר האוצר שביקש את זה, ואני מעודכן בזה.

אלי אלאלוף: אני מבקש בכל מקרה לא להאריך את תקופת ההכשרה או הסבל ל-9 חודשים אלא להשאיר את התקופה הנוכחית על כנה, ובכל מקרה לא יותר מחודשיים.

אלי אלאלוף: לגבי ועדת חקירה – מאוד מפתה ללכת על זה, אבל ההצעה צריכה לעלות במליאת הכנסת.

נחמן שי: ברור, לא התכוונתי שעכשיו תכריז.

נחמן שי: יש הסכמה על העניין הזה.

אלי אלאלוף: אני לא יודע אם תקבל תמיכה.

אלי אלאלוף: תפקידך לעשות את זה, אבל זה לא המקום.

נחמן שי: ברור.

אורלי לוי אבקסיס: מה לגבי השנה הקרובה?

אלי אלאלוף: אנחנו מבקשים, אם תסכימו, לקדם את היוזמה של חוק סיעוד ממלכתי במדינה.

אלי אלאלוף: זה הדבר הכי הגיוני לעשות.

אלי אלאלוף: צריך לעבוד עליו באופן אינטנסיבי, עם כל הלחץ שעומד לרשות כל אחד מאתנו.

אלי אלאלוף: זה הפתרון.

אלי אלאלוף: יש לי גם בקשה מיושב-ראש ההסתדרות.

אלי אלאלוף: אני לא אוהב לנהל משא ומתן תחת איומים ותחת לחץ.

אלי אלאלוף: אני מבקש שתמצאו דרך לקיים דיונים עם הממשלה לפני שתחליטו החלטה מסוג זה כדי שלא ניתן תירוץ שמתקבלות החלטות מול לחץ של שביתה.

אלי אלאלוף: ניתן לממשלה את הזמן שלה.

אלי אלאלוף: מי שיסבול לצערנו זה אותם אנשים שסובלים היום.

אלי אלאלוף: אני מבקש להודות לכולם על הדיון הזה.

אלי אלאלוף: הישיבה נעולה.

אלי אלאלוף: תודה רבה.