ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 37, 2015-10-26 10:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכל המשתתפים בישיבה.

אברהם נגוסה: התכנסנו הבוקר כדי לדון בנושא הצגת תכנית משרד החינוך לשילובם המיטבי של יוצאי אתיופיה, במסגרת התכנית הממשלתית של ועדת השרים.

אברהם נגוסה: אנחנו מתכנסים היום לאחר החלטה בוועדת השרים וכן גם בממשלה, בעניין הפעלת התכנית הזאת, בעיקר התכנית בתחום החינוך, הרווחה והבריאות.

אברהם נגוסה: הממשלה אישרה 300 מיליון שקלים לתכניות האלה.

אברהם נגוסה: היום אנחנו דנים רק על נושא החינוך, לא על נושאים אחרים.

אברהם נגוסה: נציגי המשרדים האחרים, אנחנו מברכים אתכם שבאתם ונשמח לשמוע גם את ההערות והרעיונות שלכם.

אברהם נגוסה: זהו דיון אשר מטרתו, עם יציאת התכנית לדרך, שהתכנית תהיה כמה שיותר מפורטת, יותר מעשית, כדי שתשיג את מטרתה.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו מתמקדים היום בהצגת התכנית בתחום החינוך בלבד.

אברהם נגוסה: בנוסף, קיבלנו מכתב מארגון כוח לעובדים, המתמקד בנושא מאבקם של המגשרים החינוכיים בקהילה האתיופית, מה שנקרא עובדי מרכז ההיגוי, שכל הזמן נמצאים בסכנת פיטורים מתפקידם מעבודתם.

אברהם נגוסה: כל הזמן, כל שנה, מכרז וכדומה וזאת ולכן, לאחר עבודה של 16 שנים במערכת.

אברהם נגוסה: להערכתי מדובר בין 60 ל-65 עובדים.

אברהם נגוסה: כתוב במסמך 60 עובדים, אבל אני חושב שיש עוד חמישה שאינם כלולים כאן.

אברהם נגוסה: לכן אני רוצה שעובדי הארגון יציגו את הנושא הזה, כי המאבק שלהם להשתלב בתוך משרד החינוך כעובדים מן המניין הוא חשוב מאד, והם לא צריכים לעמוד בחרדה כל שנה – מה יקרה למשפחתי כשאני יפוטר וכו'.

אברהם נגוסה: צריך להינתן הסבר בעניין הזה אחת ולתמיד.

אברהם נגוסה: אני חושב שבתכנית החדשה של שילוב יוצאי אתיופיה, משרד החינוך יכול להיות מודל לחיקוי בעניין הזה, אם ייקח את הנושא הזה וישים אותו וישלב אותם.

אברהם נגוסה: אנחנו מביעים בדרך זו גם קריאה למשרד החינוך לעשות את הצעד הזה ולשלב אותם.

אברהם נגוסה: נשמע מהנציגים.

אברהם נגוסה: אני מברך את חברת הכנסת טלי פלוסקוב שהגיעה לדיון.

אברהם נגוסה: היינו בוועדת הרווחה ואני יודע עד כמה הנושא חשוב לה, עד שהיא עזבה את הדיון שם והגיעה לפה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: קודם כל ניכנס להצגת התכנית.

אברהם נגוסה: אני מבקש מעירית בירן, סגנית מנהל המינהל הפדגוגי במשרד החינוך להציג את הדברים.

<עירית בירן: בוקר טוב.

<עירית בירן: לפני שאני אכנס פנימה לתוך התכנית המפורטת, אני רוצה לדבר מספר משפטים על העקרונות.

<עירית בירן: אנחנו במשרד החינוך מקימים בימים אלה צוות היגוי מלווה להפעלת התכנית, כולל שילוב של נציגי הקהילה, כדי שיהיו אנשים בתוך הצוות המלווה, שיעקבו אחרי ההתפתחות, אחרי הפירוט של התכנית, אחרי הנתונים היותר מדויקים שהתכנית בעצם תביא לשיפור ויהיו אנשים שגם יראו מה קורה ואיך זה קורה, ולא רק יראו נתונים סטטיסטיים מרחוק.

<עירית בירן: מנכ"לית המשרד ביקשה שאנחנו נשב על הכנת חוזר מנכ"ל מדויק למנהלי בתי הספר עם הוראות ברורות כיצד עליהם לנהוג, עם רוח הדרך החדשה, בהמשך, וגם זה בתהליך.

<עירית בירן: הנושא השנתי, או בשלוש השנים האחרונות, כנושא מרכז בפיתוח שבתי הספר עבדו עליו, אם אנשים זוכרים היה האחר הוא אני אצל השר הקודם, וכרגע הוחלט לקחת את אותו רעיון, אבל ללכת איתו עוד צעד אחד קדימה ולדבר על הפסיפס הישראלי ולחזק את המקום של הילד עם השונות מהמקום שהוא בא ולתת מקום לקהילה של בני הקהילה האתיופית בתוך בתי הספר וגם בעבודה הכללית בין בתי הספר בלמידה.

<עירית בירן: וזה חלק מהנושא שירוץ גם בשנת הלימודים השנה וגם לתוך שנת הלימודים הבאה.

<עירית בירן: זה לא יהיה משהו שהוא חד פעמי, אלא משהו שירוץ.

<עירית בירן: בימים אלה יושבים על הכנסת פרקים נוספים בהוראת היסטוריה והמורשת של תלמידי מדינת ישראל, גם את הפרקים שהתבקשו להכניס, כדי שיהיה יותר ידע לילדי ישראל.

אברהם נגוסה: בשלב זה הצטרף אלינו חבר הכנסת עודד פורר.

אברהם נגוסה: הוא היה מנכ"ל משרד העלייה והקליטה, הוא מכיר את התכנית מההתחלה.

אברהם נגוסה: תודה שהצטרפת.

<עירית בירן: עכשיו אני אכנס קצת פנימה.

<עירית בירן: רק עוד שני נושאים.

<עירית בירן: אנחנו כמובן הולכים עם ההחלטה של הדרך החדשה, שכל התכניות תהיינה אינטגרטיביות ולא הומוגניות, כדי לתת לילדים באמת הרגשה שהם חלק מהחברה הישראלית והמקהילה הישראלית, שהם חלק מהפסיפס הישראלי; ואנחנו בתהליך לעבור תכנית-תכנית ולעשות יחד עם הגורמים המפעילים של התכניות ויחד עם בתי הספר, את השינוי.

<עירית בירן: החלטה נוספת היא להשתמש בכלי שנציגים של חלק מהמשרדים מכירים.

<עירית בירן: יש כלי שנקרא תמ"י – מערכת ממוחשבת שפותחה בשביל התכנית הלאומית לילדים ונוער בסיכון, למעקב אחרי מה קורה עם ילדים שמקבלים טיפול.

<עירית בירן: יש לתמ"י וריאציה שנקראת תמ"י בית ספרית, זו מערכת ממוחשבת שהיא מוצפנת, לא רואים שמות, אבל כן רואים שילד מקבל טיפול בתוך בית ספר.

<עירית בירן: אפשר לראות את ההתפתחות, את השינוי ואת הטיוב של המערכת.

<עירית בירן: אם רואים שהילד לא מתפתח או התכנית לא נותנת מה שהוא צריך, בית הספר יודע מי הילד, או אותה תכנית שמטפלת בבית הספר – יודעים מי הילד.

<עירית בירן: אנשים מבחוץ רק יודעים סטטיסטיקה.

<עירית בירן: אפשר יהיה לעקוב בצורה יותר מדויקת אחרי כל ילד מטופל, ואנחנו כרגע עובדים עם כל התכניות, לאט-לאט, להכניס אותן, ללמד אותם לעבוד הכלי, כך שיהיה כלי ממוחשבת.

<עירית בירן: נשאלנו בביקורת המדינה איך נעשה את זה, אז זו תהיה אחת הדרכים באמת לראות את הצורה המקצועית, איך הדברים מתפתחים.

<עירית בירן: זה בגדול ובעקרונות.

<עירית בירן: אני אלך כמובן מהמקום שהכי קל לנו במשרד החינוך, וזה נושא של שיפור הישגים.

<עירית בירן: מאחר שאנחנו מודדים את שיפור ההישגים עם שני כלים בעצם.

<עירית בירן: בחינוך היסודי ובחטיבות הביניים מה שאנחנו קוראים מבחני מיצ"ב, ובחינוך העל יסודי בבחינות הבגרות.

<עירית בירן: אנחנו קבענו יעד לשיפור במקצועות היסוד כמובן, אנחנו לא נכנסים לכל מקצוע, אבל בשפות, זאת אומרת עברית, אנגלית ומתמטיקה.

<עירית בירן: השר שלנו הדגיש את מתמטיקה יותר ממקצועות אחרים, אבל אנחנו מדברים על שלושת המקצועות, כי גם לגבי אנגלית אי אפשר בעצם אחר כך להגיע לאוניברסיטה בצורה נאותה או לתעסוקה.

<עירית בירן: אז חשוב ששלושת המקצועות האלה יקבלו בקרה מאד מדויקת ולכן המקצועות האלה בתכנית הוגדרו כמקצועות שאנחנו נלווה אותם – גם בתכניות בחינוך היסודי, גם בחטיבות הביניים וגם בחינוך העל יסודי.

<עירית בירן: אני לא אשתמש בשמות, כי זה לא יגיד לכם כלום, זה תכניות שחלקן פותחו בתוך משרד החינוך, חלקן תכניות שפותחו לאורך השנים יחד עם גורמים נוספים, אבל הן תכניות שאנחנו יודעים שהן תכניות שיודעות לקחת ילד מנקודה א' ולהעביר אותו לנקודה ב'.

<עירית בירן: כל התכניות האלה תעבודנה בצורה אינטגרטיבית כמובן, לא תהיה אף תכנית שהיא מבדלת.

<עירית בירן: במקביל לעבודה בתוך בתי הספר עם אותם תלמידים על המקצועות שהם נראים לנו קריטיים, אנחנו רוצים לעשות עבודה עם המשפחות.

<עירית בירן: עוד פעם, אינטגרטיבית, של אותו בית ספר, באותו יישוב, כי המחקר מראה שילדים שמקבלים גיבוי בבית לתהליכים הבית ספריים, יותר קל להם להתמודד.

<עירית בירן: שיש אותה שפה, אם בית ספר אומר אנחנו רוצים שילד יקרא אחר הצהריים או בערב 20 דקות כל יום, אז שהאמא והאבא יידעו שבית הספר מבקש, יבינו מה הסיבה, יבינו איך צריך לעשות אם מבקשים.

<עירית בירן: שילד יעזור להורים בקניות, כשלומדים חשבון גם בעבודה עם כסף.

<עירית בירן: תהיה עבודה של בית הספר, ועל זה אנחנו בונים עכשיו תכנית יחד עם הייעוץ של שפ"י, שהוא הייעוץ החינוכי שלנו, כדי ללמד את בתי הספר איך לעשות.

<עירית בירן: אנחנו גם כותבים איך לעשות את זה וגם נגייס מדריכות שתיכנסנה ותלווינה את בתי הספר, מעבר לתכניות הקיימות, כדי שבית ספר יידע איך לחבר את ההורים וגם כעבודה עם ההורים, בשעות מתוקצבות, שאף אחד לא יגיד שהוא עושה את זה בהתנדבות, אלא באמת שמנו בתקציב סכום שמכבד את המקום הזה, שאנחנו להורים לחזק את ההורות שלהם בעבודה בתוך בית הספר.

<עירית בירן: לא את ההורות שלהם בבית.

<עירית בירן: עוד פעם, זה איזה שהוא דיאלוג.

<עירית בירן: כי אחת התלונות ששמענו בשולחנו העגולים, זה שכאילו באים כל מיני אנשים מלמעלה ואומרים לנו איך תהיו הורים טובים.

<עירית בירן: אז לא על זה אנחנו מדברים.

<עירית בירן: אנחנו מדברים על חיבור או יצירת שפה משותפת בין המוסד החינוכי, בין התהליכים שילד עובד במוסד החינוכי לבין הבית.

<עירית בירן: זה אינטגרטיבי ולא הומוגני, וזה עקרונות שאנחנו נלך איתם לאורך כל הדרך.

<עירית בירן: גם את זה אנחנו נעשה עם בקרה על התכניות, כדי לראות שבאמת התהליך מביא פירות ושגם ההורים מרוצים וגם קורא משהו עם התהליך החינוכי שהילד עובר בתוך בית הספר .

<עירית בירן: אנחנו מיקדנו את שני התהליכים האלה כרגע בבתי ספר שיש בהם אוכלוסייה בריכוז גבוה, מ-30% ומעלה של ילדים בני הקהילה, כדי שבאמת הם יקבלו ראשונים את הטיפול.

<עירית בירן: יש לנו ארבע שנים ובהמשך אנחנו נצא גם בפתיחה בבתי ספר שהאחוזים בהם יותר נמוכים, אבל חשבנו שחשוב להתחיל עם בתי הספר שהריכוז הוא יותר גבוה.

<עירית בירן: אני יודעת שנשאלתי על החיבור שלנו גם בוועדת ביקורת המדינה ובעוד כמה מקומות.

<עירית בירן: אנחנו יורדים עם חלק מהתכניות שהיו קודם מבדלות בעל יסודי, יורדים איתן לתוך היסודי, כי אנחנו חושבים שמאחור מדי להתחיל עם ילד בחטיבת ביניים.

<עירית בירן: חלק מהביסוס של שפה זה בתכניות של אחר הצהריים, כמו עבודה עם ה-up, או תכניות אחרות של אחר הצהריים.

<עירית בירן: אנחנו יורדים איתן לחינוך היסודי וגם שם אנחנו עם כל העקרונות שעד עכשיו ציינתי.

עודד פורר: ומה קורה בחינוך בעל יסודי?

<עירית בירן: אנחנו ממשיכים לעבוד בעל יסודי.

<עירית בירן: גם בעל יסודי נעשה שינוי.

<עירית בירן: אני תיכף אכנס לעל יסודי, כי אנחנו הולכים לעשות כמה שינויים בעל יסודי.

<עירית בירן: בעל יסודי כמובן נעבוד גם אינטגרטיבי וגם באמת בבקרה, כי אנחנו רוצים להגיע למצב שאנחנו שיפרנו את הזכאות לבגרות, אבל אנחנו חושבים שהירידה ליסודי והשיפור במצב המיצבים, יביא לנו את ההנפה בטווח הארוך יותר.

<עירית בירן: כי אם ילד הגיע לחטיבת הביניים והוא עומד בסטנדרט שאנחנו מצפים מכל ילד בסוף כיתה ו' – בעברית, באנגלית ובמתמטיקה – יותר קל לו אחר כך בהשתלבות בחטיבת הביניים.

<עירית בירן: חטיבת הביניים היא מקום שהילדים נאספים מהרבה בתי ספר והתחרות קשה והרבה פעמים ילדים שלא באו מספיק מבוסס עם השפות, יותר קשה להם.

<עירית בירן: אנחנו מדברים על בגרויות עם הממוצע, בדקנו עכשיו את הבגרויות גם של ילדי הארץ, גם בני הקהילה וגם ילידי אתיופיה בני הקהילה.

<עירית בירן: אנחנו עומדים היום על 53%.

<עירית בירן: אנחנו רוצים לצמוח ל-68%.

<עירית בירן: אנחנו רוצים לראות את זה בארבע שנים יעד, לעלות מעבר לממוצע הארצי.

<עירית בירן: זאת אומרת ממש לנסות לדחוף אותם בצורה ממוקדת למעלה.

<עירית בירן: התכניות הן גם תכניות תוספתיות שהיום ישנן בבתי הספר וחלק מבתי הספר-.

<עירית בירן: תראו, חלק מהבעיה שהבדיקה העלתה לנו, זה שהרבה פעמים אמרו הילד נמצא בפל"א, למשל.

<עירית בירן: יושבים לידי דוד ושרי, ובפל"א, אז הוא לא צריך להיות גם בליבם של כל הילדים האחרים שהיו בבית הספר.

<עירית בירן: לא.

<עירית בירן: אנחנו אומרים לבית הספר, קודם כל שיהיה במה שבית הספר קיבל במשאב תוספתי כדי לחזק יחד עם כל בני כיתתו לקראת בגרות, ואחר כך יש לו את התוספתי שהוא מקבל בתכניות אחרות.

<עירית בירן: ובזה אנחנו כבר בקיץ האחרון - - -

עודד פורר: סליחה שאני קוטע אותך, התכניות האלה, המבדלות, ממשיכות?

<עירית בירן: שלנו במשרד החינוך לא.

<עירית בירן: אני לא יודעת מה קורה בפל"א.

<עירית בירן: בתכניות משרד החינוך - - -

<קריאה: גם שלנו לא.

<קריאה: פל"א העולמית הייתה תכנית אינטגרטיבית.

<עירית בירן: אוקיי.

<עירית בירן: התכניות של משרד החינוך לא תהיינה יותר תכניות מבדלות.

<עירית בירן: כרגע, לשנה הקרובה, אנחנו בשנת מעבר עם תכנית אחת ואחר כך אני אכנס אליה, כי היא קצת יותר מורכבת, אבל כל התכניות האחרות הן כרגע בתהליך להכניס ילדים, להוסיף לתוך הקבוצות.

<עירית בירן: אני לא רוצה שיוציאו ילד בן הקהילה כדי להכניס ילד אחר.

<עירית בירן: אלא אם הקבוצה הייתה של חמישה תלמידים ומרחיבים את הקבוצה עכשיו לשבעה או לשמונה, מצרפים עוד ילד, שניים, שלושה כלא בני הקהילה, כמובן עם אותם צרכים.

<עירית בירן: זאת אומרת לא נכניס בפערים.

<עירית בירן: אם קבוצה עבדה על לקראת 3 יחידות או 4 יחידות או 5 יחידות מתמטיקה, נצרף ילדים דומים מתוך אותו בית ספר, מאותה שכונה, כדי שהם ירגישו שאנחנו לא פוגעים, אנחנו משפרים את התהליך, מצרפים אליהם עוד ילדים, מרחיבים את הקבוצות.

אברהם נגוסה: אני יכול לבקש ממך לחזור עוד פעם על התוצאות של הבגרות?

<עירית בירן: אוקיי.

<עירית בירן: התוצאות האחרונות שיש לנו ביד שנמדדו ונבדקו, יש לנו 53% זכאות במחזור האחרון, שיש לנו כרגע תוצאות ביד.

אברהם נגוסה: מיוצאי אתיופיה?

<עירית בירן: יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: 53%?

<עירית בירן: 53% יוצאי אתיופיה, ילידי הארץ וילידי אתיופיה.

<עירית בירן: אני בכוונה אומרת בני הקהילה.

אברהם נגוסה: ממתי הנתון הזה?

<עירית בירן: תראה, של השנה האחרונה אנחנו עוד בעיבוד.

<עירית בירן: זה תמיד שנה אחת לפני.

אברהם נגוסה: 2014.

<עירית בירן: 2014.

<עירית בירן: תמיד יש לנו שנה אחת רברס.

<עירית בירן: אני מקווה שהתוצאות של השנה האחרונה יהיו יותר טובות והיעד הוא של 68% בארבע השנים הקרובות.

<עירית בירן: להעלות.

עודד פורר: מה הממוצע הארצי?

<עירית בירן: אני חושבת 54%.

<עירית בירן: 54% ומשהו.

<עירית בירן: אני לא זוכרת בדיוק.

אברהם נגוסה: הזכאות הארצית היא 67.8%.

<עירית בירן: כן.

<עירית בירן: ואם אנחנו - - -

עודד פורר: ותוך 4 שנים בעצם אתם מתחברים לממוצע הארצי?

<עירית בירן: אנחנו רוצים מעבר.

<עירית בירן: רוצים להגיע ל-68%.

<עירית בירן: 64% היה בפעם האחרונה שמדדנו.

<עירית בירן: עכשיו, אני רוצה עוד משהו.

<עירית בירן: אנחנו רוצים למקד וגם להביא, למקד את הנושא של להגדיל את כמות הילדים שהולכים ל-5 יחידות באנגלית ובמתמטיקה, כי זה בעצם כרטיס הכניסה לתוך האוניברסיטאות.

<עירית בירן: למכללות אפשר גם עם 4 יחידות ועם 4 להיכנס.

<עירית בירן: לאוניברסיטאות היום צריך 5 יחידות, וזו המטרה שאנחנו נסמן אותה ואנחנו הולכים לעבוד במדויק.

<עירית בירן: אני רוצה להעלות עוד נושא.

<עירית בירן: אנחנו רוצים להגדיל, להכפיל ולשלש את כמות הילדים שבאים גם למה שאנחנו קוראים לו מועד קיץ.

<עירית בירן: אתם יודעים שיש הרבה ילדים שניגשו, הוציאו ציון מסוים, משפרים אותו בקיץ.

<עירית בירן: גם שם, מאחר שחלק מהילדים לא לומדים, חלק מהם יוצאים לפנימיות – מועד הקיץ מיועד לאלה שגרים בקהילה.

<עירית בירן: אנחנו רוצים גם לצרף לתוך מה שאנחנו קוראים המועד השלישי, כי ראינו שילדים שהם בני הקהילה, שהגיעו למועד השלישי בקיץ האחרון, שיפרו באחוזים מדהימים את ההישגים שלהם.

<עירית בירן: זאת אומרת שהעבודה המרוכזת בקיץ, רק על מקצוע אחד – מתמטיקה, או רק על אנגלית – הקפיצה את התוצאות.

<עירית בירן: הם מגיעים לתוצאות מאד יפות.

<עירית בירן: בקיץ האחרון הצלחנו לאסוף כמות לא גדולה, כי לא היו לנו הרבה משאבים.

<עירית בירן: לקיץ הבא אנחנו הולכים לרכז מאמץ וגם ילדים שבפנימיות, לאסוף אותם בתוך הקהילה להצטרף למועד קיץ, יחד עם המורים שלהם בקהילה, כדי לחזק את הנושא של הבגרויות.

<עירית בירן: הנושא של שפה הוא נושא שאנחנו רוצים להשקיע בו מאמץ, כי אנחנו חושבים שהשפה העברית היא בכלל אבן נגף בחברה הישראלית היום, לא רק בקהילה, ואנחנו חושבים שילדים שרמת הבקיאות שלהם בשפה, במעבר בין ו' ל-ז' היא בקיאות תקינה, הם קראו מספיק, אוצר המילים שלהם מספק, הם מסוגלים לעשות פענוח כמו שצריך, התוצאות שלהם יותר טובות.

<עירית בירן: גם על זה אנחנו נעשה עבודה מרוכזת, עם הצוותים בבתי הספר.

<עירית בירן: פה אני רוצה להיכנס לנושא של טיפוח מצוינות.

<עירית בירן: אנחנו עשינו בדיקה בכל התכניות שאנחנו מפעילים במשרד החינוך לטיפוח מצוינות ואנחנו ראינו אלף שחלקם הסטטיסטי ביחס לכלל האוכלוסייה הוא יותר נמוך, ואנחנו הולכים פה לפעול אלף בצורה ממוקדת, לחזק אותם מתוך הנתונים שבהמלצות בית ספר, לתוך התכניות של מצוינות.

<עירית בירן: יש לנו היום 600 ילדים בתכניות המצוינות.

<עירית בירן: אנחנו רוצים להכפיל את כמות הילדים בתכניות המצוינות.

<קריאה: מה זה?

<עירית בירן: תכניות מצוינות.

<עירית בירן: אני מדברת על משרד החינוך, אני לא מדברת על גופים, בבקשה.

<עירית בירן: משרד החינוך מפעיל, יש לו אגף לטיפוח מצוינות ומחוננים.

<עירית בירן: אנחנו הולכים להיכנס בבית קודם כל.

<קריאה: אופ"ק למשל זה משרד החינוך?

<קריאה: אופ"ק נסגר.

<עירית בירן: והוא עבד דרך משרד הקליטה, לא?

<עירית בירן: דרך הג'וינט, אוקיי.

<עירית בירן: אני מדברת על תכניות משרד החינוך.

<עירית בירן: יש תכניות של משרד החינוך ושם אנחנו הולכים לרכז מאמץ, כדי להכפיל את כמות הילדים בתכניות המצוינות שלנו ואת המחוננים, ולעבוד על כלי האבחון.

<עירית בירן: כי אחד הדברים שאמרו לנו אותם פסיכולוגים שמתעסקים באבחון, זה שהכלים שלנו לא רגישי תרבות.

<עירית בירן: אנחנו משתמשים בארץ בכלים שהם לא מספיק רגישי תרבות, בכלל כדי להרחיב ולעשות שונות.

<עירית בירן: אנחנו ראינו אותה תופעה.

<עירית בירן: יש לנו גם ביקורת עם דוברי השפה הערבית, שכמות הילדים שלהם לא תואמת את אחוזם באוכלוסייה.

<עירית בירן: אנחנו עושים עבודה.

<עירית בירן: פה, במקרה זה נעבוד מאד מדויק.

<עירית בירן: לשנה הבאה כבר אמרנו נוסיף שעות לפסיכולוגים שעושים את האבחונים, כדי לתת כן גישור ותיווך רגיש תרבות, כדי שיהיה יותר קל לראות, באמת גם לנקות את העניין הזה, שעוד פעם, זו בעיית שפה הרבה פעמים, לנקות את בעיית השפה וההמשגה, כדי שילדים שיש להם את היכולת, יגיעו לתכניות המצוינות, כדי להגיע כמה שיותר מהר ליותר ילדים בתכניות המצוינות; ופה אנחנו נשקיע מאמץ מאד מרוכז בשנה הקרובה ובארבע השנים הקרובות.

<עירית בירן: אני מאמינה שאחר כך אנחנו נגיע למצב שהם חלק מהאוכלוסייה.

<קריאה: מה יש היום?

<עירית בירן: אמרתי, 600 ילדים אותרו בתוך תכניות מצוינות של משרד החינוך.

<קריאה: וזה היעד?

<עירית בירן: לא פיצלתי לפי כל תכניות.

<עירית בירן: מבחינתי מחונן או מצוין זה אותו דבר מבחינת כמות.

<עירית בירן: מבחינת האחוזים, כי זה אותן תכניות, הם יושבים באותן מסגרות וכן הלאה.

אברהם נגוסה: הצטרפה אלינו חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

<קריאה: אפשר בבקשה לבקש שכל מי שמדבר יציג את עצמו, שנכיר אחד את השני?

אברהם נגוסה: כן.

אברהם נגוסה: כרגע רשות הדיבור היא של נציגת משרד החינוך.

אברהם נגוסה: כל אלה שנכנסים, אני מבקש שתשמרו על התור שלכם.

אברהם נגוסה: תהיה לכם זכות דיבור.

אברהם נגוסה: בואו נתמקד בהצגת התכנית.

<עירית בירן: אם כבר דיברתי על כלי אבחון, אותו דבר אנחנו כרגע התחלנו בעבודה לשינוי הכלים לאיתור ילדים לחינוך המיוחד, כדי שיהיו יותר רגישי תרבות, כדי שהשינוי, הקושי התרבותי או השפתי לא יפיל ילדים לתוך החינוך המיוחד, שלא אמורים להיות שם.

<עירית בירן: כן לא לפגוע בילדים שכן זקוקים לחינוך המיוחד, שיקבלו את השירות שמגיע להם.

<עירית בירן: כי כשיודעים שילד שהוא בחינוך המיוחד ומחויב לזכאות, הוא גם מקבל תוספת שעות, תוספת טיפול וכן הלאה.

<עירית בירן: לתת את הכלים כדי לפרוץ את הדבר הזה, שלא יהיו טעויות על רקע של חוסר רגישות של כלים לאבחון, לא רגישים תרבותית.

<עירית בירן: זה נושא שהוא ממש קריטי בישראל ואנחנו כרגע התחלנו איזו שהיא עבודה בנושא של הפיתוח ואני מקווה שכמה שיותר מהר נוכל לבוא הנה בעוד שנה, להגיד יש לנו כלי חדש, שעומד בסטנדרטים, שנותן את התשובה הנכונה וכן הלאה.

<עירית בירן: נושא נוסף שעלה לשולחנות העגולים אצלנו, זה הנושא של קידום נוער.

<עירית בירן: אנחנו רוצים קודם כל להבטיח שאותם אנשים שטיפלו בילדים, שנמצאים כרגע בקידום נוער, כמובן יישארו.

<עירית בירן: אני לא יודעת אם אתם יודעים, אבל בגלל כל השינויים של תכנית החומש, הייתה פגיעה וחלק מהרשויות לפטר אותם.

<עירית בירן: אנחנו אמרנו סליחה, את עובדי קידום הנוער אל תפטרו, הם חייבים להישאר ויש תקצוב מיוחד לעניין הזה של עובדי קידום הנוער, אבל אנחנו רוצים להקטין את כמות הילדים יוצאי הקהילה בתוך הטיפול של קידום נוער והחזרתם לתוך מסגרות נורמטיביות, לבתי הספר על כל הרצף.

<עירית בירן: חלק מהעבודה היא לעבוד עם האגף החדש שלנו – ילדים ונוער בסיכון.

<עירית בירן: גם שם לתת כלים להבנה, לשונות וכן הלאה ולעזור להם כדי לעשות את הדחיפה של הילדים לתוך החינוך הנורמאלי, למערכת החינוך הרגילה ולא להיות בקידום נוער.

<עירית בירן: אנחנו כן אומרים, גם שם בתוך קידום נוער, העבודה היא אינטגרטיבית, לא הומוגנית חס וחלילה.

<עירית בירן: חלק מעובדי קידום הנוער שהם בני הקהילה, יתנו שם גם לילדים אחרים, כי אנחנו חושבים שלהביא מישהו שסיים אוניברסיטה והוא עומד בכישורים וכן הלאה, אפילו אם אתה בן קהילה כזאת או אחרת, ותיק בישראל, דור שלישי - סתם, זרקתי את זה – ויש הרבה כאלה, שהמטפל שלך ועובד קידום נוער שלך הוא בן הקהילה, לדעתי זו הצלחה.

<עירית בירן: ולכן אנחנו אמרנו שהעבודה היא אינטגרטיבית, בלי הבדל, בלי שינוי וגם החלוקה עם העובדים.

<עירית בירן: אני חושבת שבסך הכל זה משהו שהוא חשוב מאד.

<עירית בירן: אני אכנס לעוד סעיף אחד שקשור אלי ואחר כך אני אעביר את רשות הדיבור לגילי דנה, להמשך דיבור בנושא של תנועות הנוער.

<עירית בירן: אחד זה הנושא של הוואוצ'רים.

<עירית בירן: דובר בשולחנות העגולים על זה שהרבה ילדים עם כישרונות באומנות ובספורט, לא מצליחים להגיע בגלל קושי כלכלי של ההורים להיכנס לחוגים שיש בעיר שלהם, בשכונה שלהם או במתנ"ס שלהם.

<עירית בירן: אנחנו בתכנית של הדרך החדשה שמנו משאב מאד צבוע ומאד ברור, שהמטרה שלו היא בעצם סבסוד.

<עירית בירן: הוא יופיע כמלגה לאותו ילד שאותו בית הספר איתר אותו ואמר הילד רוצה ללכת ללמוד מוסיקה, מחול, תיאטרון, או ספורט, כל מה שבאמת בכישורים שלו, כדי שלא נגיע למצב שילדים שרוצים ויש להם את הכישרונות ומעוניינים ללכת, ולא רק למה שבית הספר נותן, כי יש לנו גם לבתי הספר – קרן קר"ב וכל מיני דברים.

<עירית בירן: מעבר למה שבית הספר נותן בשוטף שלו, מעבר למה שהוא מקבל בהארכת יום הלימודים שלו בתוך בית הספר, אלא באמת משהו שהוא אינטגרטיבי, בקהילה, כדי לעזור להורים.

<עירית בירן: אנחנו רוצים לעבוד בצורה של מלגות או משהו שהוא סבסוד, וואוצ'ר לכל ילד, שבאמת ילדים רוצים, עם כמובן התחייבות של המשפחה שהילד ילך.

<עירית בירן: שלא יהיה מצב שהמדינה שמה משאב והילד לא הלך.

<עירית בירן: נצטרך לראות איך אנחנו בונים את זה וזה משהו שהוא בתהליך.

אברהם נגוסה: לפי התכנית, עם כמה ילדים אתם רוצים להתחיל?

<עירית בירן: אנחנו רוצים להגיע ל-4,000 ילדים בשנה.

אברהם נגוסה: מאד חשוב שתתני לנו את נקודת המוצא מבחינה מספרית – עם כמה ילדים אתם מתחילים ולכמה ילדים אתם רוצים להגיע.

אברהם נגוסה: כך זה יהיה יותר ברור לנו.

<עירית בירן: אין לנו כרגע ילדים שאנחנו נותנים להם וואוצ'רים, זה משהו חדש.

<עירית בירן: אנחנו מדברים על 4,000-4,500 ילדים בשנה שאנחנו רוצים לתת להם את הוואוצ'רים האלה.

<עירית בירן: כמובן שהקהילות הראשונות יהיו קהילות שכבר יש בהן עבודה, יותר קל להגיע, ואחר כך נעבור לאחרים.

אברהם נגוסה: 4,000 ילדים בשנה?

<עירית בירן: 4,000-4,500 ילדים בשנה.

<עירית בירן: אתה רוצה על כל נושא שאני אגיד?

<עירית בירן: בעבודה עם הורים אנחנו גם מדברים על קבוצות של בסביבות 4,000 בשנה.

<עירית בירן: הדרכת בתי ספר, צוותים של בית ספר – מדברים על בסביבות 40 בתי ספר בשנה.

<עירית בירן: מדברים על הגדלת כמות הילדים שאנחנו נטפל בהם שמית לבגרות.

<עירית בירן: כרגע בעל יסודי אנחנו מדברים על 6,000 ילדים בשנה.

<עירית בירן: בחינוך היסודי גם יש לנו כמויות שהולכות וגדלות.

<עירית בירן: מצוינות כבר אמרתי לכם, יש לנו 600, אנחנו רוצים לעלות ל-1,200.

<עירית בירן: נראה איך אנחנו עולים מכל שנה לשנה.

אברהם נגוסה: 6,000 מהעל יסודי?

<עירית בירן: כן.

<עירית בירן: בנושא של מורים, שזה גם נשאל.

<עירית בירן: אנחנו רוצים להיכנס להרחבת תכנית.

<עירית בירן: אנחנו איתרנו מעל 300 מורים בני הקהילה.

<עירית בירן: אנשים אמרו לי שזה לא נכון, אבל כשבדקתי, אני רוצה להגיד לכם שבחינוך הקיבוצי, שאולי חלק מכם לא מכירים בכלל, מצאתי המון מורים שעובדים, למשל בגשר הזיו בבית הספר היסודי.

<עירית בירן: אז יכול להיות שאנשים לא יודעים.

<עירית בירן: הם מצפים לראות אותם דווקא בתוך הקהילה.

<עירית בירן: לא.

<עירית בירן: רוב המורים משתתפים בכל מיני מקומות בארץ.

<עירית בירן: איפה שהם גרים, איפה שמתאים להם הם השתבצו.

<עירית בירן: כבני הקהילה הם השתבצו במערכת החינוך.

<עירית בירן: אנחנו הבטחנו לוועדה לביקורת המדינה - והיית שם - לשלוח להם רשימה מסודרת בטבלה – איפה הם עובדים, כמה שעות.

<עירית בירן: רובם, בדקתי, היה לי זמן לבדוק מאז שהייתי כאן – רובם עובדים במשרות מלאות ולא 8-10 שעות כמו שאמרו לי.

<עירית בירן: זה לא נכון.

<עירית בירן: מעל 300 מורים.

<עירית בירן: את הכל נעביר לוועדה לביקורת המדינה, לא שמית, כי אסור לנו להעביר.

<קריאה: זו הפתעה.

<עירית בירן: כן, הבעיה היא שרוב האנשים מחפשים את זה מתחת לפנס והם לא מתחת לפנס.

<עירית בירן: גם אותי הפתיע אותי לראות את הפיזור בקריית שמונה, בבתי ספר באילת.

<עירית בירן: הם לא מלמדים כילידי הקהילה, הם מלמדים איפה שהם מצאו שיבוץ והלכו לעבוד איפה שהם גרים, שם הם שולחים את המשפחות שלהם לעבוד.

<קריאה: כולל יועצות חינוכיות?

<עירית בירן: כולל יועצות, אבל הכמות של היועצות לא הייתה משהו בולט.

<עירית בירן: רובם מורים.

אברהם נגוסה: מורים או מגשרים?

<עירית בירן: מורים, לא מגשרים.

<עירית בירן: מגשרים לא ספורים אצלנו כמורים.

אברהם נגוסה: אז יש היום מעל 300 מורים במערכת החינוך?

<עירית בירן: היום.

<עירית בירן: רובם במשרות מלאות.

<עירית בירן: אתה תקבל את המסמך הזה דרך הוועדה לביקורת המדינה.

אברהם נגוסה: אני אשמח מאד.

עודד פורר: סליחה, מתוך כמה מורים?

<עירית בירן: לא זוכרת בעל פה את כל המורים במדינת ישראל, אבל תזכרו שאנחנו נותנים שירות ל-2 מיליון ילדים בישראל.

<קריאה: 130,000-140,000 מורים.

<עירית בירן: משהו כזה.

<עירית בירן: אני לא זוכרת בדיוק.

<עירית בירן: אנחנו נותנים שירות ל-2 מיליון ילדים בערך.

<עירית בירן: אנחנו מתכננים כרגע להגיע ל-600 מורים ב-4 השנים הקרובות, כאלה שהם משובצים למשרות מלאות בתוך מערכת החינוך, עם ליווי בקליטה.

<עירית בירן: מגייסים אותם בתוך הסמינרים ובתוך המוסדות להשכלה גבוהה.

<עירית בירן: מלווים אותם בתכניות לתוך בית הספר, באמת בשיבוץ.

<עירית בירן: עד השיבוץ ומלווים אותם בשלוש השנים הראשונות, כדי לראות שהם באמת שם.

<עירית בירן: אחרי שלוש שנים מורה במדינת ישראל בדרך כלל מקבל קביעות.

<עירית בירן: רק אם יש איזו קטסטרופה אז לא.

<עירית בירן: אני מקווה שבאמת נגיע ביעד ל-600 מורים, שנראה לי שאנחנו נעשה את זה.

<עירית בירן: בתכנית יהיה גם ליווי, תהיה גם הדרכה, כדי שבאמת המורים גם ייכנסו עם איזה משהו תוספתי, מעבר לכניסה.

<עירית בירן: הם עוד פעם, בתוך תכניות אינטגרטיביות ולא הומוגניות.

<קריאה: המורים האלה מועסקים על ידי משרד החינוך או דרך עמותות?

<עירית בירן: לא, משרד החינוך ורשתות.

<עירית בירן: בעל יסודי אין במדינת ישראל.

<עירית בירן: משרד החינוך לא מממן.

<עירית בירן: הוא מממן, אבל לא משלם שכר בעל יסודי – י'-י"ב זה רשתות חינוך או בעלויות ורשויות מקומיות.

<עירית בירן: גם גיל 3 ועד כיתה ט', משרד החינוך משלם שכר.

<עירית בירן: אנחנו נפרוש את זה בפני הוועדה לביקורת המדינה.

<עירית בירן: תזכרו שיותר קשה לנו עם ילידי הארץ, כי בן אדם לא רושם בשום מסמך איפה נולדו ההורים שלו כשהוא הולך לעבודה ויש לנו בעיה עם זה.

<עירית בירן: קל לנו לאתר את אלה שלא נולדו בארץ ובזה אנחנו עומדים על 300 מורים בטוח ויכול להיות שיש עוד.

<קריאה: הרבה יותר.

<עירית בירן: עוד פעם, אנחנו לא יודעים, כי אין לנו כרגע - - -

<קריאה: ילידי הארץ שהם מורים?

<עירית בירן: לילידי הארץ שהם מורים – אתה לא רושם איפה ההורים שלך נולדו.

<עירית בירן: אבל זה ילך ויגדל, כי רוב הילדים היום במערכת החינוך הם ילידי הארץ, אז לאט לאט אתם תראו שרוב הילדים שאנחנו מטפלים הם ילידי הארץ.

<עירית בירן: אני מבקשת להעביר את רשות הדיבור לגילי דנה, שתדבר על הנושא של החינוך ה - - -

אברהם נגוסה: אולי לפני זה אחזור על תוצאות מבחני הבגרות.

אברהם נגוסה: אני רוצה להראות לך טופס ואני רוצה שנתייחס לזה.

אברהם נגוסה: אלה נתוני תוצאות הבגרות של מכון ברוקדיל.

<עירית בירן: אתה מדבר על התוצאות.

אברהם נגוסה: את מכירה את זה?

<עירית בירן: בטח.

<עירית בירן: הייתי איתך אפילו בכנס.

אברהם נגוסה: אוקיי.

אברהם נגוסה: אז את רואה את החלק הראשון של כל אלה שמשתתפים בתכניות ואת התוצאות.

אברהם נגוסה: החלק השני זה אלה שלא משתתפים בתכניות.

אברהם נגוסה: למשל, הכללי – כמעט 72% - אלה שמשתתפים וסף אוניברסיטה זה כמעט 45%.

אברהם נגוסה: אלה שלא משתתפים זה 51% וסף האוניברסיטה זה 29.4%.

אברהם נגוסה: את רואה?

<עירית בירן: ה-31.29 זה הנתון האחרון שיש למשרד החינוך.

אברהם נגוסה: לא, לא, רגע, רגע.

אברהם נגוסה: נגיע לזה.

אברהם נגוסה: 31 מדבר על כללי.

אברהם נגוסה: אני מדבר עכשיו על מה שמעניין אותי פה, אלה שמקבלים ואלה שלא מקבלים.

<עירית בירן: אתה מתכוון לזכאות?

אברהם נגוסה: לא, מבחינת התמיכה.

עודד פורר: מבחינת מי משתתף בתכנית ומי שלא משתתף בתכנית.

אברהם נגוסה: נכון.

אברהם נגוסה: וזה מה שצריך לעודד אותנו לעשות עוד יותר ואני חושב שזה לא רק 67% כמו שאת אמרת.

אברהם נגוסה: אם עושים נכון, אפשר להגיע גם ליותר.

אברהם נגוסה: רואים לפי אלה שמשתתפים פה.

אברהם נגוסה: כשעושים השוואה עם הממוצע הארצי בסוף, זה 68%, לעומת 72% מעל הממוצע הארצי.

<עירית בירן: אני חושבת שגם אני אמרתי את הדבר הזה, שכשעובדים איתם מרוכז, מקבלים תוצאות.

<עירית בירן: זה ברור לנו ואנחנו מקווים לעשות, אבל אנחנו חושבים שצריך גם לטפל ולא להשקיע את כל הכסף רק בעל יסודי, כי אם אנחנו נטפל גם בקדם יסודי וגם ביסודי וגם בחטיבת הביניים, יכול להיות שלא נצטרך תכניות תוספתיות.

<עירית בירן: בעוד 10 שנים נשב כולנו פה ונגיד – אפשר לעבוד איתם כמו כל ילד במדינת ישראל.

<עירית בירן: אני לגמרי מסכימה איתך שצריך להשקיע - - -

אברהם נגוסה: בהחלט.

אברהם נגוסה: זו פשוט דוגמא שמראה גם ליסודי, לא רק לעל יסודי.

<עירית בירן: זה ברור.

<עירית בירן: ברור לנו שצריך לעבוד ממוקד.

<עירית בירן: תראו, יש כאן כל הזמן את המתח.

<עירית בירן: מצד אחד אנחנו צריכים לעבוד ממוקד ואינטגרטיבי.

<עירית בירן: מצד שני יש ילדים שאולי לא צריכים בכלל את העזרה שלנו.

<עירית בירן: יש אחרים שצריכים עזרה.

<עירית בירן: צריך לבנות תכניות וככה אנחנו רוצים לעבוד.

<עירית בירן: תכניות המותאמות למה שהילד צריך וגם צריך לעבוד עם הצוותים שלו.

<עירית בירן: כי בסוף אם הצוות בבית ספר מסוים יודע מה לעשות ונותן את השירות כמו שצריך, לא צריך מערכות תוספתיות.

<עירית בירן: ואת זה אנחנו רואים בכל מדינת ישראל.

<עירית בירן: תזכרו שבמקביל אנחנו גם נכנסנו עם התקצוב הדיפרנציאלי.

<עירית בירן: אתה מצטרף לישיבות שלנו בוועדת החינוך והצגנו את התקצוב הדיפרנציאלי בוועדת החינוך.

<עירית בירן: אנחנו נותנים לבתי הספר שכרגע הם גם במצב סוציו אקונומי נמוך וגם בתי הספר לא יודעים לעשות את העבודה הנכונה – נתנו מעטפת, קיבלנו תוספת תקציב מהאוצר כדי לבנות מעטפת מלווה לבתי הספר.

<עירית בירן: את אותו דבר אנחנו רוצים לבנות כאן.

<עירית בירן: אני לגמרי מסכימה, אבל גם צריך לבנות את התשתיות.

<עירית בירן: זה לא מספיק שאנחנו נטפל בילדים.

<עירית בירן: נגיד אני עירית בירן, קיבלה תכנית תוספתית, היא הצליחה, היא הלכה לבגרות, היא הלכה לקורס קצינים, היא הלכה אחר כך לאוניברסיטה והיא היום מה שהיא היום.

<עירית בירן: אני אומרת צריך לבנות את התשתית כדי שמחר בבוקר או בעוד ארבע שנים, ילד יגיע - ולא חשוב איפה במדינת ישראל – יגיע לבית ספר ויקבל את הטיפול המיטבי עם ידע, עם כלים של המורה גם לשונות התרבותית, גם למה שהיא צריכה לשים לב יותר לעומק.

<עירית בירן: גם לזה שעושים לה מעקב ובקרה על כל הילדים בבית הספר שלה, על כל הילדים בכיתה שלה.

<עירית בירן: זאת אומרת אלה הדברים שאנחנו עובדים עליהם וזה הכיוון.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: רק בקצרה אני חייב לומר שאני מאד שמח לראות את השינוי שקרה במשרד החינוך.

עודד פורר: אנחנו עברנו, הממשלה עברה תהליך מאד מאד עמוק בשנה וחצי האחרונות של השולחנות העגולים, והעובדה שסוף סוף מתייחסים לקהילת יוצאי אתיופיה כחלק אינטגראלי מהחברה והיא לא מטופלת באיזה שהוא אגף של עולים – שהוא טוב – אבל הוא טוב לעולים עד 10 שנים בארץ – אלא באגף הפדגוגי של משרד החינוך ומקבלים את התכניות המלאות ומפה ואילך אפשר יהיה רק להוסיף.

עודד פורר: אני מקבל גם את הגישה שההשקעה בגילאים הנמוכים יותר תניב את התוצאות גם להמשך.

עודד פורר: הרי בסוף הפערים נפתחים באזור כיתה ג' ולא בכיתה י'-יא'-יב'.

עודד פורר: ואם נטפל בפערים דווקא בגילאים הנמוכים, אז נצליח למצוא את האיזון.

עודד פורר: אבל חשוב בדרך הזו לא לעשות את ההפרדה ואת ההבדלה.

עודד פורר: מהנוכחות שלי בזמנו בשולחנות העגולים ומכל מה ששמענו, ואני חושב שגם ממה שראינו בשנה האחרונה, דווקא ההפרדה הזו, ההבדלה הזו, היא צועקת לשמיים; ויש ערך גם בלימודים המשותפים.

עודד פורר: אגב, הערך הוא לא רק לילדים יוצאי אתיופיה, הערך הוא גם לחברה הישראלית, שגדלים ביחד.

עודד פורר: זה משהו שהוא אלמנטארי בעיני ולצערי בעשור האחרון קצת עשו באמת בידול מופרז.

עודד פורר: כן הייתי שמח לדעת וזה מופיע בעמוד האחרון שלכם – לגבי התכניות על המורשת.

עודד פורר: זה לא מספיק לדעתי באיזו שהיא שעה פעם בשבוע או שבוע עליה.

עודד פורר: אני חושב שההיכרות של החברה הישראלית עם המורשת של העלייה מאתיופיה וכל הסיפור של הדרך של העלייה והגבורה של העלייה, חשוב שיילמד בבתי הספר בצורה הרבה יותר עמוקה, כחלק מהנרטיב שאנחנו חיים אותו פה, הנרטיב של העלייה לארץ שמהעלייה הראשונה דרך כל העליות, כולל העלייה הזו, שהיא מאד מאד מיוחדת בסיפור שלה והייתי שמח לשמוע גם התייחסות לעניין הזה לגבי נושא המורשת.

<עירית בירן: תראו, אנחנו כרגע בתהליך של כתיבת חומרים ומתווה, כדי שכל מורה תוכל.

<עירית בירן: הרעיון הוא שלא יהיה שיעור שכל הכיתה לומדת שיעור על המורשת, אלא להיכנס במשהו אינטגרטיבי לתוך ההוראה המלאה של בתי הספר.

<עירית בירן: שלא יהיה מצב שילד בגן או מכיתה א' ועד כיתה יב' למד בצורה לא מסודרת, אלא ממש לבנות מערכת שטווה את זה לתוך מערכת החינוך.

<עירית בירן: המפמ"רים יושבים היום על העניין הזה, כולל שיבוץ של יחידות לתוך הוראת ההיסטוריה, הוראת הגיאוגרפיה, הוראת מורשת.

<עירית בירן: כל נושא, כל תחום שאנחנו נוגעים בו – ייכנס לשם.

<עירית בירן: אני מקווה שנוכל בהמשך להציג לכם גם מה נבנה בצורה מסודרת, ממש איזה פרקים, באיזה יחידות וכן הלאה.

<עירית בירן: זה כרגע בעבודה.

<עירית בירן: באזרחות כמובן ובכל נושא שאנחנו רוצים להיכנס אליו.

<עירית בירן: אנחנו גם הכנסנו אותו לתוך המתווה העבודה על מניעת גזענות שהוא מאד חזק כרגע בתהליך בתוך משרד החינוך, כי אני רוצה שכל כיתה תתעסק בזה.

<עירית בירן: היו יותר מדי גילויים בחברה של ילדים – אולי מחוסר ידע וחוסר הבנה – ואני מקווה שבטווח הארוך באמת אפשר יהיה גם להציג הישגים בעניין הזה.

<עירית בירן: יותר קשה לבדוק שינוי עמדות אצל ילדים.

<עירית בירן: חשבנו שיש לנו איזה שהוא כלי, אבל אנחנו מחפשים כלי לבדוק את שינוי העמדות.

<עירית בירן: את החומרים, את הלמידה, את העשייה, אנחנו מתכננים.

אברהם נגוסה: בעניין המורשת, אני הגשתי הצעת חוק שמחייבת את משרד החינוך ללמד את המורשת של כל העדות.

אברהם נגוסה: הצעת החוק הזאת מתקדמת ואז נחייב אתכם בחוק.

אברהם נגוסה: האם יש חברי כנסת שרוצים להתייחס או שנמשיך עם גילי דנה, ממשרד החינוך.

טלי פלוסקוב: אני ברשותך רוצה להגיד כמה מילים.

טלי פלוסקוב: אחד, אני רוצה באמת סוף סוף לברך על כך שאנחנו, חברי הוועדה, עדים לתכנית שהממשלה בנתה וחלק מכם הייתם פה איתנו כשאנחנו דרשנו מהממשלה להציג בפנינו את תכנית הפעולה.

טלי פלוסקוב: מה שאהבתי מאד בהצגת הנושא שלך, זה שאתם משתמשים בשפה של נציגי הקהילה, וזה מאד מאד חשוב.

טלי פלוסקוב: כי אני טוענת וטענתי שללא שיתוף פעולה עם הקהילה, גם אם אנחנו נשקיע עכשיו מיליארדים, זה לא יעבוד.

טלי פלוסקוב: אנחנו חייבים את הקהילה, אנחנו חייבים להבין את השפה שהם מדברים בה, אנחנו חייבים להבין איפה המצוקות ורק אם אנחנו נלך ביחד ובאמת נשתמש בשפה שהם משתמשים, אז יבינו אותנו כמדינה.

טלי פלוסקוב: אחרת אנחנו מדברים בשפה אחרת לגמרי.

טלי פלוסקוב: לכן על כך אני באמת רוצה לברך ואני מאמינה שהיום אנחנו שומעים רק נציגים של משרד החינוך ובעתיד יהיו לנו גם משרדים נוספים.

אברהם נגוסה: אנחנו נקבל את כל התכניות, אחת אחת.

טלי פלוסקוב: מצוין.

אברהם נגוסה: היום זה משרד החינוך.

טלי פלוסקוב: אני עוד מעט צריכה לצאת שוב בחזרה לוועדה, אבל אני אשמח כמובן לשמוע את התגובה של נציגי הקהילה, כי זה בעיני הכי חשוב כאן בנושא הזה.

אברהם נגוסה: אני אמרתי בהתחלה שהממשלה אישרה שלוש תכניות בעלות של 300 מיליון שקלים לחינוך, רווחה ובריאות.

אברהם נגוסה: היום אנחנו עוסקים בחינוך.

אברהם נגוסה: אנחנו נכנס וועדה גם בנושא הרווחה והבריאות.

טלי פלוסקוב: יופי, מצוין.

טלי פלוסקוב: זה בדיוק מה שרציתי לשמוע.

אברהם נגוסה: נשמח לשמוע אם יש לך מה להוסיף, גילי דנה.

<גילי דנה: תודה.

<גילי דנה: גילי דנה.

<גילי דנה: אני מייצגת את מינהל חברה ונוער, שהוא חלק ממשרד החינוך והוא אחראי על החינוך החברתי-ערכתי בבית הספר ובקהילה.

<גילי דנה: אנחנו עובדים עם כלל ילדי ישראל על מצוינות וחוזקות, כי אנחנו מאמינים בחיובי, בחוזקות, ביכולות ותפקידנו לטפח ולחזק אותם.

<גילי דנה: אני אתייחס לגבי הדרך החדשה לכמה מסגרות שבהן אנחנו תוקצבנו ואותן אנחנו עומדים להעלות בצורה משמעותית מבחינת השתתפות בני הקהילה.

<גילי דנה: ראשית, הנושא של מנהיגות נוער והשתתפות בתנועות נוער וארגוני נוער.

<גילי דנה: אלה נושאים שהם באחריותנו ואנחנו מעוניינים מאד להוסיף ולהרבות את בני העדה כחניכים במסגרות האלה, כי אנחנו רואים אותם ואני לא צריכה לשכנע על תפקיד מסגרות מנהיגות ותנועות נוער, אבל מעבר לחשיבות, זה גם כרטיס כניסה לחברה הישראלית.

<גילי דנה: זה גם נורמות.

<גילי דנה: זה שפה.

<גילי דנה: זה הרבה יותר מאשר להיות חניך בצופים או בבני עקיבא.

<גילי דנה: יש לנו עבור זה דרך יישומית ייחודית וכתבנו לעצמנו שאנחנו מבקשים להעלות את מספר חניכי העדה בארגונים ובתנועות הנוער מ-8,000 השנה ל-12,000.

<גילי דנה: זו קפיצה גדולה של 4,000 חברה.

<גילי דנה: זה אחד.

<גילי דנה: מעבר לזה, הכנה לצה"ל.

<גילי דנה: שוב צה"ל, מעבר לחשיבות הערכית והאישית של כל אחד מאזרחי ישראל לשרת בצה"ל, שוב, כרטיס כניסה לחברה הישראלית.

<גילי דנה: וכולנו יודעים פה שהנתונים של הגיוס של בני העדה גבוהים - במיוחד אצל הבנים – גבוהים מהממוצע הארצי.

<גילי דנה: אצל הבנות – אותו דבר כמו כלל בנות ישראל.

<גילי דנה: אצל הבנים – גבוה במיוחד.

<גילי דנה: צריך לציין את זה.

<גילי דנה: כאב הלב הוא על זה שהנשירה מסיבות שונות ואי סיום השירות – גבוה מהממוצע הארצי.

<גילי דנה: גבוה בנשירה, בכליאה, לצערנו גם התאבדויות.

<גילי דנה: הנתון הזה לא מניח ואסור שיניח את ליבנו בלילה וביום.

<גילי דנה: ולצורך העניין הזה, שוב, הוא מתוקצב על ידי הדרך החדשה.

<גילי דנה: אנחנו עושים הרבה, אבל אף פעם זה לא מספיק.

<גילי דנה: ב-250 כיתות נוספות לכיתות שאנחנו עושים עכשיו, שעל פי המספר הן פשוט עתירות עולים.

<גילי דנה: עוד 250 כיתות על ה-250 כיום.

<גילי דנה: תהיה הכנה בית ספרית לצה"ל יותר מוגברת, כנ"ל ב-60 שכונות עתירות עולים.

<גילי דנה: הכנה לצה"ל חוץ בית ספרית יותר מוגברת ומתוגברת, הרבה פעמים על ידי יוצאי העדה.

<גילי דנה: עבודה גם עם הורים נורא חשובה לנו.

<גילי דנה: רק לאחרונה גייסתי בחורה שסיימה במכללת קיי הנחיית הורים, והיא מבאר שבע ואמרתי לה שאנחנו מיעדים אותה להנחות הורים בני הקהילה, ללוות ילדים שמתגייסים לצה"ל, כי זה לא בסוציאליזציה שלהם.

<גילי דנה: אני לא צריכה להסביר את זה.

<גילי דנה: והיא אמרה לי, אני מתגייסת לזה בלי בכלל לדעת אם יש שכר וכמה שכר.

<גילי דנה: אני מתגייסת כי אני הייתי טירונית יחידה במחלקה, שלא קיבלתי חבילה מההורים.

<גילי דנה: לא כי אין להם לשלוח לי שוקולד או אינג'רה.

<גילי דנה: כי אין להם אוריינטציה לשלוח לי חבילה לטירונות, ומהמקום הזה אני מתגייסת להיות מדריכת הורים ליוצאי העדה.

<גילי דנה: היא עצמה כמובן נולדה בארץ, גדלה בארץ, אבל אף אחד לא שלח לה חבילה.

<גילי דנה: זה פינטס.

<גילי דנה: זה כלום מהשירות הצבאי.

<גילי דנה: אז הנחיה להורים וליווי הורים לפני שהבן או הבת מתגייסים ותוך כדי השירות, על ידי בן הקהילה או בת הקהילה.

<גילי דנה: אז זה לגבי עבודה חוץ בית ספרית.

<גילי דנה: מעבר לזה, בשנת השירות במכינות הקדם צבאיות, שהן תוכניות עילית שמתנדבים אליהן, זה לא חובה, זה כיתה י"ג, זה לפני הצבא וזה דחיית שירות בצבא, גם כאן שנת שירות וגם מכינות קדם צבאיות.

<גילי דנה: גם כאן אלף זה עולה כסף להורים ויצרנו קרן מלגות להורים, למשפחה, על מנת שהעניין הכספי לא יהיה פה המכשול.

<גילי דנה: מעבר לזה, אני פונה לכל הנציגים פה ועם חלקכם יש לנו כבר קשרי עבודה וקשרים אישיים.

<גילי דנה: יש לנו מחסום, קיר זכוכית שאנחנו לא יכולים לחצות אותו, בגיוס החברה למכינות קדם צבאיות.

<גילי דנה: כי עוד פעם, זה לא בסוציולוגיה.

<גילי דנה: זאת אומרת אח שלו או אחות שלו לא עשו את זה.

<גילי דנה: אבא שלו בוודאי לא ואמא שלו גם לא, אז למה שהוא ילך למכינה קדם צבאית?

<קריאה: תנועת אחרי.

<גילי דנה: אחרי.

<גילי דנה: יש להם 1,000.

<גילי דנה: אנחנו רוצים 2,000.

<גילי דנה: ועוד.

<גילי דנה: אני מניתי.

אברהם נגוסה: אם כך תתמקדי במספרים, זה יעזור לנו מאד.

<גילי דנה: אז הכל כתוב.

אברהם נגוסה: כמה צעירים, זה מאד חשוב לנו.

<גילי דנה: המספרים אצלי.

<גילי דנה: אני חוזרת, המשתתפים בתנועות ובארגוני נוער – מ-8,000 ל-12,000, 4,000 בני נוער תוספת.

אברהם נגוסה: כלומר כל שנה 1,000, זה היעד שלכם.

<גילי דנה: כן, נכון.

<גילי דנה: זה לא מעט, חברה, זה לא מעט.

<גילי דנה: זו עבודה מאד קשה וכאן אני נורא מחזקת את המגשרים, שאולי אחר כך תרצה לתת להם את המקום.

<גילי דנה: יש לי שורשים אתיופים קצת, סיפרתי לדוד.

<גילי דנה: הייתה לי הזכות לקלוט את עולי אתיופיה במבצע שלמה בשישי שבת, כי ניהלתי מרכז לצעירים אתיופים בעיינות, כמו בכל כפרי הנוער.

<גילי דנה: וקיבלנו יום אחד טלפון חשאי להתייצב בשדה התעופה שישי-שבת.

<גילי דנה: אז יש לי פינה חמה מאד בלב ודאגה גדולה מההיכרות שלי.

<גילי דנה: אז אמרנו 4,000 בני נוער בתנועות ובארגוני נוער, ואני מאד רואה את המקום של המגשרים לעזור לנו, לסייע, לגייס את הקליינט האחרון ולהביא אותו לתנועה אצלו ביישוב.

<גילי דנה: כי זה לא בראש שלו להגיע.

<גילי דנה: של הרבה חברה לא בראש שלהם להגיע.

<גילי דנה: לא מעניין אותם, אבל אני יודעת למה זה טוב בשבילו.

<גילי דנה: סליחה שאני פטרוניסטית, אבל אנחנו כהורים, לפעמים הורים אני אומרת כמו הרים, רואים קצת יותר גבוה מהילדים.

<גילי דנה: קצת יותר גבוה.

<גילי דנה: ואני יודעת למה כדאי שהוא יהיה בבני עקיבא או בצופים.

<גילי דנה: לא בשביל החוויה היומיומית והסוציאליזציה בוודאי.

<גילי דנה: מה זה ייתן לו גם אחר כך.

<גילי דנה: ראייה קצת יותר לאופק.

<גילי דנה: לגבי שנת שירות, יש היום כ-250 מתנדבים בשנת שירות ואנחנו רוצים להכפיל בעוד 250 מתנדבים תוך שנה שנתיים.

אברהם נגוסה: יש היום 250 ואתם רוצים עוד 250?

<גילי דנה: כן, להכפיל.

אברהם נגוסה: לשנה או לארבע שנים?

<גילי דנה: ל-4 שנים.

<גילי דנה: 50, 100.

<גילי דנה: אם אני אצליח לעשות את זה, אנחנו, זה לא אני, זה בפרישה ארצית.

<גילי דנה: זה דחיית שירות.

אברהם נגוסה: אבל זה לארבע שנים.

<גילי דנה: כן, אבל כמה יש במחזור שמסיים?

<גילי דנה: כמה חברה ילידי הארץ יוצאי אתיופיה מסיימים י"ב?

<גילי דנה: כמה?

<גילי דנה: אני אגיד לכם, פחות מ-4,000 בשנה.

<גילי דנה: גם לשנת שירות ילידי הארץ, מתוך כולם, לשנת שירות הולכים אולי 10%.

<גילי דנה: אז גם פה אני עושה.

<גילי דנה: הכל פרופורציונאלי.

<גילי דנה: בתנועות הנוער אני יכולה להגיד 4,000, כי זה הרבה שכבות.

<קריאה: נשמח לכל אחד מעל 250.

<גילי דנה: הלוואי.

<קריאה: אני חושבת שברגע שיראו שזה קורה, אנשים ירצו להצטרף.

<גילי דנה: בטח.

<גילי דנה: הם יהיו השגרירים.

<גילי דנה: אנחנו הולכים עם בוגרי אחרי לגייס אותם.

<גילי דנה: בוגרי אחרי חוזרים לקהילה ומגייסים כדוגמא אישית.

<גילי דנה: הלוואי ויותר, אבל אנחנו חייבים להיות ריאלים.

<גילי דנה: זה לא חוכמה לזרוק מספרים.

<גילי דנה: אנחנו עם היד על הדופק.

<גילי דנה: גם מכינות אופק, יש מכינות קדם צבאיות שגם שם, אתם רואים – שנת שירות וקדם צבאיות זה דומה במספרים.

<גילי דנה: יש היום כ-250-300 בכל אחת מהמסגרות האלה וכל אחת מהן אנחנו רוצים להכפיל ב-4 שנים ואנחנו זקוקים לכולם כדי לחדור את קיר הזכוכית הזה ולהגיע לשם.

<גילי דנה: בנוסף לזה אמרנו גם השכונות – 60 שכונות, מהן נוסף ל-60 שכונות שעובדות היום, להיכנס פנימה להכנה לצה"ל אחרי צהריים, ו-250 כיתות בית ספריות לצורך העניין הזה של הכנה לצה"ל.

<גילי דנה: זאת אומרת יש לנו פה ראייה, איך אמר שר החינוך – אני מחזק את התכנית הזאת, אני רוצה להשקיע בה הרבה משום שאם אני לוקח בן/בת העדה ומתחיל להשקיע בה גם בכיתה ג' ו-א', כמו שעירית פרשה.

<גילי דנה: אבל בזמן הקריטי הזה של ההתבגרות ועיצוב הזהות, ב-י' - אני משקיע ואני מקבל את התוצאות גם בצה"ל עם פחות נשירה וכרטיס כניסה לחברה הישראלית ממקום איתן – אני משקיע בתכנית הזאת.

<גילי דנה: לא מספיק לטעמנו, אבל כן, יש השקעה נוספת.

<גילי דנה: עד כאן.

<גילי דנה: שאלות?

אברהם נגוסה: תודה רבה לכם, נציגי משרד החינוך על מה שהצגתם לנו.

אברהם נגוסה: יש לי שאלה אחת, לפני שאני עובר לחלק השני, כפי שהצגתי בהתחלה, בעניין של עובדי מרכז ההיגוי.

אברהם נגוסה: אני רוצה לשאול שאלה אחת.

אברהם נגוסה: במסגרת התכנית הזאת, מה המדיניות שלהם או מה התכנית שלכם או האסטרטגיה שלכם – לעבוד בשיתוף פעולה עם המגזר השלישי.

אברהם נגוסה: במגזר השלישי, כידוע, אנחנו יודעים שיש גם ניסיון וגם יש משאבים.

אברהם נגוסה: איך אתם מנצלים את זה?

<עירית בירן: קודם כל אני לא יודעת אם אתם יודעים, אבל משרד החינוך הוא בין המובילים בהסדרה של עבודה עם המגזר השלישי.

<עירית בירן: אנחנו מקיימים פורום קבוע של חשיבה עם המגזר השלישי ועושים עבודה בשיתוף.

<עירית בירן: אנחנו בונים איתם מאגר של כל התכניות, כדי שמנהל בית ספר יידע מה יש בכלל, לאו דווקא בנוגע לבני הקהילה.

<עירית בירן: אני מדברת על בכלל, תכניות שמתערבות בתוך בתי הספר ועושות עבודה עם ילדים שהם תלמידי בית ספר או גן.

<עירית בירן: מאגר התכניות הוא בעצם היום איזה לוח או מאגר דיגיטלי אינטרנטי.

<עירית בירן: כל אחד יכול להיכנס.

<עירית בירן: הבקשה שלנו – שלא ייכנסו תכניות שהן לא במאגר.

<עירית בירן: אנחנו מבקשים מעמותות שרוצות להמשיך לעבוד לעלות.

<עירית בירן: אנחנו מחברים את העמותות עם הגורמים המקצועיים, כדי לראות שהם לא עושות-.

<עירית בירן: תראו, אנחנו גם עלינו על זה שיש כתות שעובדות בבתי ספר, כל מיני דברים.

<עירית בירן: המאגר גם עושה טיוב של העבודה.

<עירית בירן: לפעמים מכוון.

<עירית בירן: עמותה עושה באותו מקום.

<עירית בירן: אתם יודעים, מנהלים היו נורא חכמים, כל אחד בא ואמר, אני יודעת מה, אני מביא לך 5,000 דולר, אני מביא לך 200,000 שקלים, כמו בנק כזה, מי שבא, במיוחד בין חדרה לגדרה.

<עירית בירן: אם הלכת צפונה או דרומה, ראית שכמעט ואין התערבויות וכמובן שלא לדבר על פריפריות חברתיות.

<עירית בירן: הצורך היום הוא אלף גם לכוון לאן נכנס המגזר השלישי, וב' לראות שהוא עושה עבודה פדגוגית, דידקטית ונכונה עם ילדים ולא גורם לנזקים.

<עירית בירן: יש אנשים מאד עשירים בארץ שהביאו כל מיני רעיונות שלהם והם חשבו שמותר להם לעשות מה שמתאים ופסיכולוגים שלנו אמרו שזה נזק לילדים.

<עירית בירן: אנחנו לא רוצים שזה יקרה.

<עירית בירן: אז לכן מצד אחד פתחנו את בתי הספר, עושים הסדרה, אומרים למנהל בית הספר תשמע, אתה צריך לעשות תכנית עבודה בית ספרית.

<עירית בירן: להגיד למה אתה צריך גם את זה וגם את זה ולא להגיד כיתה א/1 מקבלת את זה וכיתה ב/2 מקבלת את זה, אלא לעשות סדר עם העניין הזה.

<עירית בירן: אני לא יודעת כמה אתם מודעים לזה, אבל בתי הספר מחויבים היום בוועדה מלווה.

<עירית בירן: בוועדה המלווה יושבים גם נציגי הרשות המקומית וגם נציגי הפיקוח וגם נציגי הורים ובחינוך העל יסודי גם נציגי ועד התלמידים, ביסודי עוד לא.

<עירית בירן: כמובן צוות בית הספר ומציגים את תכנית העבודה.

<עירית בירן: ואם תכנית העבודה עם המגזר השלישי מתאימה, אז יופי.

<עירית בירן: מקבלים אישור ורצים הלאה.

<עירית בירן: כמובן מציגים גם את הצד הפדגוגי, גם את המטרות, גם את המדדים וכן הלאה.

<עירית בירן: ההסדרה הזאת לאט לאט בונה עבודה יותר מסודרת ויותר טובה.

<עירית בירן: אנחנו מסכימים שיש דברים נפלאים ואנחנו גם הולכים לחפש אותם וללמוד אותם, אבל הם צריכים ללכת דרך הצינורות שבנינו יחד עם המגזר השלישי, יחד גם עם המדינה.

<עירית בירן: המשרדים החברים שלנו גם עושים כל מיני תכניות וגם איתם אנחנו עושים הסדרה, כדי שהדברים יהיו בשיתוף פעולה.

<עירית בירן: לפעמים אנחנו פתאום מצאנו שמשרד התחבורה עושה תכנית בבתי ספר.

<עירית בירן: אז גם לחבור למשרד התחבורה בבקשה, בואו דרך הדלת הראשית ונעשה עבודה בשיתוף ובהסדרה.

<עירית בירן: אז זה התהליך שלנו בנושא של עבודה עם המגזר השלישי.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: בשלב הזה יש שאלות.

אברהם נגוסה: בבקשה צגה.

<צגה מלקו: אני אגיד בקצרה.

<צגה מלקו: קודם כל אברהם, אדוני יושב הראש, אני מאד מברכת, למרות שאני מכירה את הוועדות שנים רבות וכבר יכולתי לעשות פרופסורה, אבל ממה ששמעתי היום, אני לא יודעת, אני חושבת שזו אחת הישיבות שמו שאומרים – ההיסטוריה חוזרת על עצמה.

<צגה מלקו: כאילו שאנחנו לפני 30 שנה, מה שהיה.

<צגה מלקו: זה מה שאני הבנתי.

<צגה מלקו: אני אתן לכם דוגמא לגבי מה שדובר על ההורים, המשלוח, המתנות, דברים כאלה.

<צגה מלקו: חברה, תבינו, אחוז גבוה של מתגייסים היום לצה"ל הם ילידי הארץ, אז ההורים שלהם כבר הרבה שנים פה, נעשו עבודות וחלקם כבר שירתו גם בצה"ל.

<צגה מלקו: לכן כל מה שנעשה, מה שהיה בשנות ה-90 או בשנות ה-80, זה כבר השתנה.

<צגה מלקו: אדוני יושב הראש, אני רוצה לשאול שאלה.

<צגה מלקו: כשמדובר על הישגי הבגרות, חברה, יש תופעה מאד מעניינת.

<צגה מלקו: הישגי הבגרות, מספר הזכאים יוצאי אתיופיה מבחינת הבגרות, כמה אחוז – 33%.

<צגה מלקו: השאלה האם הבגרות הזאת מאפשרת להם להתקבל להשכלה גבוהה.

<צגה מלקו: אנחנו רואים תופעה מדאיגה, שיש מגמות שנותנים להם ללמוד אמהרית.

<צגה מלקו: תגידי לי, באמהרית 5 יחידות – מה אני אקנה לתלמיד או לתלמידה?

<צגה מלקו: באיזה חוג הם יכולים להתקבל באוניברסיטה?

<צגה מלקו: מה זה יכול לתרום?

<צגה מלקו: לכן אני חושבת בואו נפסיק את המספרים ונסתכל על האיכות.

<צגה מלקו: האיכות של הבגרות.

<צגה מלקו: זה בראש ובראשונה.

<צגה מלקו: לא יכול להיות.

<צגה מלקו: אני רואה אנשים שלמדו אמהרית במגמה של 5 יחידות, תגידו לי – לאיזה פקולטה הם יתקבלו?

<צגה מלקו: אין לימודי אמהרית בישראל באוניברסיטה.

<צגה מלקו: גם אם הם ילמדו, אין בזה תעסוקה.

<צגה מלקו: צריך לחשוב על זה.

<צגה מלקו: לכן לא צריך סטטיסטית להגדיר את המספר.

<צגה מלקו: להפסיק לספור סטטיסטית.

<צגה מלקו: זה באמת מטעה.

<צגה מלקו: זה הגורם הכי מטעה.

<צגה מלקו: בנוסף, אני יכולה להגיד שאת כל מה שנאמר פה אני שמעתי אם לא לפני זה, לפחות לפני 20 שנה.

<צגה מלקו: אדוני יושב הראש, אברהם, גם אתה בא לפה לוועדות.

<צגה מלקו: שום דבר לא השתנה.

<צגה מלקו: אנחנו מחכים לתוצאה.

<צגה מלקו: מבחן התוצאה זה מה שמעניין, לפי דעתי.

<צגה מלקו: בנוסף, לגבי התכנית – איפה שריכוז גבוה, לדעתי די לחשוב על זה.

<צגה מלקו: היום ילידי הארץ, רוב ילידי הארץ הם תלמידים.

<צגה מלקו: כל אחד גר איפה שהוא רוצה.

<צגה מלקו: צריך לעזור לו איפה שהוא נמצא, לא רק כי בריכוזים.

<צגה מלקו: יליד מבקש עזרה, התשובה היא – אתה לא נמצא באזור איפה שיש ריכוז גבוה.

<צגה מלקו: ילד שנמצא במערב ראשון לציון לא יקבל תגבור, אלא אם כן הוא צריך לגור ברמת אליהו.

<צגה מלקו: דברים כאלה צריך לקחת בחשבון.

<צגה מלקו: זה לא המספר – היום גדלנו ממספר כזה לכזה.

<צגה מלקו: שנית, בגלל שאין לי זמן ואני צריכה להגיע לעוד עבודה, אני רוצה לדבר על מספר העובדים המגשרים.

<צגה מלקו: אם משרד החינוך מאמין במגשרים, בוודאי שאנחנו מאמינים בזה, למה המגשרים האלה כל שנה צריכים להיות תחת איום שיפטרו אותם?

<צגה מלקו: משרד החינוך יכול לקלוט אותם.

<צגה מלקו: אדוני יושב הראש, אני חושבת שפה צריך להיות מעקב.

<צגה מלקו: הכסף הזה נזרק.

<צגה מלקו: אנחנו הפכנו להיות כספומט לכל הגופים.

<צגה מלקו: די.

<צגה מלקו: מספיק.

<צגה מלקו: אנחנו רוצים תוצאה.

<צגה מלקו: לכן אני חושבת שיש להתכנס בעוד כמה זמן ולהמשיך.

<צגה מלקו: כדי שלא יהיה כמו חוק ייצוג הולם של יוצאי אתיופיה.

<צגה מלקו: החוק הזה הוא חוק מאד יפה.

<צגה מלקו: תרשה לי להגיד שאנשים שהביאו את החוק הזה, חבר הכנסת אופיר אקוניס, השר אקוניס וציון פניאן.

<צגה מלקו: זה חוק מאד יפה, אבל כל שנה כשישבנו פה במעקב, משרד הבריאות היו אומרים יש לנו 500 עובדים, אבל כמעט כל העובדים היו בניקיון.

<צגה מלקו: בחוק לא מדובר על זה.

<צגה מלקו: לכן גם לגבי המגשרים, גם לגבי המורים, תרשו לי, זה צריך להיות בצורה כזאת.

<צגה מלקו: כבר עברו 30 שנה.

<צגה מלקו: מי שמשרת בשירות צבאי היום רובם ילידי הארץ.

<צגה מלקו: כל הכישלונות שלנו, מה שתגידו בצבא – נשירה, התאבדויות, זה סימן שאלה גדול.

<צגה מלקו: יש פה משהו שלא מתקתק.

<צגה מלקו: למה בשנות ה-90 לא קרתה הנשירה?

<צגה מלקו: למה בשנות ה-80 זה לא קרה?

<צגה מלקו: עולים בשנות ה-80 היו יותר עשירים משנות ה-90 או מילדים שנולדו פה?

<צגה מלקו: הילדים שלי מצבם יותר טוב ממני.

<צגה מלקו: ככה צריך להיות, נכון?

<צגה מלקו: אני חושבת שיש להפסיק את הדברים בנפרד.

<צגה מלקו: זה אנחנו.

<צגה מלקו: תפסיקו.

<צגה מלקו: די.

<צגה מלקו: עכשיו יש את התכנית הזאת שאוטוטו הולכת להיגמר, תכנית אמיר, בנפרד.

<צגה מלקו: לא צריך.

<צגה מלקו: הילד שלי לומד בבית ספר רגיל, כמו כולם.

<צגה מלקו: פתאום יביאו איזה קורס בנפרד ליוצאי אתיופיה?

<צגה מלקו: תחשבו גם על זה, איזה רושם זה משאיר?

<צגה מלקו: לכן אני באמת מתנצלת, שאני ככה התפרצתי, אם כבר נתתם לי את הדלת.

<צגה מלקו: אדוני יושב הראש, אני מאד מעריכה את זה.

<צגה מלקו: אני כבר הייתי בכמה ועדות והתייאשתי ולמרות זאת באתי היום.

<צגה מלקו: אני אמשיך לבוא, כנראה זה הגורל שלו, אבל צריכים לפתור.

<צגה מלקו: לכן אני באמת מבקשת, אתם יודעים מה, אני רוצה לראות תוצאות.

<צגה מלקו: אני לא רוצה להרגיש שאני פסימית.

<צגה מלקו: אני רוצה לראות תוצאה.

<צגה מלקו: יש כוונות טובות, אבל עם כוונות לא הולכים לשום מקום.

<צגה מלקו: תוצאה.

<צגה מלקו: איכות הבגרות קובעת את העתיד.

<צגה מלקו: כמה יחידות באנגלית, כמה יחידות במתמטיקה, כמה יחידות בעברית.

<צגה מלקו: במיוחד מתמטיקה.

<צגה מלקו: שלא יספרו לנו יש לך פה 2 וכו' וכבר הגעת ל-21 נקודות – יש לך בגרות.

<צגה מלקו: אחרי זה הבגרות הזאת לא שווה לשום דבר.

<צגה מלקו: זה מה שקורה.

אברהם נגוסה: תודה רבה צגה.

אברהם נגוסה: בהמשך למה שצגה אמרה בעניין המגשרים, אנחנו עוברים לנושא הבא בעניין המגרשים.

אברהם נגוסה: כמו שאמרתי בהתחלה, יש היום בין 60 ל-65 עובדים אשר המשכורות שלהם או התכניות שלהם משולמות על ידי משרד החינוך.

אברהם נגוסה: מי שממן את הגוף הזה זה משרד החינוך.

אברהם נגוסה: לפי הבדיקה שעשיתי, המשכורת של העובדים מגיע מהתקציב של משרד החינוך.

אברהם נגוסה: אם כך, מה הבעיה להפוך אותם לעובדי משרד החינוך?

אברהם נגוסה: למה הם צריכים להיות כל שנה בחרדה ובסכנת פיטורין?

אברהם נגוסה: לפני שמשרד החינוך יתייחסו בנושא, אתן את רשות הדיבור לנציג כוח לעובדים.

אברהם נגוסה: תציג לנו בבקשה את העניין ואחר כך נבקש גם את רחל ממרכז ההיגוי להציג לנו ובהמשך אני רוצה שמשרד החינוך יתייחסו לעניין הזה.

<אבנר מהרט: תודה על ההזדמנות הזאת.

<אבנר מהרט: תודה ליושב ראש הכנסת, מר אברהם נגוסה - - -

אברהם נגוסה: ועדת העלייה.

אברהם נגוסה: אני לא מתנגד להיות יושב ראש הכנסת, אבל אני יו"ר ועדת הקליטה.

<אבנר מהרט: יכול להיות שאני מתרגש.

<אבנר מהרט: אני איש עובד בשטח.

<אבנר מהרט: אני פשוט בא מהמצב הנוכחי של תלמידים יוצאי אתיופיה במערכת החינוך.

<אבנר מהרט: אני מנחה אזורי בעל תואר שני עם תעודת הוראה.

<אבנר מהרט: לא יכול להיות שבמדינת ישראל אחרי 30 שנה, אנחנו נהיה כעובדי קבלן.

<אבנר מהרט: אנחנו דורשים ומבקשים, אדוני יושב הראש, לעזור לנו שיקלטו אותנו בתוך משרד החינוך.

<אבנר מהרט: לא יכול להיות שאחרי 30 שנה אז גם מביאים לנו נתונים וגם אני נוכחתי לדעתי כרגע שמדברים על המגשרים, כל מיני גופים אחרים שנמצאים בתוך מערכת החינוך, בתכניות שונות שקיימות ואנחנו מברכים אותן.

<אבנר מהרט: היום כתוב – קליטה מיטבית של יוצאי אתיופיה.

<אבנר מהרט: אנחנו עושים את הקליטה המיטבית – המגשרים החינוכיים.

<אבנר מהרט: אנחנו עושים את העבודה הקשה בשטח.

<אבנר מהרט: אנחנו מתמודדים עם ילדים שההורים שלהם מתאבדים.

<אבנר מהרט: אנחנו מטפלים יום יום בעבודה שלנו.

<אבנר מהרט: צריכים לבוא לשטח ולרדת לראות מה אנחנו עושים.

<אבנר מהרט: אני חושב שהגיע הזמן שמדינת ישראל, אדוני יושב ראש הוועדה, חברים יקרים מהעדה האתיופית, אנחנו צריכים לדעת לקחת את האחריות בעצמנו, כי אי אפשר לסבול.

<אבנר מהרט: הילד שלי לא יהיה יותר מגשר.

<אבנר מהרט: אני גם לא אהיה יותר מגשר.

<אבנר מהרט: אני צריך לעבוד, קיבלתי השכלה במדינת ישראל.

<אבנר מהרט: לא יכול להיות שאני אהיה גם מגשר ליוצאי אתיופיה.

<אבנר מהרט: התעודות שלי שוות כמו כל תעודה.

<אבנר מהרט: אני למדתי באוניברסיטה.

<אבנר מהרט: העובדות הקיימות כרגע, אנחנו עובדים כ-65 עובדים במרכז ההיגוי מזה כ-16-20 שנים.

<אבנר מהרט: אנחנו עובדים תחת שלושה גופים, משרד החינוך מממן בעצמו את התקציב.

<אבנר מהרט: לא יכול להיות שאנחנו טובים בשביל הקליטה.

<אבנר מהרט: אנחנו קולטים את החדשים, אנחנו עושים את העבודה, עובדים במערכת החינוך, במשרד החינוך, בבתי הספר כתף אל כתף ולא פותרים את הבעיות.

<אבנר מהרט: אנחנו היום פזורים ב-156 בתי ספר ואנחנו מכסים כ-12,000 יוצאי אתיופיה.

<אבנר מהרט: יש בתי ספר שאין להם גישור.

<אבנר מהרט: העבודה שלנו היא נחוצה וחיונית וזה גם מוכח על ידי משרד החינוך שהזמין את מכון רמה למדידה ארצית לאיכות העבודה שלנו והוא קבע שהתפקיד שלנו הוא מאד חיוני.

<אבנר מהרט: רבותי, נכון שהשם שלנו הוא מגשרים, אבל אנחנו יועצים.

<אבנר מהרט: אנחנו פסיכולוגים.

<אבנר מהרט: אנחנו מחנכים.

<אבנר מהרט: אנחנו רואים את הילדים יום יום, מה הן המצוקות.

<אבנר מהרט: אני לא בא לעשות פה פוליטיקה.

<אבנר מהרט: אני בא ואומר – בואו תרדו לראות בשטח מה קורה לילדים שלנו.

<אבנר מהרט: תחושת השייכות הזאת, אנחנו באים ואומרים אינטגרציה.

<אבנר מהרט: אם אין אינטגרציה בתעסוקה, אז באמת האינטגרציה לא קורית במדינת ישראל.

<אבנר מהרט: האינטגרציה צריכה להיות אינטגרציה בתעסוקה.

<אבנר מהרט: בחינוך.

<אבנר מהרט: בכל משרדי הממשלה.

<אבנר מהרט: לא יכול להיות שכאילו יש 30-40% יוצאי אתיופיה בבית ספר ואין עובד יוצא אתיופיה.

<אבנר מהרט: לא יכול לקרות כזה דבר.

<אבנר מהרט: אז אני מבקש, אדוני יושב ראש ועדת הקליטה, תקבע לנו פגישה עם שר החינוך.

<אבנר מהרט: כתבנו כמה פעמים מכתב לשר החינוך בכבודו ובעצמו מטעם כוח לעובדים.

<אבנר מהרט: לא מתייחסים למכתב שלנו.

<אבנר מהרט: אנחנו עובדים.

<אבנר מהרט: אנחנו לא הולכים להשבית ולגרוע מהילדים שלנו לקבל את השירות שלנו, אבל כשיגיע הזמן, אנחנו נעשה גם את זה.

<אבנר מהרט: לא יכול להיות שאנחנו סובלים.

<אבנר מהרט: אנחנו מפעילים סדנאות הורים.

<אבנר מהרט: גם גופים אחרים נכנסים.

<אבנר מהרט: אנחנו מפעילים חונכות, אנחנו מפעילים כל מיני תכניות במקצועות שלנו.

<אבנר מהרט: יש תכניות עבודה עם מנהלי בתי הספר.

<אבנר מהרט: אני רוצה שתשאלו את מנהלי בתי הספר בעבודה שלנו.

<אבנר מהרט: לא יכול להיות שרק בוועדות ואני פעם ראשונה בוועדות.

<אבנר מהרט: אז אני חושב שהגיע הזמן שמשרד החינוך יקלוט אותנו.

<אבנר מהרט: לא יכול להיות שאנחנו נהיה בחצר האחורית של מדינת ישראל.

<אבנר מהרט: זה מה שיש לי להגיד.

<אבנר מהרט: זו הבקשה שלנו.

אברהם נגוסה: תזדהה לפרוטוקול, מי אתה.

<אבנר מהרט: אני מכוח לעובדים.

<אבנר מהרט: אנחנו התארגנו, העובדים.

<אבנר מהרט: שמי אבנר מהרט.

<אבנר מהרט: אני עובד במרכז ההיגוי.

<אבנר מהרט: אנחנו עובדים תחת שלושה גופים ובעצם מי שמממן אותו זה משרד החינוך.

<אבנר מהרט: האגודה לקידום החינוך היא הקבלן שמעסיקה אותנו מזה 20 שנה ומרכז ההיגוי כיחידה נפרדת בתוך האגודה לקידום החינוך.

<אבנר מהרט: אנחנו נמצאים גם בתוך האגודה לקידום החינוך מאחורי הקלעים.

<אבנר מהרט: אנחנו לא עובדים מן השורה של האגודה לקידום החינוך.

<אבנר מהרט: אז אנחנו מבקשים שמשרד החינוך יקלוט אותנו על פי היכולות שלנו, על פי הכישרונות שלנו.

<אבנר מהרט: יש לנו כישרונות.

<אבנר מהרט: יש לנו קבלה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: הנושא ברור.

<אבנר מהרט: אז רק אם אפשר לקרוא את הנקודות הספציפיות, אני אשמח מאד.

<אבנר מהרט: המנחים והמגשרים פועלים בבתי הספר כתף אל כתף עם הצוות החינוכי, ולכן דורשים העסקה ישירה על ידי משרד החינוך.

<אבנר מהרט: חלק מהעובדים הינם בעלי השכלה אקדמאית או סמי אקדמאית ויש להם תעודת גישור, אולם הדבר אינו משפיע בפועל על שכרנו, על אף המקצועיות שבאה לידי ביטוי בעבודתנו ברמה היום יומית.

<אבנר מהרט: לכן אנו דורשים שכר הולם בהתאם לכישרונותינו.

<אבנר מהרט: במשך 16 שנים צוות המגשרים והמנחים האזורים עושים בהשתלמויות שונות בפיקוחו של משרד החינוך.

<אבנר מהרט: ההשתלמויות האלה לא נחשבות עבור השכר שלנו ולא באים לידי ביטוי בתוספות השכר שלנו.

<אבנר מהרט: בשנים האחרונות קוזזו לעובדים במשרות השונות, במקום לעבוד במשרה מלאה, עובדים ב-80 אחוז או ב-50 אחוז משרה.

<אבנר מהרט: כאמור, אנו חלק מהעובדים מהמגזר הציבורי ועל אף זאת התוספת בשכר כתוצאה מההסכמים בין ההסתדרות למשרד החינוך והאוצר – לא באה לידי ביטוי בשכר של העובדים - מגשרים ומנחים.

<אבנר מהרט: אנו דורשים תשלום שכר בהתאם ועל פי חוק ההסכמים.

<אבנר מהרט: גם כרגע, רק שתדעו, בבתי המשפט בתל אביב זה מתקיים שעובד מגשר מפוטר, בטענה שאין מספיק תלמידים.

<אבנר מהרט: יש מספיק תלמידים לכל האזורים.

<אבנר מהרט: בדיוק בשעה כזאת.

<אבנר מהרט: תודה רבה על ההקשבה.

<עדי טדלה: דבר חשוב שהוא לא אמר, הכוח של המגשרים עצמם.

<עדי טדלה: - - - - - ירושלים ועובד מרכז היגוי ואני יודע שיש מלא מגשרים שם והוא אומר לי מה אני אעשה?

<עדי טדלה: מה אני אעשה?

<עדי טדלה: זה לא מה אני אעשה.

<עדי טדלה: מה שאתה יכול לעשות – תעשה.

<עדי טדלה: יש המון דברים שאתה יכול לעשות כמגשר בתוך בית ספר.

<עדי טדלה: זה שאין לך שיניים, זה מה שצריך להגיד?

<אבנר מהרט: נכון.

<מרים יצחק: אני רוצה להוסיף, בבקשה.

<מרים יצחק: קוראים לי מרים.

<מרים יצחק: אני עובדת מרכז ההיגוי 15 שנים.

<מרים יצחק: אנחנו מפעילים ובאמת היא מנתה פה תכניות שהן מאד, הייתי מגדירה ממה ששמעתי – חזון אחרית הימים, משום שאנחנו כמגשרים, אנחנו 15 שנים מטפחים את המצוינות של בני הקהילה.

<מרים יצחק: אנחנו יזמנו תכניות מותאמות לשטח.

<מרים יצחק: אנחנו נכנסנו בעצם בשביל לתרגם.

<מרים יצחק: זאת אומרת משרד החינוך לא יכול היה להתמודד עם התלמידים יוצאי אתיופיה שנושרים ולא מצמצמים את הפערים ונושרים למקומות מסוכנים.

<מרים יצחק: הייתה גברת בשם מנגשה מגיסט, שיזמה את הרעיון של גישור חינוכי חברתי בבתי הספר.

<מרים יצחק: אני מקורס מחזור א'.

<מרים יצחק: אני השתלבתי כמגשרת חינוכית חברתית בבית ספר.

<מרים יצחק: אני ישבתי מול מנהלת בית ספר שציינה בפני דברים ואני לא ידעתי שאני חיה במדינת ישראל, שילדים מבני הקהילה יכולים ומסוגלים לעשות את הדברים שהיא מנתה.

<מרים יצחק: כשנכנסתי לבתי הספר באמת היה ריכוז מאד גבוה של תלמידים יוצאי אתיופיה, רובם ילידי הארץ, תתפלאו.

<מרים יצחק: הם לא ילדים שהם עולים חדשים.

<מרים יצחק: אני הגעתי לשם – ילדים ממורמים, ללא זהות מעמיקה.

<מרים יצחק: ילדים שלא פנויים ללמידה.

<מרים יצחק: וכשאני נכנסתי פנימה והבנתי, אז הבנתי באיזה מצוקה נמצא בית הספר ובאיזה מצוקה נמצאים ילדינו.

<מרים יצחק: הרבה תקציבים נשפכים, זה ידוע לבני הקהילה.

<מרים יצחק: היום בית הספר הזה מתנהל אחרת.

<מרים יצחק: אני רוצה ברשותכם להקריא משהו מקו לחינוך.

<מרים יצחק: אחרי שלוש שנים שנכנסתי לבית הספר, מנהלת בית הספר כותבת: הישגים גבוהים לתלמידים ממוצא אתיופי.

<מרים יצחק: ארבעה תלמידים מכיתה י' ממקיף מסוים בבאר שבע החלו השנה ללמוד במגמה יוקרתית ביותר בבית הספר – הנדסת תכנה.

<מרים יצחק: אשתקד גם זכה תלמיד בהצטיינות וקיבל תעודה מראש העיר.

<מרים יצחק: בשנים האחרונות עובד מגשר בבית ספרנו, שמסייע בצמצום הנשירה בחטיבת הביניים, במעבר בין חטיבת הביניים לחטיבה העליונה.

<מרים יצחק: יוצאת העדה משתפת את צוות בית הספר עם הקשיים ופותרים בעיות לטובת הילדים, על מנת שיהיו פנויים ללמידה.

<מרים יצחק: אנחנו פיתחנו תכנית שנקראת בין דורי, בעקבות מצוקה של הורים שבאו ואמרו שיש להם קונפליקט שילדים לא מקבלים את הסמכות ההורית שלהם.

<מרים יצחק: ולכן אנחנו חשבנו יחד מה עושים עם הילדים האלה.

<מרים יצחק: האם אנחנו נותנים להם ליפול, או שאנחנו כמגשרים יוזמים ובונים תכנית.

<מרים יצחק: ובאמת, בנינו תכנית מאד טובה – בין דורי – שמושיבים את הילדים יחד עם ההורים ללמוד על המורשת שלהם.

<מרים יצחק: בנוסף, בתוך בית הספר, ומישהו ציין לגבי טיפוח מורשת.

<מרים יצחק: אנחנו עושים טיפוח מורשת בבית הספר, מקימים מוקד למידה שכלל תלמידי בית הספר לומדים על מורשת יהודי אתיופיה באותו יום.

<מרים יצחק: זה יום שהוא מוקדש בחלק מהמערכת הבית ספרית של פעילות חברתית שמתבצעת בתוך בית הספר.

<מרים יצחק: ולכן אנחנו עושים את השילוב המיטבי.

<מרים יצחק: אני לא מבינה עד היום איך זה שמשרד החינוך מתעלם מאיתנו.

<מרים יצחק: אנשים שגדלנו פה בארץ, תרמנו למדינה וגם מגדלים את ילדינו להיות חלק מהחברה הישראלית.

<מרים יצחק: איך זה יכול להיות שנשפכים כל כך הרבה תקציבים?

<מרים יצחק: גם כבני הקהילה אנחנו צריכים לתת דין וחשבון על התקציבים שנשפכים ללא הועיל; ואנחנו רוצים שמשרד החינוך יקלוט אותנו וייתן לנו לעבוד, להציל ילדים ולקדם אותם ולשלב אותם בחברה הישראלית.

<מרים יצחק: אנחנו עושים את זה בראש מורם וביד מורמת ובצורה מושכלת ומקדמית את התלמידים שלנו.

<מרים יצחק: אני רוצה להגיד לכם שהתלמידים שלי היום בבית הספר - - -

אברהם נגוסה: מרים, אני מבקש לסכם.

<מרים יצחק: אוקיי, אני רוצה לסכם ולבוא ולהגיד שיש טיפוח מצוינות, כמו שאמרתי קודם.

<מרים יצחק: אנחנו עושים מבחנים למחוננים בכיתות ב' בבית ספר יסודי.

<מרים יצחק: תלמידים שעוברים מבחני מחוננים ולא עוברים את השלב השני ואת השלב השלישי, אם הם נתקעים בשלב השני, אנחנו דואגים לשלב אותם בחוגים שבהם הם יכולים לממש את עצמם ולהגשים את עצמם ולהגיע להישגים גבוהים.

<מרים יצחק: מתוך הדברים שציינת לגבי עבודת הגישור, אני לא מבינה איך זה יכול להיות שמשרד החינוך מממן את התקציב שלנו, שאנחנו מקבלים משכורת ממשרד החינוך, בדרך עקיפין אמנם, אבל העבודה שלנו היא מוכרת לכם ולכן אנחנו מבקשים ודורשים שמשרד החינוך יקלוט את בעלי הניסיון, שאנחנו מוכיחים בשטח את העבודה שלנו.

<מרים יצחק: יש גם הורים שמכירים את העבודה שלנו, ילדים שמכירים את העבודה שלנו, מנהלי בתי ספר.

<מרים יצחק: יש מנהל בית ספר שמציין ואני רוצה להקריא לכם: עלי לציין שישנם קודים תרבותיים ומושגים חינוכיים בקרב אוכלוסיית יוצאי אתיופיה שבעל מקצוע אחר אינו יכול להבינם.

<מרים יצחק: הייחודיות של הפונקציה הזו, המסייעת מאד לקידומם החינוכי והחברתי של התלמידים והוריהם, אם זה בביקורי בית, אם זה במפגש בית הספר, בשיחה עם התלמידים וצוות בית הספר החינוכי, בקידום עניינם החברתי החינוכי של יוצאי אתיופיה.

<מרים יצחק: זה אומר שמגשר שם על סדר יום של מנהל בית הספר את עניינם של תלמידים יוצאי אתיופיה, אם זה מבחינה חינוכית, אם זה מבחינה חברתית וזה התפקיד שלנו.

<מרים יצחק: לכן אנחנו פועלים בשיתוף פעולה עם צוות בית הספר, עם פסיכולוגים, עם יועצים, עם רכזי שכבה, עם רכזי מסלול של בגרויות, רכזי מקצועות, מתמטיקה, אנגלית.

<מרים יצחק: עושים מיפוי, יושבים ושמים על סדר יום העבודה בתוך בית הספר את עניינם של התלמידים יוצאי אתיופיה.

<מרים יצחק: לכן התקציב בכל בית ספר שיש בו מגשר, תקציב שמגיע לבית הספר מגיע גם לילד.

<מרים יצחק: בבתי ספר שאין בהם יוצא אתיופיה שיכול לסייע, הכסף הזה נמרח על הדרכה, על הכוונה ועל סתם.

<מרים יצחק: נמרח.

<מרים יצחק: ולכן נהיה אמיתיים ונאמר את הדבר האמיתי.

<מרים יצחק: אנחנו לא נלחמים רק על מקום העבודה שלנו.

<מרים יצחק: אנחנו נלחמים על דרכי הוראה - - -

אברהם נגוסה: מרים, תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: רחל, האם יש לך מה להוסיף?

אברהם נגוסה: בבקשה, בקיצור ובהמשך נשמע את משרד החינוך.

<רחל סמעון: אוקיי.

<רחל סמעון: אני אתייחס גם לדברים של הגברת עירית בירן שהציגה קודם את הדברים וגם בעניין מצבו של מרכז ההיגוי, כמו שחבריי ציינו פה, שאנחנו נמצאים בעצם בצומת שאינו ברור.

<רחל סמעון: אני רוצה לתת רקע היסטורי על מרכז ההיגוי.

<רחל סמעון: מרכז ההיגוי, כידוע לכם, מי שמכיר, הוקם - - -

אברהם נגוסה: רחל, את זה כולם יודעים.

<רחל סמעון: זה רק משפט אחד כדי לקשור.

אברהם נגוסה: בואי תקצרי, כי הזמן שלנו נגמר.

אברהם נגוסה: את מרכז ההיגוי כולם מכירים.

<רחל סמעון: בסדר.

<רחל סמעון: מרכז ההיגוי הוקם.

<רחל סמעון: הוא לא עמותה.

<רחל סמעון: הוא לא המגזר השלישי.

<רחל סמעון: מרכז ההיגוי הוקם על ידי משרד החינוך לפני 20 שנה.

<רחל סמעון: זה בשביל לסדר את הדברים.

<רחל סמעון: מרכז ההיגוי הוקם על ידי משרד החינוך.

<רחל סמעון: הוא הוקם והושם באגודה לקידום החינוך.

<רחל סמעון: מזה 16 שנה יש כל מיני הסכמים עם האגודה ואנחנו פועלים.

<רחל סמעון: גם היום יש הסכם ואנחנו פועלים במסגרת האגודה לקידום החינוך.

<רחל סמעון: אנחנו העובדים, 65 עובדים, מבקשים וביקשנו כבר ממשרד החינוך, שלא תהיה העסקה ארעית ואנחנו מבקשים לקלוט אותנו בתוך משרד החינוך.

<רחל סמעון: מרכז ההיגוי עוסק בליבת החינוך.

<רחל סמעון: זה לא סוד.

<רחל סמעון: המגשרים, צוות מרכז ההיגוי, המנחים, המטה – אנחנו עושים בליבת החינוך.

<רחל סמעון: אנחנו נמצאים בבתי ספר, אנחנו גורם מסייע.

<רחל סמעון: וגם כשמשרד החינוך הקים אותנו, הוא הקים אותנו כגורם מסייע, משתף.

<רחל סמעון: העבודה נעשית.

<רחל סמעון: גם במחקר רמה בשנת 2012, בתשע"ב, הממצאים מדברים בעד עצמם.

<רחל סמעון: כולכם מכירים אותם.

<רחל סמעון: אני לא מחדשת כלום.

<רחל סמעון: הדרישה שלנו ממשרד החינוך היא – היות ואנחנו נמצאים כבר בתוך בית הספר, אנשים עובדים מזה 15-16 שנה בתחום בית הספר, רכשנו ידע, ניסיון, נצבר המון ידע – אנחנו מבקשים שמשרד החינוך יקלוט אותנו וישתמש בידע הזה.

<רחל סמעון: אני רוצה לכרוך את זה לדברים שעירית הציגה את התכנית, לעניין של ההכשרה.

<רחל סמעון: אנחנו גם הורים.

<רחל סמעון: אנחנו נמצאים בתוך בתי הספר.

<רחל סמעון: עוסקים בליבת החינוך.

<רחל סמעון: אם מתכוונים כבר להכשיר מורים, אז יש את האנשים בתוך בתי הספר שהניסיון שלהם כבר מדבר בעד עצמו וגם מחקר רמה הוכיח את זה.

<רחל סמעון: אז למה לא לשלב את האנשים האלה, אותנו, בתוך משרד החינוך?

<רחל סמעון: דבר שלישי, דובר על הכשרת הורים וכו', בסעיפים שעירית מנתה.

<רחל סמעון: את אמרת שיש רשימה וכו' ואנחנו נשמח לראות אותה.

<רחל סמעון: חשוב גם להכשיר יועצים חינוכיים, פסיכולוגים חינוכיים.

<קריאה: אין תקציב כזה.

<רחל סמעון: סליחה, אם מכשירים, אז לא רק מורים.

<רחל סמעון: מורים זה חשוב, כי באמת אין המון דמויות מקרב יוצאי אתיופיה, שתלמידים יוצאי אתיופיה פוגשים בבתי הספר.

<רחל סמעון: כיום הם פוגשים רק אותנו, את צוות מרכז ההיגוי ועוד כל מיני גופים מהדמויות של יוצאי אתיופיה.

<רחל סמעון: אז חשוב גם שיהיו מקצועות נוספים.

<רחל סמעון: לא רק ללכת על המורים, שזה חשוב ומבורך, אבל גם תחומים אחרים.

<רחל סמעון: דובר על אבחונים וכו', אז אם אנחנו נכשיר פסיכולוגים, יועצים חינוכיים - - -

<קריאה: מאבחנים.

<רחל סמעון: אז גם אנחנו ניתן במעטפת הזאת מערך יותר רחב.

<רחל סמעון: גם בתחום החינוך של החינוך המיוחד, ליקויי הלמידה, כל הדברים שבני הקהילה נופלים בדברים האלה.

<רחל סמעון: אז זה מאד חשוב.

<רחל סמעון: ואם כבר משרד החינוך מתכנן להגדיל מ-300 מורים או אנשים שיכשירו, אז יש 65 עובדים שנמצאים בתוך בתי הספר – מתקציב משרד החינוך.

<רחל סמעון: המשרד עושה פעילות מבורכת, אז למה לא לשדרג אותם?

<רחל סמעון: זה לא סותר.

אברהם נגוסה: תודה, רחל.

<רחל סמעון: זה בעניין מרכז ההיגוי ואני רוצה להתייחס גם לכמה נקודות אליהן התייחסה עירית.

<רחל סמעון: העניין של מצטיינים וטיפוח.

<רחל סמעון: חברים, אנחנו במרכז ההיגוי, בשנת 2015 אני ריכזתי את הנושא של מחוננים ומצטיינים מטעם מרכז ההיגוי ואני עבדתי עם שלומית רחמל, עם ד"ר חפצי.

<רחל סמעון: כשאנחנו התחלנו את הפיילוט עם משרד החינוך היו ארבעה ילדים מחוננים יוצאי אתיופיה.

<רחל סמעון: משנת 2005 עד 2008 הגענו ל-150 ילדים.

<רחל סמעון: אמנם לא כולם היו מחוננים, אבל הגענו ועשינו תכנית תומכת, מעטפת.

<רחל סמעון: אז יש.

<רחל סמעון: איך עשינו את זה?

<רחל סמעון: כי הצוותים שלנו היו בתוך בתי הספר, המגשרים, המנחים, אני שניהלתי את זה ברמה הארצית.

<רחל סמעון: היה את הידע וכו', כשדיברת על אבחונים, הכוונה, הורים, אז יש את האנשים בשטח.

אברהם נגוסה: בואי נסתפק בזה.

<רחל סמעון: כן, אני רק רוצה להגיד, תראו, אנחנו 65 עובדים ופנינו למשרד החינוך על מה שדובר פה, שאנחנו עוסקים בליבת החינוך.

<רחל סמעון: למרכז ההיגוי אין תכניות מבדלות, אנחנו פועלים לאינטגרציה, משלבים את הילדים, מביאים ומעודדים את ההורים להיות משולבים בוועדי הורים.

<רחל סמעון: הפעילות של מרכז ההיגוי היא באמת לאינטגרציה רחבה ומקיפה.

אברהם נגוסה: רחל, תודה רבה.

אברהם נגוסה: הנקודה ברורה.

אברהם נגוסה: אני חושב שזה מספיק.

<טובה בלאי: אני נציגת ההורים, אבל לא אמרתי כלום.

<טובה בלאי: באתי כנציגת הורים.

אברהם נגוסה: אז בואי תאמרי בקיצור.

אברהם נגוסה: אני רוצה גם התייחסות של נציגי משרד החינוך.

אברהם נגוסה: כל מה שדיברנו לא שווה כלום בלי התייחסות.

אברהם נגוסה: אנחנו מכירים את הבעיות.

<טובה בלאי: אני אקרא את הדברים, כדי לחזק את הדברים בקשר למגשרים.

<טובה בלאי: שמי טובה בלאי, אני הנדסאית כימיה, אני גרה בבאר שבע ואני הגעתי כנציגת ההורים, כדי לחזק את העניין של המגשרים.

<טובה בלאי: זה ברור לכולנו שהם עושים עבודה נפלאה.

<טובה בלאי: כתבתי משהו קצר, אני רוצה להביע את דעתי במכתב שכתבתי.

<טובה בלאי: המשמעות של המגשרים להורים היא ערך נוסף והם דמויות משמעויות לילדים בקהילה.

<טובה בלאי: להיות אוזן קשבת לילדים, משום שהילדים נפתחים יותר למגשרים מאשר להורים ולצוות החינוך.

<טובה בלאי: היתרונות: למגשרים יש תקשורת ושפה עם ההורים, הכוונה עם בני העדה.

<טובה בלאי: מעבר לשפה יש את קוד התרבות.

<טובה בלאי: אפילו לנו כהורים צעירים, שלמדנו בארץ, קשה לנו בגלל שיש פער רב בין החברה לתרבות בית הספר והמסגרת החינוכית, לעומת החינוך שהיה באתיופיה.

<טובה בלאי: המגשרים מביאים את הצד של ההורים, המשפחה, הקהילה ואת הצד של המסגרת החינוכית להורים.

<טובה בלאי: לדוגמא, לפעמים המורים בשיא תמימותם פולטים דברים.

<טובה בלאי: יש פה נקודה שאני באה להדגיש דבר שאני יודעת.

<טובה בלאי: הייתה תלמידה אחת בבית ספר, ילדה טובה שענתה תשובות.

<טובה בלאי: היא בת העדה האתיופית.

<טובה בלאי: המורה בשיא התמימות שלה אמרה – הנה, אפילו היא עונה, למה אתם לא עונים?

<טובה בלאי: הילדה לקחה את זה קשה ולמי היא הלכה לספר את הדבר הזה?

<טובה בלאי: למגשרת שפעלה ועבדה באותו מקום.

<טובה בלאי: הילדה לקחה את זה מאד קשה ושבועיים לא השתתפה בשיעור.

<טובה בלאי: המורה פלטה והמגשרת הייתה צריכה לפתור את זה, גם מה המשמעות, מה הכוונה של המורה וגם להסביר לילדה, כדי שהיא לא תיפגע, ובנוסף להסביר למורה שלא מתבטאים בצורה כזאת.

<טובה בלאי: דברים כאלה קורים בבית הספר, ולכן פה הנקודה החשובה, שהמגשרים משמשים בכמה ערוצים.

<טובה בלאי: תפקידיהם של המגשרים מחלוקים לשלושה ערוצים – הורים, ילדים ובית הספר.

<טובה בלאי: על ידי שלוש הנקודות החשובות הללו הם מצמצמים את הפער של התקשורת והתרבות.

<טובה בלאי: הם מביאים את התרבות של הקהילה ושל המשפחות לצוות העובדים בצורה תקינה, עם התלמידים של הקהילה, כדי שהתלמידים יתפנו ללמידה.

<טובה בלאי: לדעתי הנקודה הכי חשובה בתפקיד המגשרים היא שכשיש בעיות לתלמידים או תלמידים עם קשיי למידה שצריכים לעבור אבחון, טיפול פסיכולוגי, כשיש הורים מבוגרים שלא מבינים את משמעות הדבר, המגשרים הם אלה שמסבירים את העניין הזה, את היתרונות ומה טוב ומה רע בדבר.

<טובה בלאי: ואז ההורה מחליט לקחת את הצד הטוב לילד שלו, אחרי שהם הסבירו את הצד שהם בטוחים בו.

אברהם נגוסה: טובה, בואי תסכמי, כי הזמן שלנו מאד מאד מוגבל.

אברהם נגוסה: בשעה 12:00 אנחנו צריכים לסיים.

<טובה בלאי: ופה הנקודה החשובה היא שהם יעבדו כעובדים שמוכרים במשרד החינוך.

<טובה בלאי: יש לנו המון המון יתרונות איתם, להורים.

<טובה בלאי: אני כהורה ויש עוד המון המון הורים שלא יכלו להגיע לכאן, ואני מאד מאד מקווה שמשרד החינוך יקלוט אותם.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: משרד החינוך, אני רוצה לשאול אתכם – עובדים כל כך מוכשרים, עם כל כך הרבה כוח, אשר מאד חיוניים למערכת – אז במקום לחפש להכשיר עוד אנשים חדשים, מה הבעיה להכשיר אותם כמורים, כיועצים חינוכיים שימשיכו במגשרים בהם יש צורך, ואז אפשר לשלב אותם בתוך משרד החינוך.

<עירית בירן: קודם כל אני רוצה לומר בשם כל היחידות של משרד החינוך, המגשרים עשו לאורך השנים עבודה מאד מכובדת, חשובה, תורמת, כל מה שנאמר כאן סביב השולחן.

<עירית בירן: אני מסכימה.

<עירית בירן: אין לי מילה אחת להגיד שמשהו שנאמר כאן אינו נכון.

<עירית בירן: כל מנהל בית ספר תמיד אמר שזה עזר, תמך ונתן.

<עירית בירן: יש שני נושאים.

<עירית בירן: קודם כל אני מזמינה.

<עירית בירן: אם יש כאן מישהו עם תואר שני, אם יש מישהי שהיא יועצת, מישהי שיש לה השכלה או מישהו שיש לו השכלה מתאימה – בבקשה תבואו כי אנחנו זקוקים ורוצים לקלוט עוד אנשים בתוך מערכת החינוך.

<עירית בירן: אני חושבת, וזה משהו שנאמר, וסליחה, אני אפריד עוד משפט בעניין הזה.

<עירית בירן: חלק מהמגשרים לאורך השנים הצטרפו למשל כמורים, כיועצים.

<עירית בירן: אפילו אצלנו במשרד יש לנו שתי מורות שעובדות בפיקוח כרגע, בפיקוח אפילו בכיר, שהן בהיסטוריה שלהן היו מגשרות.

<עירית בירן: אז הדלת פתוחה ומי שרוצה עוד עזרה בתיווך, אני אשמח לעשות את זה.

<עירית בירן: אני יכולה להגיד לכם שלאורך השנים אני התחננתי בפני חלק מהמגשרים שיעשו השלמה.

<עירית בירן: עבדתי במחוזות, עבדתי גם בשטח, מרמה של מנהלת, דרך רמה של מפקחת ומפקחת מחוזית.

<עירית בירן: תעשו השלמה לתעודת הוראה עם התואר שיש לכם ותבואו ותהיו גם בתפקידים כמו קב"סים ודברים נוספים.

<עירית בירן: פסיכולוגים מי שיכול, כי המשרד מאד רוצה לאורך השדרה מתפקידים שהם מורה רגיל ועד מנהלי בתי ספר.

<עירית בירן: אנחנו רוצים.

<עירית בירן: במשרד, כשיש משימות כמו המשימה הזאת של גישור, שהן משימות שצריכות להיות גמישות, לא רק גישור של הקהילה האתיופית, יש לנו מגשרים לאורך השנים והיו לנו מגשרים גם לקבוצות אחרות של עולים שהיו צריכים עזרה.

<עירית בירן: עכשיו למשל מגייסים אנשים שיכולים לדבר צרפתית.

<עירית בירן: המשימות הן משימות שאנחנו קוראים להן משימות זמינות.

<עירית בירן: הן לא משימות לאורך שנים, כי אם אנחנו מסתכלים היום – 31,037 תלמידים הם ילידי הארץ.

<עירית בירן: אמרה הבחורה שישבה כאן קודם, הרבה מההורים של הילדים היום בגני הילדים ובבתי הספר כבר למדו בתוך מערכת החינוך הישראלית.

<עירית בירן: אנחנו מדברים על 12,000 ילדים שלא נולדו בישראל.

<עירית בירן: חלקם הגיעו כתינוקות.

<עירית בירן: מעט הילדים, אם אנחנו מסתכלים על ילדים שנולדו בשנים האחרונות ועלו בשנים האחרונות, הם מספרים קטנים.

<עירית בירן: בגלל זה משרד החינוך מפעיל משימות שהן משימות שצריכות להיות גמישות.

<עירית בירן: יש את הקהילות החדשות שנקלטות עכשיו, הן נקלטות במקומות שלא עבדו קודם.

<עירית בירן: יש יישובים חדשים שקולטים אותם.

<עירית בירן: היישובים הוותיקים כבר לא צריכים את אותו מגשר.

<עירית בירן: לכן זו משימה שצריכה להיות גמישה.

<עירית בירן: היא לא משימה שאני אומרת אני מעבירה לעיריית רחובות תקן ויהיה לו מגשר.

<עירית בירן: אני מעבירה לעיריית רחובות תקן ותקציב לקב"ס, כי הוא צריך שם, אמרת מניעת נשירה.

<עירית בירן: כן, אנחנו צריכים אנשים שיעזרו לבית הספר לטפל בילדים שצריכים.

<עירית בירן: אני צריכה פסיכולוג, אני מעבירה תקן ליישוב רחובות – תקן לפסיכולוג.

<עירית בירן: מישהו צריך לעמוד כמובן בקריטריונים ולהתקבל להיות פסיכולוג.

<עירית בירן: אבל ברגע שיש לי פסיכולוג, נשמח לקבל פסיכולוגים לאותן קהילות וותיקות, וזאת דרך הרשויות המקומיות, כי הרשויות המקומיות מקבלות את התקנים וגם את התקצוב.

<עירית בירן: לגבי הדבר הזה שנקרא מגשר, הייתה החלטה טרם זמני במטה להוציא את זה למכרז.

<עירית בירן: המכרז הנוכחי הוא בין 6 שנים.

<עירית בירן: אתם יודעים שחוק המכרזים מחייב כל שלוש שנים לעשות מכרז חדש.

<קריאה: גם חוק ייצוג הולם מחייב עולים חדשים.

<עירית בירן: נכון, אני מסכימה איתך ולכן אנחנו עושים עבודה על גיוס מורים.

<עירית בירן: על גיוס יועצות.

<עירית בירן: על גיוס מנהלים, גיוס בתוך המערכת הפורמאלית.

<קריאה: 10 עובדים במשרד החינוך.

<עירית בירן: אני מסכימה איתך.

<עירית בירן: אנחנו נעשה מאמץ גם.

<עירית בירן: יצאו עכשיו שלושה מכרזים לתפקידים בתוך משרד החינוך, שכתוב שהם מיועדים לבני הקהילה.

<קריאה: לא רק משרד החינוך, גם תאגיד סטטוטורי, גם יחידות סמך.

<עירית בירן: תן לי בבקשה לגמור את מה שאני אומרת.

<עירית בירן: אנחנו כאן מדברים על מכרז שחייב רענון.

<עירית בירן: ההחלטה היא כן לתת לו את המקום הגמיש, לאותן קהילות שבאמת נזקקות שעכשיו קולטות.

<עירית בירן: בשנים האחרונות קולטות.

<עירית בירן: ולכן המכרז החדש הוא בתהליכים ואני מקווה שבימים הקרובים הוא ייצא לפרסום והוא יטפל באגף קליטת ילדים עולים אצלנו והוא יתקבל במשפחות ואצל ילדים שנקלטים, שלא נולדו בארץ.

<עירית בירן: 31,000 ילדים שנולדו בארץ יטופלו דרך אגפי הגיל ולא יטופלו ישירות.

<עירית בירן: אם צריך יהיה במקום ספציפי, אני יודעת מה, המגשר נותן שירות בבית ספר ויש בו כמה ילדים של השנים האחרונות שהם לא נולדו בארץ, שהם זכאים - - -

אברהם נגוסה: בואו תסכמי.

<עירית בירן: לא, חשוב שאנשים יבינו.

<עירית בירן: הוא לא יישלח הביתה - - -

<אבנר מהרט: סליחה, זו בעיה.

<אבנר מהרט: אם אין קליטה של תעסוקה של עובדים בעלי תארים, אני חושבת שזו תעודת עניות למדינת ישראל.

<אבנר מהרט: 10 אנשים נמצאים במשרד החינוך - - -

<עירית בירן: אני רוצה לקלוט אותך, ובמיוחד שאתה - - -

אברהם נגוסה: סליחה.

<עירית בירן: יש עידוד לקלוט.

<קריאה: איך יש עידוד אם יש עובדי כתף אל כתף?

<עירית בירן: המגשרים יעבדו דרך המרכז החדש, ועוד פעם, יש חוק המכרזים ויהיו מגשרים והם יעבדו דרך המכרז החדש.

<עירית בירן: כרגע יש הארכה של החוזה או תהליך לחידוש המכרז הנוכחי, עד שיצא מכרז.

<עירית בירן: ואז תבואו למכרזים שאנחנו מפרסמים.

<עירית בירן: יש עכשיו שלושה מכרזים.

<עירית בירן: כל מי שיש לו תואר אקדמי, כתוב שהוא מיועד לבני הקהילה.

אברהם נגוסה: אני חושב שהעניין ברור.

אברהם נגוסה: מי שמתאים ויש לו הכשרה נכונה – הדלת פתוחה, תבואו, תגישו ותיכנסו.

אברהם נגוסה: זה מה שמשרד החינוך אומר.

<מרים יצחק: לפני 10 שנים בערך, סליחה שאני מתפרצת, היו מורים במשרד החינוך שלימדו ללא תעודות הוראה ומשרד החינוך הוציא הוראה שכן, תוך שלוש שנים ישלימו.

<מרים יצחק: אותו דבר ניתן לעשות גם איתנו.

<מרים יצחק: אי אפשר לבוא ולהגיד עכשיו שאנחנו לא ב - - -

אברהם נגוסה: מרים, את קיבלת את זכות הדיבור ואת דיברת הרבה.

אברהם נגוסה: אני חושב שהגיע הזמן לתת לאחרים.

<עירית בירן: אני אשמח לעזור לכל מי שרוצה להיכנס למסלול להשלמה לתעודת הוראה או לתואר, לנסות לראות איך אנחנו משלבים אתכם במהלכים שאנחנו עושים, עם אנשים אחרים שיש לו במערכות להשלמה ל-BED, כדי שתוכלו להיקלט במערכת החינוך.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: יש גם חיובי.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לעבוד בעניין זה כדי שייצא לפועל ויהיה מעשי.

אברהם נגוסה: משרד הקליטה, בבקשה.

אברהם נגוסה: אני יודע שאמרתי בתחילת היום שאנחנו מתקדמים היום במשרד החינוך, אבל בכל זאת, אם יש לכם מה להגיד בקצרה, אני אשמח לשמוע.

<דוד יאסו: קודם כל בוקר טוב.

<דוד יאסו: אני דוד יאסו, מנהל אגף קליטת עולי אתיופיה במשרד הקליטה.

<דוד יאסו: כעיקרון אנחנו לא צריכים לדבר, מוכנים להקשיב.

<דוד יאסו: השיתוף שלנו הוא בהתאם לדרך החדשה.

<דוד יאסו: אנחנו עושים את זה יחד עם משרד החינוך ואנחנו ממשיכים לשבת יחד.

<דוד יאסו: אין פה הובלה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: שושנה בן דור, מנהלת ארגון צפון אמריקה למען עולי אתיופיה.

<שושנה בן-דור: תודה רבה.

<שושנה בן-דור: קודם כל אני לא ידעתי שחברי ממרכז ההיגוי יבואו לדבר היום ואני באמת מדברת על כך שחלקם חברי הקרובים ואפילו יותר מזה, ואני מקווה שיהיה פתרון הולם לצרכים של העובדים החרוצים והמסורים האלה.

<שושנה בן-דור: אני רציתי לחזור לנושא של התכנית, כפי שהיא הוצגה ועשיתי שיעורי בית.

<שושנה בן-דור: אני חייבת להגיד עירית, שההצגה שלך היום הייתה הרבה יותר לרוחי ממה שראיתי בעמודים הכתובים, על אף שזה התבסס על כך, כי אני באמת הרגשתי שחלק מהנתונים שהיו חסרים, את התייחסת אליהם היום.

אברהם נגוסה: אני חושב שזה שיפור מאד משמעותי.

אברהם נגוסה: גם בדיון בוועדת השרים אמרנו את הדברים האלה.

אברהם נגוסה: היום נכנסו למספרים, לפרטי פרטים וזה מה שאנחנו רוצים.

<שושנה בן-דור: אז ברור שאני מהמגזר השלישי, הגוף שאנחנו מקווים שמחזק את הקשר בינינו, כי יש לנו ניסיון של מעל 20 שנה דווקא בתחום היסודי, שאתם מבינים עכשיו או כבר הבנתם, אבל מרכיבים את הנושא הזה; וכמובן אנחנו גם נעמוד בכל הדרישות של אינטגרציה ואנחנו הולכים לכיוון הזה, על אף שאנחנו מאד מודאגים מכך שהילדים יוצאי אתיופיה גם ימשיכו לקבל את המענים האינדיבידואלים, בהתאם לצרכים ואם כן.

<שושנה בן-דור: אז היו לי ארבע נקודות, אני אוריד אותן לשלוש, כי על הנושא של נתונים כבר שמענו היום.

<שושנה בן-דור: אני כן רוצה לחזור למה שצגה אמרה, שגם בעמוד 8, כשמדברים על מעורבות הורים וגם בעמוד 10, כשמדברים על סיוע במקצועות הליבה, שוב, ההתמקדות בבתי ספר עתירי עולים, כאשר התמונה של פרישת תלמידים יוצאי אתיופיה בארך כל כך השתנתה, אני חושבת שמשהו כמו 80% מהילדים של הקהילה היום לומדים בבתי ספר עם 10% ריכוז או פחות; ולפעמים הם נשארים בצד, אינם מקבלים את ההתייחסות הדרושה, אם כי חלק מהילדים האלה, דווקא בגלל הפיזור, הם גם ממשפחות חזקות ליותר שכבר לא צריכות את הסיוע.

<שושנה בן-דור: אז צריכים להסתכל על שני הצדדים.

<שושנה בן-דור: אני גם רוצה לחזק את מה שאמרת ומאד שמחתי שמעבר להכנסת יחידת לימוד על המורשת של יוצאי אתיופיה, כל מפמ"ר יכניס את החומר בהתאם לצרכים.

<שושנה בן-דור: חשוב לי לציין, כולם מדברים על הסיפור המוצלח של העלייה.

<שושנה בן-דור: קדמה לזה היסטוריה ארוכה, מורשת ארוכה וגם זה צריך להיות חלק ממה שלומדים, היסטוריה שאפשר אפילו על פי רישומים מהמאה ה-13 לספירה הנוצרית, לציין את הייחוד של הקהילה של בית ישראל בתוך אתיופיה, גם מבחינת ההיסטוריה, גם מבחינת ההתנהגות שלהם כקהילה יהודית.

<שושנה בן-דור: השאלה שאני כן רוצה לשאול ואני חושבת שהיא חשובה, היא שלא דיברנו עכשיו על עלויות.

<שושנה בן-דור: זה קשה מאד, אבל כל אחד מאיתנו שהחליט להכניס תלמידים שאינם יוצאי אתיופיה לתוך התכניות שלנו – גיוס הכספים שלנו הוא מוגבל ואני חייבת להגיד שבשלב מסוים, על מנת לעשות את השילוב, יש צורך בסיוע כלשהו.

<שושנה בן-דור: אני מקווה שגם על זה נוכל לדון בהזדמנות בחדרי חדרים.

<שושנה בן-דור: אני מתנצלת, יש לי תור לרופא.

אברהם נגוסה: תודה רבה שושנה.

אברהם נגוסה: מיכל אברה סמואל, מנכ"לית עמותת פידל, בבקשה.

<מיכל אברה סמואל: תודה רבה, צהריים טובים.

<מיכל אברה סמואל: אני רוצה קודם כל לחזק את המגשרים, את הצוות המופלא שעושים ימים ולילות, איך מרים קראה לזה – להציל את הילדים.

<מיכל אברה סמואל: עמותת פידל – זה ידוע – הכשירה, ליוותה, מלווה מגשרים גם היום ולאורך שנים.

<מיכל אברה סמואל: לפידל הייתה מטרה – מה הייעוד של הגישור, שבאמת בסופו של דבר הם יהיו חלק אינטגראלי מתוך מערכת החינוך בסופו של דבר.

<מיכל אברה סמואל: אני באמת חושבת שהתפקיד של המגשרים הוא לא תפקיד של עזרה פה ושם.

<מיכל אברה סמואל: התפקיד שלהם הוא מאד מהותי, הוא מאד איכותי, הוא מעטפת שנותנת מענה לקהילה.

<מיכל אברה סמואל: אם בעבר זה היה רק תרגום או סיוע, היום זה באמת להביא תכניות איכותיות, סיוע ומענה משמעותי לתוך בית הספר ולתת מענה מקצועי ואיכותי להורים, לילדים ולצוות בית הספר.

<מיכל אברה סמואל: אני חושבת שגם עמותת פידל, שמעסיקה היום מגשרים וגם מלווה מגשרים והכשירה מגשרים, אנחנו רואים את האימפקט המאד משמעותי.

<מיכל אברה סמואל: הם נמצאים בפרונט.

<מיכל אברה סמואל: הם נמצאים בפרונט במפגש.

<מיכל אברה סמואל: אתמול היה לצערי הרב רצח.

<מיכל אברה סמואל: האדם הראשון שהיה בנגישות למשפחות, זה המגשרת.

<מיכל אברה סמואל: המגשרת שהיא עובדת מרכז ההיגוי, שעברה הכשרה ואנחנו מלווים אותה ביזמה המשותפת שלנו עם המרכז הישראלי לחדשנות בחינוך.

<מיכל אברה סמואל: הם נמצאים בפרונט ואני חושבת שהמעטפת שהם נותנים – זו המהות.

<מיכל אברה סמואל: אני רוצה לדבר על זה שהיכולת ליצר את הרצף בין הפורמאלי לבלתי פורמאלי, הוא החלק הכי משמעותי גם במפגש עם ההורים, מעבר למניעת נשירה, העלאת הישגים לימודיים.

<מיכל אברה סמואל: אתם יודעים מה?

<מיכל אברה סמואל: בהגדרת התפקיד המאד מינימאלית, תפקיד מאד משמעותי שבנינו, מה קורה כשמורה סוגרת את הדלת ולא נכנסו ילדים יוצאי אתיופיה לכיתה?

<מיכל אברה סמואל: המגשר תפקידו היה להסתובב בין כותלי בתי הספר, לאתר את הילדים האלה, לעשות שיחה ולהחזיר אותם לתוך המסגרת, לתוך הלימודים.

<מיכל אברה סמואל: אני חושבת שזה תפקיד מאד משמעותי והמשרד חייב לבנות אופק תעסוקתי למגשרים, כדי שיוכלו להשתלב בתוך משרד החינוך.

<מיכל אברה סמואל: עמותת פידל רואה את עצמה גם כמומחית וכמובילה בנושא של הגישור.

<מיכל אברה סמואל: אני חושבת שחלק מזה ואני גם אומרת את זה שוב ואני גם אגיד את זה, אנחנו המגזר השלישי.

<מיכל אברה סמואל: במידה ויהיה מכרז, עמותת פידל, כמו גוף מקצועי נוסף, תיגש למכרז, ואני רוצה לשים את זה על השולחן.

<מיכל אברה סמואל: אבל אני אתכם, המגשרים.

<מיכל אברה סמואל: כשמשרד החינוך יחליט לקלוט – אני אתכם.

<מיכל אברה סמואל: אני רוצה להתייחס לנושא של התכנית החינוכית שהצגתם.

<מיכל אברה סמואל: אני חושבת שהיום אנחנו יודעים שהנושא של אינטגרציה, שילוב התכניות שלנו, זה ערך עליון, חשוב ומשמעותי.

<מיכל אברה סמואל: לצד זה, אני חושבת שיש ניסיון וידע שנצבר לאורך שנים וצריך לתת אותו, לשלב אותו, לדעת לשלב אותו בתוך המערכת שנמצאת בתוך הרשויות.

<מיכל אברה סמואל: כמו ששושנה אמרה, היום הריכוזים הגדולים של יוצאי אתיופיה הם מעטים מאד ויש צרכים גם ביישובים שקולטים מעט מאד יוצאי אתיופיה וצריך להתייחס לזה.

<מיכל אברה סמואל: אני רוצה כן לגעת גם בנקודה של החינוך הבלתי פורמאלי.

<מיכל אברה סמואל: חברה, אנחנו יכולים לשים את כל הזרקור בחינוך הפורמאלי ולהגיד ששם המסגרת היא מובנית ומשמעותית, אבל החינוך הבלתי פורמאלי פרוץ, הוא בבחירה של ההורים ושל הילדים.

<מיכל אברה סמואל: מי שחזק מגיע לתכניות ולפעילויות ויש אוכלוסייה מאד מאד גדולה שלא צורכת את השירותים.

<מיכל אברה סמואל: אנחנו רואים במרכזי הנוער שלנו, שהיום פתחנו אותם גם כחלק מתפיסה לפתוח את זה לשכונה ולא רק ליוצאי אתיופיה, אנחנו רואים שגם מי שיבוא זה יהיה ילדים שזקוקים וצריכים את האוזן הקשבת, את המעטפת וחייבים לחזק את זה.

<מיכל אברה סמואל: כמובן עם אגף חברה ונוער ועם גופים שנותנים את המענה.

<מיכל אברה סמואל: תודה על רשות הדיבור.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אני מסכם את הדיון, כי אנחנו חייבים לסיים, אני צריך ללכת להצביע.

<יאיר גטה: שמי יאיר גטה ממרכז ההיגוי.

<יאיר גטה: רק משפט אחד.

<יאיר גטה: אני חושב שנאמר פה באמת דבר חשוב על ידי מיכל, כי לפעמים המשרד השתמש דווקא בעמותות שבקהילה כדי לנגח את העובדים, להגיד שבעצם מי שרצה ורוצה את המכרז זה עמותות בתוך הקהילה.

<יאיר גטה: ומה שמיכל פה מציינת, זה שאם המשרד ירצה לקלוט את העובדים, למעשה אין גוף מתוך הקהילה שייצא נגד.

<יאיר גטה: את הדבר הזה צריך לזכור.

אברהם נגוסה: תודה לרב יאיר גטה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכל המשתתפים.

אברהם נגוסה: המסקנה של הוועדה וההחלטות של הוועדה: לאחר ששמענו את תכנית משרד החינוך, אנחנו מברכים על התכנית.

אברהם נגוסה: יש שיפור משמעותי בתכנית הזאת בהשוואה לתכנית הקודמת.

אברהם נגוסה: אני מצפה שיהיו עוד שיפורים בהמשך, שאנחנו נעשה המשכיות.

אברהם נגוסה: מאד חשוב לנו הפירוט של התכנית, כדי שיהיה קל לעקוב אחר היישום.

אברהם נגוסה: זו המטרה ולכן אני מאד מודה לכם.

אברהם נגוסה: שנית, הוועדה קוראת למשרד החינוך לקלוט או לשלב את עובדי מרכז ההיגוי לתוך מערכת החינוך בתור עובדים מן המניין של משרד החינוך.

אברהם נגוסה: בהקשר זה, אנחנו גם נכתוב מכתב לשר החינוך לאחר סיום הדיון.

אברהם נגוסה: חשוב מאד והוועדה התרשמה מהפעילות החשובה של מרכז ההיגוי.

אברהם נגוסה: יישר כוח לעובדי מרכז ההיגוי.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני סוגר את הישיבה.