ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 38, 2015-10-27 10:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכל המשתתפים בישיבה.

אברהם נגוסה: היום מציינים בכנסת את יום הדיור שיזם חבר הכנסת דב חנין ואנחנו מייחדים את הדיון בוועדה לנושא דיור ציבורי לעולים.

אברהם נגוסה: ידוע לכול שקיים תור ארוך מאוד של הממתינים לדיור ציבורי בקרב העולים החדשים.

אברהם נגוסה: רובם הגדול עולים קשישים, פנסיונרים שלמרות שעבדו מאז עלייתם לפני כ-25 שנה, או 30 שנה, תלוי בתאריך שהם עלו, הם חיים בעוני.

אברהם נגוסה: הם בטיפולו של משרד העלייה והקליטה, התור שלהם ארוך בהרבה מאשר תור הממתינים לדיור ציבורי בקרב האוכלוסייה הוותיקה המטופלת על ידי משרד הבינוי.

אברהם נגוסה: הקצאת הדירות בדיור הציבורי למשרד העלייה והקליטה קטנה בהרבה מן ההקצאה למשרד הבינוי וגם אלה מקרב העולים הגרים בשכירות זכאים לסיוע בשכר דירה נמוך בהרבה מכפי שניתן לזכאי משרד הבינוי.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע את נציגי פורום הדיור הציבורי ואת נציגי כן לזקן ואחר כך אבקש לשמוע מנציגי משרד העלייה והקליטה והבינוי כיצד אתם פועלים במטרה לפתור את בעיית הדיור הציבורי לעולים קשישים באופן מיוחד ובאופן כללי לזכאי הדיור הציבורי.

אברהם נגוסה: פה יש לנו גם מסמכים שארגונים שונים הציגו, כמו כן לזקן, כמו הפורום הציבורי בעניין הדיור הציבורי, פורום דיור ציבורי, שגם הציגו לנו.

אברהם נגוסה: מעבר לזה הם גם יציגו, נציגי שני הארגונים האלה.

אברהם נגוסה: אני מציע, אני חושב, אני אעשה סדר פה שנשמע מנציגה של משרד הקליטה בהתחלה ולאחר מכן נשמע את הארגונים ואז נלך למשרד הבינוי.

אברהם נגוסה: אם כמובן למשרד הקליטה יהיה מה להגיד לאחר שהארגונים ידברו אני מוכן לתת לכם גם.

אברהם נגוסה: לפני זה, אם חברי הכנסת - - -

סופה לנדבר: לא, שידברו האנשים לפני זה.

אברהם נגוסה: בסדר גמור.

אברהם נגוסה: אז נשמע מנציגת משרד העלייה והקליטה גב' אולגה דדון או רחל, אתם תחליטו מי יציג.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח אם תציגו לנו בדיוק מה משרדכם עושה ומה מתכוונים לעשות כדי לצמצם את הפער.

אברהם נגוסה: את מוכנה, אולגה?

<אולגה דדון: בהחלט.

<אולגה דדון: כבוד היושב ראש, חברי הכנסת, הפורום הנכבד.

<אולגה דדון: קודם כל עלינו לברך על קיום הדיון החשוב הזה, אין ספק שנושא הדיור הציבורי הוא נושא חשוב ועומד על סדר היום, במיוחד בכל מה שקשור למשרד הקליטה, זה נושא הדיור הציבורי לעולים בכלל ולקשישים בפרט.

<אולגה דדון: משרד הקליטה פועל כל הזמן למציאת פתרונות עד כמה שניתן לעולים חדשים.

<אולגה דדון: אנחנו פועלים בשיתוף פעולה עם משרד השיכון, עם משרד האוצר ועם משרדים נוספים ואני יכולה למנות כרגע מה הפתרונות העומדים היום לרשותנו, בכלל ולקשישים בפרט.

<אולגה דדון: כידוע לכולם זכאות לדיור ציבורי במשרד הקליטה היא עד 15 שנה בארץ.

<אולגה דדון: קשישים מטופלים אצלנו יותר זמן.

<אולגה דדון: אני אתקן את עצמי, יותר נחמד להגיד אזרחים ותיקים כמובן.

<אולגה דדון: זכאות ניתנת לעולים העונים על כמה קריטריונים, קודם כל הקריטריון של חסר דירה, על פי הגדרה של משרד הבינוי.

<אולגה דדון: משפחות עולים שמתקיימות מהבטחת הכנסה של הביטוח הלאומי, השלמת הכנסה, נכים עולים 75% נכות יציבה, משפחות חד הוריות.

<אולגה דדון: בשונה ממשרד הבינוי אצלנו משפחות חד הוריות גם אם הם פחות מ-3 ילדים זכאים לדיור ציבורי בתנאי שהם עומדים בשאר הקריטריונים.

<אולגה דדון: כיום בתור הממתינים אצלנו נמצאים 27,000 ממתינים, פחות או יותר, מתוכם קרוב ל-20,000 הם קשישים.

<אולגה דדון: למשרד הקלטה מלאי דירות זמין יותר בפריפריה, באזור המרכז אנחנו יותר מצומצמים במתן פתרונות דיור ולכן פעלנו והצלחנו להשיג פתרונות שנוכל לתת לקשישים בעיקר במרכז הארץ, כגון מקבצי דיור.

<אולגה דדון: היום אנחנו מפעילים קרוב ל-10,600 פלוס יחידות דיור לזוגות ולבודדים, בפזורה ארצית, במקבצי דיור לקשישים, אני אציין שוב, חשוב מאוד, שמתקיימים מהבטחת הכנסה.

<אולגה דדון: זאת אומרת זה כלל - - -

<קריאה: קובע.

<אולגה דדון: קשישים עצמאיים.

<אולגה דדון: כמובן יש את הדיור המוגן שמתחלק בינינו לבין משרד הבינוי והשיכון וקיבלנו גם אישור בעקבות שלוש החלטות ממשלה בנוגע לקרקע חומה.

<אולגה דדון: חברת הכנסת סופה לנדבר יכולה להרחיב יותר ממני בנושא הזה, היא הייתה הדוחפת הראשית והעיקרית בנושא הזה.

<אולגה דדון: כרגע בשלבי בנייה ואכלוס נמצאים כ-1,700 יחידות דיור, והשאר, עד 4,000, נמצאים בתהליך מכרזי.

<אולגה דדון: מדובר בדירות על קרקע חומה, קרקע ציבורית, שמיועדת לקשישים בלבד ופועלת לפי פרויקט שכירות ארוכת טווח.

<אולגה דדון: כמובן קיים גם מערך סיוע בשכר דירה, שמשתנה בהתאם לגודל המשפחה, הרכב המשפחה, מיקום מגורים.

<אולגה דדון: כרגע משפחת עולים מקבלת 1,250 שקל בחודש סיוע בשכר דירה - - -

אברהם נגוסה: כמה נפשות במשפחה?

<אולגה דדון: משפחה.

אברהם נגוסה: משפחה, לא משנה, אוקיי.

<אולגה דדון: אלה העונים על הקריטריונים של משרד השיכון לזכאות לדיור ציבורי מקבלים עד 3,000 שקל בהתאם ליישוב.

<אולגה דדון: אנחנו כמובן נשמח ונפעל בתיאום עם משרד האוצר להגדלת סיוע בשכר דירה.

<אולגה דדון: הנושא הזה כרגע נמצא בדיון, יש הצעת חוק, אנחנו לא ניכנס לזה, כי זה עוד לא סגור, אנחנו מאוד נשמח להוסיף סיוע בשכר דירה לקשישים ולכל הזכאים שלנו.

<אולגה דדון: אנחנו כמובן בעד תוספת דיור ציבורי, בנייה ציבורית, וכל הנושאים האלה נמצאים בדיון בינינו לבין משרד הבינוי והשיכון ובין משרד האוצר.

<אולגה דדון: אני אשמח להרחיב בהמשך בהתאם לשאלות - - -

<קריאה: - - - למי ניתן?

<אולגה דדון: זו הערה שאני לא רוצה כרגע להתייחס אליה.

<קריאה: זה כמו דז'ה-וו, עוד פעם כל שנה - - -

אברהם נגוסה: רגע, עכשיו רשות הדיבור לנציגת משרד הקליטה.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לשמוע, אתה רשום, יהיה לך תור, ניתן לך לדבר.

אברהם נגוסה: בבקשה, תמשיכי.

<אולגה דדון: אני אשמח להרחיב בהתאם לשאלות שיעלו.

אברהם נגוסה: סיימת?

<אולגה דדון: כן.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת טלי פלוסקוב הצטרפה אלינו ואני יודע שהיא צריכה ללכת לעוד ועדה, אז רשות הדיבור אלייך.

טלי פלוסקוב: תודה רבה, אדוני היושב ראש.

טלי פלוסקוב: מראש אני מתנצלת, כך יצא הגורל שהיום יש השקת שדולה שאני עומדת בראשה ולכן לצערי הרב אני איאלץ לעזוב את הוועדה.

טלי פלוסקוב: תודה לך על ההיענות לתת לי זכות דיבור, ככה שאני אספיק לדבר.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שהנושא שאנחנו דנים עליו היום זה אחד מהנושאים החשובים ביותר לחלק מאוד גדול מהאוכלוסייה של מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: אני כמובן אתייחס כאן לנושא של הקשישים.

טלי פלוסקוב: אני מאמינה שזו רק ההתחלה של העבודה שלנו ואנחנו נעבוד בתחום הזה לא מעט.

טלי פלוסקוב: אני רק רוצה דבר אחד להגיד, אני מאמינה שרוב האנשים מרגישים סוג של שינוי מדיניות של משרד השיכון בנושא של דיור ציבורי.

טלי פלוסקוב: בכל אופן ברמה ההצהרתית אנחנו שמענו מהשר על כך ש-5% מכל הדירות החדשות שיבנו הם יהיו דירות ששייכות לדיור ציבורי, כך שנפתור את הבעיה הזאת בהמשך.

טלי פלוסקוב: אבל, ופה אבל גדול מאוד, רבותיי, עד שאנחנו נבנה את הדירות האלה חלק מהאנשים הקשישים, מהאנשים המבוגרים, שגם היום חלק נמצא כאן וחלק לא נמצא כאן, הם כבר לא יהיו בחיים.

טלי פלוסקוב: מה אנחנו עושים היום?

טלי פלוסקוב: היום הזה, ושמעתי את הנתונים, זה מרתיח אותי, למה אנחנו הגענו למצב שאזרחי מדינת ישראל שמתחלקים לשתי קבוצות אחת, אחת עולים חדשים ואחת לא, מקבלים סיוע שונה.

טלי פלוסקוב: למה אלה מקבלים 1,250 ואלה מקבלים 3,000?

טלי פלוסקוב: מישהו יכול להסביר?

טלי פלוסקוב: את זה אני מאוד לשמוע ולקבל תשובה בנושא הזה.

טלי פלוסקוב: אגב, אני שמעתי פה ושם דברים, שהקריטריונים אצל העולים הם פחות נוקשים וכן הלאה, אבל, רבותיי, אנחנו מדברים על אנשים שלא נולדו במדינה הזאת ועברו עלייה ומי שעבר עלייה מבין על מה אני מדברת.

טלי פלוסקוב: לכן אני חושבת שהנושא של סיוע לשכר דירה, אם אנחנו לא מסוגלים לספק להם דיור ציבורי, צריך להיות שווה לכולם.

טלי פלוסקוב: אני יודעת שמרינה סולודקין ז"ל בזמנו טיפלה בנושא הזה ואפילו הגיעה לבג"צ.

טלי פלוסקוב: אני כאן מצהירה שאם אנחנו נרגיש שיש עדיין אפליה כלפי עולים אנחנו נמשיך בדרכה כי אין דרך אחרת להשוות בין האנשים, בין האזרחים.

טלי פלוסקוב: ואני חוזרת ואומרת, כולנו אזרחי מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: אני נפגשתי עם כמה ארגונים שמטפלים בנושא, כמו הפורום למען משפחות עולים, כמו פורום לדיור ציבורי, ויש פה רעיונות ואני חושבת שאי אפשר לשים את הדברים האלה בצד ולא להקשיב להם.

טלי פלוסקוב: צריך לקחת אותם בחשבון.

טלי פלוסקוב: כל זה מדובר על איך אנחנו מספקים דיור ציבורי ואני חוזרת ואומרת, אנחנו צריכים לפתור את הבעיה של היום ולא של עוד שנתיים ושלוש, כי מספר האנשים הולך ופוחת.

טלי פלוסקוב: דבר נוסף שאני רוצה להעלות כאן ולשאול, ואולי גם הוועדה תוכל לתת לנו תשובה, אני לא יודעת כמה זה נכון, פנו אליי מראשון, ששם פתחו עכשיו - - -

סופה לנדבר: ביום רביעי בשבוע הבא יש ועדה לפניות ציבור ואני אעלה את זה לסדר.

טלי פלוסקוב: יפה, אני אשמח גם לדעת על זה.

טלי פלוסקוב: זה מה שרציתי להגיד ואני חושבת שחובתנו כוועדה, וכאן אני פונה ליושב ראש, אדוני היושב ראש, אני חושבת שמכאן צריכה להיות קריאה מאוד מאוד חריפה, אפליה שקורית היום במדינת ישראל, אין לה מקום, בין עולים לוותיקים.

טלי פלוסקוב: כולנו כאן אזרחי מדינת ישראל.

טלי פלוסקוב: כמה שנים עוד אנחנו נהיה עולים חדשים וכמה שנים עוד נרגיש שאנחנו שונים מאלה שנולדו כאן?

טלי פלוסקוב: אני חושבת ש - - -

סופה לנדבר: אני חושבת שאת צריכה להיכנס למאבק בהשוואה, החלוקה בין משרד השיכון ומשרד העלייה והקליטה צריכה להיות שווה.

סופה לנדבר: אני לא צריכה להגיש כאן חוק שחתום גם על ידך, אני חושבת שהחלוקה של הדיור הציבורי בין המשרדים צריכה להיות שווה.

סופה לנדבר: זה שייך למפלגה שלך.

סופה לנדבר: זה דבר אחד.

סופה לנדבר: ודבר שני, את צודקת מאוד, העולים החדשים צריכים לקבל אותו סיוע כמו שמקבלים ותיקים, אני הגשתי על זה חוק שחתום גם על ידי חברי הכנסת ואת תהיי סיוע שלנו במשרד השיכון ובמשרד האוצר.

סופה לנדבר: הגיע הזמן להשוות.

טלי פלוסקוב: קודם כל תודה, חברתי סופה לנדבר.

טלי פלוסקוב: אני מציעה גם שהקריאה מתוך הוועדה תבוא בחתימה של כל חברי הוועדה.

טלי פלוסקוב: ושוב פעם, לא בשפה נעימה, מספיק לדבר בשפה נעימה, אנחנו חייבים פה לדרוש למען האנשים האלה.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: הצטרפו אלינו חבר הכנסת יצחק הרצוג, יושב ראש האופוזיציה, חבר ועדה, וחברת הכנסת אורלי לוי אבוקסיס.

אברהם נגוסה: אורלי, רצית לדבר?

אורלי לוי אבקסיס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב ראש.

אורלי לוי אבקסיס: אני באמת מברכת ומודה לך על קיום הוועדה בנושא הזה.

אורלי לוי אבקסיס: זה יום שאני מובילה ביחד עם חברים נוספים מכל סיעות הבית, יום מיוחד על הדיור, בדגש על דיור ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להזהיר מכמה משפטים שנאמרו פה עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: אין ספק שנושא העולים החדשים צריך התייחסות נפרדת, פרטנית, תוך כדי כך שלוקחים בחשבון שאלה אנשים שמגיעים מתרבות מסוימת לתרבות אחרת חדשה, בחלקם הגדול לא מכירים את השפה, בחלקם גם לא מכירים את ההתנהלות והבירוקרטיה היא מחסום מאוד מאוד גדול בפני האנשים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: לכן צריך למצוא איך אנחנו באמת עוזרים בנושא של הדיור הציבורי תוך התייחסות נקודתית ואני רוצה להזהיר מהמגמה שבאים ואומרים בואו נשווה בין האוכלוסייה הכללית, שהיא התור של משרד הבינוי והשיכון, לזכאים שלו, לבין הזכאים של משרד הקליטה.

אורלי לוי אבקסיס: אם אנחנו נלך למאבק הזה מה שיקרה זה ההיפך הגמור.

אורלי לוי אבקסיס: היום הקריטריונים של העולים החדשים - - - וצריך להגיד תודה רבה באמת גם לשרה לשעבר סופה לנדבר, שהגמישו את הקריטריונים של הזכאות לעולים החדשים בכל הנוגע לדיור ציבורי, אבל אם אנחנו נלך למהלך שיבוא לעשות אחידות, המחשב לא יידע לזהות מי הוא עולה חדש ומי הוא ותיק, יילכו על קריטריונים אחידים וחצי מהרשימה של העולים החדשים ייפלטו החוצה בלי ההתייחסות - - -

<קריאה: 85%.

אורלי לוי אבקסיס: ייפלטו החוצה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אני מזהירה אתכם, כי הם יצטרכו להיות - - - אם מדברים על חד הוריות, חד הוריות עם 3 ילדים זה הקריטריונים של משרד השיכון, כאשר אנחנו מדברים על זכאות של גיל מסוים צריך גם נכות, צריך שנתיים, 24 חודש שאתה נתמך קצבאות.

אורלי לוי אבקסיס: במשרד העלייה והקליטה הקריטריונים הרבה יותר גמישים בגלל שמדובר באוכלוסייה חלשה עם כל הקושי.

אורלי לוי אבקסיס: אני גם רוצה לומר לכם, הבנייה של דיור ציבורי, היחידה שנעשתה בשנים האחרונות, הייתה דרך משרד הקליטה.

אורלי לוי אבקסיס: חד וחלק, שלא יטעו אתכם.

אורלי לוי אבקסיס: לא הייתה בנייה נוספת לדיור ציבורי, בטח לא לאוכלוסייה הכללית.

אורלי לוי אבקסיס: אם אתם באים ושמים את כולם באותו סל אתם תפילו את ההטבות שמקבלים העולים החדשים, זו סכנה.

אורלי לוי אבקסיס: האוכלוסייה היא שונה עם צרכים שונים וכך צריך להתייחס אליהם.

אורלי לוי אבקסיס: לכן משרד הקליטה, אני לא יודעת איפה שר הקליטה, למה הוא לא נמצא כאן?

יצחק הרצוג: רואים אותו רק - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא מעניין אותו?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רואים אותו בהר הבית.

יואל רזבוזוב: השר לענייני אסטרטגיה.

אברהם נגוסה: אני חייב לומר לזכותו, הוא היה בוועדה פה והוא באמת פירט את התכנית של המשרד שלו.

יואל רזבוזוב: היום הוא היה?

אברהם נגוסה: היום לא.

אורלי לוי אבקסיס: אני אומר לך משהו, כשהצלחנו להביא את החוק של סיוע ריאלי בשכר דירה לזכאים במשרד השיכון זה יכול היה להוות פלטפורמה.

אורלי לוי אבקסיס: היה עובר החוק הזה, היה אומר אלקין, 'בואו אני רוצה להשוות, גם אני רוצה סיוע ריאלי', והיה נלחם עם המשרד שלו, כמו שאני מתארת לעצמי שסופה הייתה עושה, סופה נלחמה על זה, בהצעת החוק המקורית היה לכולם.

אורלי לוי אבקסיס: אתם יודעים, משרד האוצר לא נותן את כל התקציב שאנחנו רוצים, לכן אמרנו שנפתח צעד צעד.

אורלי לוי אבקסיס: ברגע שאתה מטפל ב-2,700 תהיה לך אפשרות לטפל גם בשאר.

אורלי לוי אבקסיס: סך הכול היה צריך לחכות שיעבור החוק ואז להגיד 'חבר'ה, אני רוצה השוואת תנאים' וזה היה פותר את הבעיה.

אורלי לוי אבקסיס: מה גם שהוא כוח מאוד משפיע בקואליציה.

אורלי לוי אבקסיס: מה שהוא עשה, הוא אמר 'לא, אנחנו ניקח את הכסף שהצליחו להשיג למשרד השיכון ונחלק אותו'.

אורלי לוי אבקסיס: אם מחלקים אותו, במקום ל-2,700 ל-30,000 אתם מבינים שכל אחד מקבל צימוק והצימוק הזה לא יכול לשנות שום דבר, זה לא משנה מציאות.

אורלי לוי אבקסיס: 200 שקל תוספת לא תשנה מציאות, אבל אם היה פתרון אמיתי ל-2,700 הייתה נאלצת המדינה ואם היה צריך גם היינו הולכים לבג"צ ומשיגים גם את התקציבים למשרד הקליטה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל מחוסר תפקוד של שר הקליטה, ותסלח לי, אדוני היושב ראש, מה שקרה, אלה לא מקבלים ואלה לא מקבלים.

אורלי לוי אבקסיס: מי הרוויח מזה?

אורלי לוי אבקסיס: אני לא יודעת, אבל כולם היום במצב של שבויים על חוסר התפקוד שלו.

אורלי לוי אבקסיס: אלה לא יקבלו וגם אלה לא יקבלו, תקע את החוק וגם אי אפשר להעביר משהו שאפשר להסתמך עליו הלאה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מזהירה מהכוונה של השוואת תנאים, אני חוזרת על זה שוב פעם.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נשווה את התנאים ואנחנו נפיל את העולים החדשים מטה וזו לא המטרה, צריך להתייחס אליהם כאל קבוצה שצריכה את ההתייחסות הספציפית.

אורלי לוי אבקסיס: רק זה יביא לפתרון האמיתי.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני.

אורלי לוי אבקסיס: ואני מזמינה את כולם אחר כך, יש עוד דיונים בוועדות האחרות, גם בוועדת הכספים וגם בוועדת הכלכלה, הוועדה לביקורת המדינה וגם הכנס המרכזי בשעה 14:00 באולם גליל, יהיה שם גם שר האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני, שר הרווחה לשעבר, אני יודעת שהנושאים האלה נורא חשובים לך, אנחנו נשמח לראות אותך ואנחנו, כמו שאמרתי, יושבי ראש במשותף מכל סיעות הבית, גם מהמחנה הציוני, גם ממרצ, גם מהמפלגות החרדיות וכדומה.

יצחק הרצוג: מי איתך?

אורלי לוי אבקסיס: שמולי איתי יושב ראש במשותף וזה חשוב מאוד.

אורלי לוי אבקסיס: היום יהיה דגש על הדיור הציבורי ויש פתרונות לדיור הציבורי, זה מתחיל לקרום עור וגידים.

אורלי לוי אבקסיס: לפני כמה שנים כשדיברנו על זה, בהתחלה אמרו לנו 'על מה את מדברת?

אורלי לוי אבקסיס: אף אחד לא יכתוב על זה, זה לא מעניין אף אחד', הצלחנו להביא את זה לקדמת סדר היום הציבורי, שמנו את זה באור הזרקורים והיום אנחנו מטפלים בזה לעומק, אז אני באמת חושבת - - -

יצחק הרצוג: מגיע לאורלי הרבה קרדיט על זה.

אברהם נגוסה: בהחלט.

סופה לנדבר: גם החוק, על 90% של השתתפות במשכנתא.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו צריכים להריץ.

סופה לנדבר: זה היום דבר הכרחי.

סופה לנדבר: אני זוכרת שלפני 10 שנים, לפני 20 שנה, המשכנתא בעמותות השיגו - - - גם אני הייתי יושבת ראש עמותה, הם היו מקבלים 95% משכנתא ואז לאנשים יש דירה, יש גג מעל הראש.

סופה לנדבר: היום פתאום מדינת ישראל מתעלמת ממה שקורה.

סופה לנדבר: אני חושבת ששר האוצר הוא הראשון שצריך לחתום על החוק הזה.

סופה לנדבר: הייתה פה חברת כנסת שאומרת שבינתיים זה בהכרזות, אני רוצה לא בהכרזות, במעשים.

אברהם נגוסה: תודה רבה, חברת הכנסת אורלי לוי אבוקסיס.

אברהם נגוסה: אנחנו מאוד מעריכים את מה שאת עושה ואנחנו איתך.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

יואל רזבוזוב: תודה, אדוני היושב ראש, חבריי חברי הכנסת, אורחים נכבדים.

יואל רזבוזוב: קודם כל יש לי איזה שהוא דז'ה-וו, אנחנו לא פעם ראשונה יושבים כאן בשולחן הזה ואני שומע דיבורים ואני שומע הכרזות.

יואל רזבוזוב: בינתיים התור לא מתקצר, אנשים לא מקבלים יותר ושמענו עוד פעם את שר השיכון, עכשיו הוא הכריז 5% בדיור ציבורי.

יואל רזבוזוב: לגבי השוואת התנאים, הכוונה היא לא לשים את כולם בסל אחד, אלא החלוקה של הדירות של משרד השיכון, שיחלק חצי מהדירות שיש לו במלאי לעולים וחצי ל - - -

אורלי לוי אבקסיס: אין לו כלום במלאי.

יואל רזבוזוב: זה לא מה שהוא עושה.

סופה לנדבר: משרד הקליטה מקבל 35% והיתר במשרד השיכון.

סופה לנדבר: שם התור 27,000 איש, שמה 2,700.

יואל רזבוזוב: בדיוק, פי עשרה.

יואל רזבוזוב: פניתי לשר השיכון הקודם כשהייתי יו"ר ועדה, פניתי לאורי אריאל ופנינו גם לגלנט ובזמנו גם דיברנו עם חברת הכנסת לנדבר, היא אמרה 'תנסה, גם אני ניסיתי, נלחמתי על זה שנים' ואני חושב שהרעיון לעשות את זה בחקיקה הוא טוב ואנחנו צריכים להפעיל עכשיו את כל הכוח כדי שתהיה השוואה.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שגם היועצים המשפטיים, שהיום כמעט אף אחד לא מסתובב בלי יועץ משפטי, יבקשו ממך קריטריונים אחידים, בדיוק כמו שקורה היום בהטבות המס.

יואל רזבוזוב: אבל לעולים - - -

אורלי לוי אבקסיס: זה החמיר את הבעיה.

יואל רזבוזוב: אבל לעולים אי אפשר להחליף את הקריטריונים.

יצחק הרצוג: נארגן עימות בין העולים לוותיקים.

אורלי לוי אבקסיס: בדיוק, זה אינטרס של המדינה לסכסך בין החלשים האלה לאלה, ואז הם יושבים בצד ובינתיים לא משחררים כסף, לא לאלה ולא לאלה.

יואל רזבוזוב: חברים, אני יודע - - -

אברהם נגוסה: חברי הכנסת, אני רוצה שתשמרו על הסדר.

אברהם נגוסה: רשות הדיבור לחבר הכנסת יואל.

יואל רזבוזוב: אני יודע מה מצבם של העולים, יש לנו כאן תור של 27,000 אנשים, 20,000 מהם זה אנשים קשישים שמקבלים קצבת זקנה פלוס הבטחת הכנסה והם צריכים לממן שכר דירה והם צריכים לחיות.

יואל רזבוזוב: אם אנחנו נעשה חישוב קטן פשוט לא נשאר להם כסף למחיה.

יואל רזבוזוב: לא נשאר להם כסף והתור גדול.

יואל רזבוזוב: ולצאת עם הכרזה ששר השיכון הודיע ש-5% זה מבורך, זה מצוין, מה עושים איתם היום?

יואל רזבוזוב: היום מה שאנחנו צריכים לעשות זה פשוט להגדיל להם את הסיוע לשכר דירה, אחרת לא נשאר להם כסף להתקיים.

יואל רזבוזוב: עוד דבר נוסף שנתקלתי בו השבוע ואני כבר פניתי לשר השיכון ולשר הקליטה, לכל גורם רלוונטי, אחרי הסיפור של ראשון לציון, שגם חברת הכנסת לנדבר אמרה והיא תתייחס לזה, שהחוזים שנחתמים מול אותם הדיירים הם בשפה העברית.

יואל רזבוזוב: זה ניצול מצוקת הצרכן, אלה אנשים קשישים שלא יודעים עברית והם חותמים תחת לחץ.

יואל רזבוזוב: למה הם חותמים תחת לחץ?

יואל רזבוזוב: כי הם מפחדים שלא יקבלו דירה.

יואל רזבוזוב: הם חותמים על חוזה של 20-30 דפים, לא מבינים מילה שם ומשם נוצר המצב עכשיו בראשון שהם צריכים לשלם אולי כפליים ממה שהם חתמו.

יואל רזבוזוב: זה מצב אבסורדי.

יואל רזבוזוב: צריכה לצאת הנחיה ממשרד השיכון, ממשרד העלייה והקליטה, שכל אותם החוזים צריכים להיות בשפה התואמת, ברוסית, באמהרית או כל שפה אחרת, תלוי באכלוס האנשים.

יואל רזבוזוב: אני חושב שזה דבר הכרחי.

יואל רזבוזוב: תודה רבה וכל הכבוד על הדיון, על היוזמה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו את נציג הסוכנות, נציג עמיגור, ארז שני, ואני אשמח אם תתייחס גם לקשישים שתקועים במרכזי הקליטה ברחבי הארץ ובהוסטלים.

אברהם נגוסה: אני אשמח אם תרחיב בנושא הזה.

<ארז שני: בוקר טוב.

<ארז שני: חברת עמיגור, חברת בת של הסוכנות היהודית, מנהלת כיום למעלה מ-60 בתי גיל זהב עבור קשישים שרובם עולים חדשים, למעלה מ-80% מהם ניצולי שואה גם בכל רחבי הארץ, מהצפון עד הדרום.

<ארז שני: לפני כחצי שנה עמיגור סיימה בניית בית לקשישים בקרית אונו בסיוע ובדחיפה של שרת הקליטה לשעבר, חברת הכנסת סופה לנדבר, ושם בנינו תוספת של 71 יחידות דיור על גג של מבנה קיים.

<ארז שני: הבניין הזה התאכלס תוך חודש ימים, אז אפשר להבין מתוך זה באמת מה המצוקה.

<ארז שני: בימים אלה סיימנו בניית בניין נוסף לקשישים בכפר סבא, בניין מדהים ביופיו, עם כל השירותים מסביב, כולל מועדון ושירותים נוספים שהם יקבלו שם, של 107 יחידות דיור.

<ארז שני: אכלוס הבניין החל לאחרונה בסיוע משרד הקליטה, שכבר שלח ושולח מועמדים.

<ארז שני: נדמה לי שכ-40 או 45 דיירים כבר חתמו על חוזים.

<ארז שני: הדיירת הראשונה כבר קיבלה מפתח, דיירת בת 91, שחיכתה הרבה זמן בתור על מנת להיכנס.

<אולגה דדון: אני חייבת לציין שכפר סבא זה לא מובן מאליו, אין לנו פתרונות שם בכלל ולולא הפרויקט הזה אני לא יודעת מה היו עושים האנשים האלה.

סופה לנדבר: ראש עיריית נתניה לא רצתה לבנות וכאן אני מכריזה שיש ראשי ערים שאומרים 'לא רוצה את הזקנים אצלנו'.

סופה לנדבר: הרי קול קורא על 4,000 יחידות דיור שמפלגת ישראל ביתנו אישרה והשיגה והתחילה וממשיכה את הבנייה עכשיו, יש ראשי ערים שלא לקחו את הכדור, אמרו 'לא רוצים את הקשישים אצלנו'.

סופה לנדבר: בחולון לא רוצים, בתל אביב לא רוצים.

סופה לנדבר: אם לא עמיגור במרכז המדינה לא הייתה בכלל בנייה.

<קריאה: גם בירושלים.

סופה לנדבר: גם בירושלים לא רוצה, הוא רץ עם הכרזות.

אברהם נגוסה: רשות הדיבור לארז.

<ארז שני: אני מוכרח לציין שבאמת בערים האלה יש לנו שיתוף פעולה יוצא מן הכלל עם הרשות המקומית ועם ראשי הערים.

<ארז שני: אני מקווה, תוך שבועות מספר, להתחיל פרויקט חדש בתל אביב בדרך השלום, מקום מרכזי, בסך הכול 3-4 קילומטרים מעזריאלי, סופה הייתה שם, יושב ראש האופוזיציה יצחק הרצוג היה שם.

<ארז שני: אני תמיד עקבי בעקבות הנחיית מנכ"ל עמיגור יובל פרנקל לעובדים שלו, אנחנו תמיד זוכרים שמעבר לכל המספרים על בתים ודירות גרים אנשים בבתים האלה וכמו שאמרתי, חלקם הגדול ניצולי שואה.

<ארז שני: חבר הכנסת הרצוג וחברת הכנסת לנדבר פגשו את האיש הזה, סמיון רוזנפלד, אחרון הניצולים מסוביבור שמתגורר בבניין שקיים היום בתל אביב.

<ארז שני: אנחנו מקווים להתחיל את הבנייה שם בקרוב ולהתחיל לבנות שם כ-110 יחידות דיור.

<ארז שני: במקביל אנחנו נמצאים כרגע בהתקדמות בתכנון לבניית 2,500 יחידות דיור, פרויקט שהסוכנות היהודית מובילה מול משרד השיכון בתמיכה משמעותית, אני מוכרח לציין, של השר גלנט ואנשי משרדו.

<ארז שני: יש פה, מי שירצה אחרי זה יוכל לבוא לראות, אני אוכל להביא לכם פעם אולי קאפה גדולה יותר עם התמונות, בתים חדשים במקומות מצוינים שכוללים את נתניה ו - - -

יצחק הרצוג: ארז, קודם כל באמת, אני היום מופיע בחבר הנאמנים של הסוכנות היהודית ואני הולך לפרגן לכם בענק, גם למנכ"ל שלך, יובל פרנקל, ולצוות, אבל אני רוצה לשאול, כמה משלמת משפחה, כמה משלם זוג או בודד עולה מדי חודש עלות בדירה כזו?

<ארז שני: כ-280 שקלים.

סופה לנדבר: הוא צריך לשלם - - -

יצחק הרצוג: הבעיה שמי שלא נכנס, מי שאין לו דירה, עלותו הרבה יותר גבוהה.

<ארז שני: נכון.

יצחק הרצוג: היה צריך להגביר את הבנייה עבורכם.

יצחק הרצוג: אין מצב של התרוקנות של הבתים הללו בשל ההזדקנות של האוכלוסייה?

<ארז שני: לא, הבתים מלאים עד אפס מקום.

<ארז שני: אנחנו בהחלט מתמודדים עם הזדקנות האוכלוסייה והתקששות, ירידה בתפקוד, ואנחנו מתגברים את זה.

<ארז שני: יש לנו עובדת סוציאלית שמגיעה לבתים, זה מה שאני אמרתי, הבתים הם לא רק מקום מגורים, זה ממש בית, יש צוות שמסייר, יש עובדת סוציאלית שמגיעה פעם עד פעמיים בשבוע לבתים, יש להם פעילות חברתית ויש מטפלות שבסיוע מטפלות שלנו, שאנחנו מעסיקים בצורה ישירה, מעבר למטפלות שביטוח לאומי שולח, או הקרן לרווחת ניצולי השואה, אנחנו מעסיקים, אנחנו עושים פעילות תרבות מיועדת, גם לציבור מרוסיה, גם לעולים מאתיופיה.

<ארז שני: יש בבתים האלה אוכלוסייה מכאן ומכאן ולמעשה רק כשמגיע רגע שהם לא יכולים להיות יותר עצמאיים והם צריכים לעבור למחלקה סיעודית והם צריכים סיעוד מלא 24 שעות אז הם מועברים למחלקות סיעודיות לפי בחירתם.

<ארז שני: לעמיגור יש גם ארבע מחלקות סיעודיות בצפון.

אברהם נגוסה: אנחנו שמענו קודם מנציגת משרד הקליטה שהתור של האנשים שממתינים זה 27,000 אנשים לדיור ציבורי, מתוכם 20,000 זה קשישים.

אברהם נגוסה: לכמה מהם, אתה חושב, שהפרויקטים האלה שאתה מדבר עליהם יכולים לתת מענה?

<ארז שני: אנחנו עכשיו בתכנון של בין 2,500 ל-3,000 יחידות דיור שייצאו לדרך בקרוב.

יצחק הרצוג: זה תקציב מדינה?

יצחק הרצוג: מי מממן?

<ארז שני: הפרויקט עד עכשיו של קרית אונו, כפר סבא, תל אביב, 24%-26% היה ממשרד הקליטה והשאר מתורמים ברחבי העולם.

<אולגה דדון: אני ארחיב.

<אולגה דדון: מדובר בפרויקט על קרקע חומה, זאת אומרת ללא עלות קרקע.

<אולגה דדון: בפרויקט יכלו להשתתף רשויות מקומיות ומוסדות לאומיים.

<אולגה דדון: המדינה השתתפה ב-110,000 שקל ליחידת דיור.

יצחק הרצוג: וגם חברות אחרות עשו את זה?

יצחק הרצוג: גם עמידר?

<אולגה דדון: לא, רק עמיגור.

סופה לנדבר: זו חברה כלכלית.

סופה לנדבר: זה בנוי ש - - -

<אולגה דדון: זה רשויות מקומיות ומוסדות לאומיים.

סופה לנדבר: פה במקרה זה היה עמיגור, אבל במקרים אחרים זה עירייה, חברה כלכלית.

<ארז שני: למעשה מה שנתן לנו leverage זה היה התרומות מיהדות העולם, תביעת התביעות, קרן ויינברג מבולטימור ותורמים נוספים.

יצחק הרצוג: אז ל-2,500 יש לך - - -

<ארז שני: זה היה לפרויקט הזה.

<ארז שני: לפרויקט של 2,500 מדובר על כ-50% שמשרד השיכון השתתף ו-50% הסוכנות היהודית ממקורותיה או מתורמים.

<ארז שני: זה בשלבי גיבוש - - -

יואל רזבוזוב: מה לוח הזמנים?

<ארז שני: אנחנו נהיה ערוכים ליציאה כבר באמצע - - -

יואל רזבוזוב: לעלות על הקרקע?

<ארז שני: לעלות על הקרקע, בין מאי ליוני 2016 אנחנו נהיה מוכנים לעלות על הקרקע כבר עם לפחות 700 יחידות דיור.

סופה לנדבר: אבל מי נותן קרקע?

<ארז שני: הקרקע של הסוכנות היהודית.

<ארז שני: יש פה תרומה גדולה של הסוכנות היהודית לטובת העניין הזה.

אורלי לוי אבקסיס: בשווי פחות או יותר של חצי מיליארד, נכון, מהסוכנות היהודית?

אורלי לוי אבקסיס: השווי של הפרויקט.

<ארז שני: כן.

אורלי לוי אבקסיס: כל הכבוד.

אורלי לוי אבקסיס: וישר המדינה גם נותנת.

סופה לנדבר: מגיע לעמיגור וליובל פרנקל ולעובדים.

סופה לנדבר: הם מקבלים את הקשיש וכל בן אדם שזכאי כאילו זה משפחה שלהם.

סופה לנדבר: אני לא ראיתי חברה כזאת, אני לא ראיתי פעילות כזאת וכאשר הם לוקחים על עצמם משהו הם מתחילים ומסיימים.

סופה לנדבר: במקום הכרזות, הם לא מדברים, הם בונים.

סופה לנדבר: במקום לדבר הם עושים ומאכלסים.

סופה לנדבר: מגיע כל הכבוד.

<קריאה: למה לא מכניסים בכל התכניות של משרד הקליטה, יצאו נכים, וסופה לנדבר, אני רוצה לצטט אותה, היא אומרת לזכייה חופשית - - -

סופה לנדבר: לאן?

<קריאה: לזכייה חופשית - - -

סופה לנדבר: בחיים לא אמרתי משפט כזה.

<קריאה: בסדר, לא משנה.

<קריאה: מה שאני רוצה להגיד, זה אנשים, גם אתיופים וגם רוסים, לא משנה, כולם, ואז הם יצאו ממשרד הקליטה ומשרד השיכון לא מקבל אותם, הוא לא מכיר אותם כזכאים.

<קריאה: הם מקבלים 770 שקל דמי סיוע ופחות, עד 770 שקל.

<קריאה: אלה אנשים עם סרטן, אנשים עם כל מיני מחלות הכי קשות, רק שמה אין כיסא גלגלים, כיסא גלגלים זה אליטה של נכים, הם מקבלים עד 3,000.

<קריאה: הם לא רוצים לקבל אותנו, כי האנשים האלה מקבלים יותר.

<קריאה: הם לפחות יכולים לא להיות רעבים, ופה, בגלל שהסיוע נמוך מאוד אז אנשים רעבים.

<קריאה: אנחנו נושאים ונותנים אוכל, אין לתרופות כסף, אנשים מתקבלים לבית חולים כי אין כסף לתרופות.

<קריאה: אז תחשבו על זה.

<קריאה: בבקשה.

<קריאה: אני חושבת שביחד עם משרד השיכון, עם השר גלנט, צריך להיות גם פה וזה מאוד מאוד חשוב.

סופה לנדבר: את רוצה להביא את הנכים למשרד השיכון?

סופה לנדבר: בחיים לא יקבלו שם דירה, מה קרה לך?

אברהם נגוסה: רגע, סליחה.

<קריאה: סליחה, הבן אדם עם סרטן והילד הלך בצבא במשהו קרבי ועכשיו זרקו בפח זבל ואני 17 שנה פה, מבקשת, אני לא יודעת איך לבקש כבר, אני לא יודעת מה לעשות.

<קריאה: אני רוצה 0 0 0 והילד עכשיו חוזר הביתה ובוכה, אין גג, אין כלום.

<קריאה: מה לעשות במקרה כזה?

סופה לנדבר: איפה את גרה?

<קריאה: - - - וילד חכם, הוא בצבא במקום מיוחד, מיוחד.

<קריאה: אני - - - והילד עובד במטוסים עם נשק ואני לבד במדינה ואף אחד לא שואל ועכשיו - - -

אברהם נגוסה: איפה את גרה, גברת?

<קריאה: בפתח תקווה.

<קריאה: ואני מקבלת 500 שקל לשכירות - - -

סופה לנדבר: זה בדיוק מקרה שבמשרד השיכון היא לא זכאית.

אברהם נגוסה: לשכירות 500 שקל?

<קריאה: כן.

אברהם נגוסה: רגע, גברת.

אברהם נגוסה: איך מסתדר מה שאמרת לנו שמשפחה מקבלת 1,200?

<קריאה: היא מעל 15 שנה.

יצחק הרצוג: אז היא לא נופלת למשרד השיכון?

סופה לנדבר: לא, היא לא תקבל שם בחיים.

סופה לנדבר: יש לה ילד אחד.

יצחק הרצוג: אבל עם ועדה עליונה?

אורלי לוי אבקסיס: אפשר ועדת חריגים, אבל סרטן לא נחשב.

אברהם נגוסה: נציג משרד הבינוי, יש מישהו?

יצחק הרצוג: יש נציגה.

אברהם נגוסה: את יכולה לענות למה היא מקבלת רק 500?

<ליאת גואלי: הקריטריונים במשרד הבינוי והשיכון הם קשיחים יותר ממשרד הקליטה.

<ליאת גואלי: היום - - -

<קריאה: זרקו גם שם, זרקו - - - כל מקום - - -

אברהם נגוסה: רגע, גברת.

אברהם נגוסה: הנקודה ברורה, אנחנו רוצים לברר את העניין.

<ליאת גואלי: היום במשרד הבינוי והשיכון זוגות המתקיימים - - -

אברהם נגוסה: גברת, אם נקבל תגובה אז זה יהיה לכולם.

אברהם נגוסה: אני רוצה לחדד את הנקודה.

אברהם נגוסה: הגברת יצאה מאחריות של משרד הקליטה, כיוון שהיא 17 שנה בארץ.

אברהם נגוסה: האחריות היא של משרד הבינוי, תסבירי לנו בדיוק למה היא מקבלת רק 500 שקל.

<ליאת גואלי: הקריטריונים של משרד הבינוי והשיכון הם קשיחים יותר ממשרד הקליטה.

<ליאת גואלי: ברגע שהיא יצאה מהזכאות של משרד הקליטה היא נבחנת על פי הקריטריונים של משרד השיכון.

<ליאת גואלי: במשרד השיכון משפחות המתקיימות מקצבת נכות צריכות 2 ילדים ויותר.

יצחק הרצוג: אלא אם יש לך ועדה.

<קריאה: - - - איך אני יכולה ל - - -

יצחק הרצוג: אבל תמליצי לוועדת חריגים.

<ליאת גואלי: כל המקרים שלא עונים לכללי הנוהל יכולים לבוא בפני ועדת חריגים.

אורלי לוי אבקסיס: היא זכאית לשכר דירה, היא לא זכאית לדיור.

<קריאה: בוועדה אומרים שלא.

<קריאה: יש לי מסמך - - -

<ליאת גואלי: בוועדה מסתכלים על כל הקריטריונים שעומדים בפניהם ומחליטים האם לאשר חריג או לא לאשר כחריג.

<ליאת גואלי: יכול להיות שבמקרה שלה - --

אברהם נגוסה: יש ועדת ערר שבוחנת את המקרים המיוחדים?

<ליאת גואלי: יש שתי ועדות ערר, ועדה עליונה וועדה ציבורית שהן מוסמכות לדון בחריגים שלא עונים לכללי הנוהל, מסתכלים על כל מה שהציג הבן אדם על המצב שלו, על המצב הרפואי, המצב הכלכלי, המצב הסוציו אקונומי ודנים בבקשה.

<ליאת גואלי: כמובן שיש לנו מגבלות מסוימות שלא תמיד אפשר לאשר לבן אדם למרות המצב שלו.

אברהם נגוסה: גברת, האם את הגשת בקשה לוועדה ציבורית או לוועדה העליונה?

אברהם נגוסה: לא היית צריכה לבוא לפה, רק תגידי, את הגשת את זה?

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה להסביר משהו, יש פה בלבול.

אורלי לוי אבקסיס: במשרד השיכון יש שתי רשימות, רשימה אחת מדברת על זכאות לדיור ציבורי, רשימה אחרת של אלה שלא זכאים לדיור ציבורי, אבל מפאת מצבם מקבלים סיוע בשכר דירה.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו באים ואומרים שזה עד 2,500, כאילו כולם מקבלים 2,500 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: החלק הארי, גם במשרד השיכון, של הסיוע בשכר דירה הוא בין 500 ל-900 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: זה עיקר הסיוע, גם במשרד השיכון.

אורלי לוי אבקסיס: באמת משפחות מסוימות, מורכבות וכן הלאה, או אלה שזכאיות לדיור ציבורי אבל לא נמצאה בעבורם דירה, נותנים להם סיוע יותר גבוה, אבל הרשימה של עשרות אלפים במשרד השיכון זכאים לסיוע בשכר דירה ולא לדיור ציבורי.

יצחק הרצוג: סיוע בשכר דירה זה 4,000 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: 2,500 במקרים מאוד מיוחדים.

יצחק הרצוג: לאריאל אטיאס הייתה איזה - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, העלו את זה לעד 3,000 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: אצל אריאל אטיאס ניסו להעלות את זה עד 3,000 שקל ובתנאי שיוותרו על תורם בתור לדירה ציבורית.

אורלי לוי אבקסיס: אלה באמת עיקר הבעיות ומבלבלים.

סופה לנדבר: אני חושבת שגם במשרד השיכון - - -

יצחק הרצוג: בקיצור, האוצר ממשיך לאמלל אותנו בדיור ציבורי שנים על שנים על שנים.

סופה לנדבר: - - - לוותיקי המדינה, יש בתל אביב, יש ב - - -

אברהם נגוסה: בואו נעשה סדר.

אברהם נגוסה: קודם כל, ארז, סיימת?

<ארז שני: רק משפט אחרון.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, הפרויקטים שלכם זה בסיוע של משרד השיכון, צריך לומר.

אורלי לוי אבקסיס: ההשתתפות היא לא של משרד הקליטה בפרויקטים החדשים, ההשתתפות היא של סיוע של משרד הבינוי והשיכון.

אורלי לוי אבקסיס: זאת אומרת שהשר גלנט באמת הביא לאיזה שהוא שינוי בכל מה שקשור לדיור ציבורי והדירות הריקות שהיו, ובחלקן רצו הבית היהודי, כן, מי שעמד בראש המשרד בקדנציה הקודמת, כל דירה שעמדה מעל שנה למכור בשוק החופשי לעמותות, מוסדות וכדומה ב-50,000 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: עצרנו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רק רוצה לספר לכם שבארבעה החודשים האחרונים השר וסגן השר שלו לקחו את אותן דירות שהיו מיועדות למכירה, שיפצו אותן, לא בכסף חדש, בכסף שהיה בתוך המשרדים, כבר למעלה מ-300 משפחות שוכנו באותם בתים שאמרו שהם לא ראויים ורצו למכור אותם לעמותות.

אורלי לוי אבקסיס: אז יש פה איזה שהיא מגמה, היא בהחלט תחילתה של דרך, יש הרבה מה לשפר ואנחנו נשתף פעולה.

אורלי לוי אבקסיס: הן העולים החדשים והן הזכאים של משרד השיכון והבינוי, חייבת להיות באמת ראייה מערכתית תוך התייחסות לכל אחד והצרכים שלו.

<קריאה: צריך לחקור לאן הלכו כל הדירות.

<קריאה: את טיפלת במשפחה שהייתה זכאית, אמא חד הורית, את טיפלת לבד, נכון?

<קריאה: היא הייתה גרה ב - - -

אורלי לוי אבקסיס: זה לא לבד.

אורלי לוי אבקסיס: נכון, חתכנו דירה, זו הייתה התחלה, זה התחיל את זה של 400 דירות ששוכנו עכשיו.

אברהם נגוסה: תודה רבה, יש לי רשימת דוברים.

יואל רזבוזוב: רק הוספה של משפט אחד.

יואל רזבוזוב: מה שמדאיג אותי, שכל התהליך הזה, 300 דירות, זה זז, אבל עדיין זה לא המספרים, כי אנחנו מדברים על תור של 27,000 ואמרנו ש-20,000 זה אנשים קשישים.

יואל רזבוזוב: עד שהפתרונות האלה - - - אנחנו צריכים מיידי, העזרה צריכה להיות מיידית, אחרת אנחנו לא - - - אותו גל עלייה שעלה בשנות ה-90, רוב האנשים היום עם דירות, הם מסיימים משכנתא.

יואל רזבוזוב: אולי עוד 20 שנה לא נצטרך את הדירות האלה, יש סיכוי, הלוואי שהמצב הסוציו אקונומי של כולם יעלה, אבל הפתרון צריך להיות מיידי.

יואל רזבוזוב: אם אנחנו היום נוציא עוד 200-300 הכיוון והמגמה זה טוב, אבל זה באמת ההשתתפות בסיוע בשכר דירה, אני לא רואה פתרון אחר.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני רוצה לתת לארז להשלים במשפט אחד ואז אנחנו נשמע את מרינה.

<ארז שני: למעשה חברת הכנסת אורלי לוי אבוקסיס - - -

<קריאה: - - - בכדי לדעת להתכונן, כמה אנשים בתור?

<קריאה: שלושה-ארבעה?

אברהם נגוסה: את לא צריכה להתכונן.

<קריאה: אני כן.

אברהם נגוסה: את צריכה לבוא מוכנה מהבית.

<ארז שני: למעשה חברת הכנסת אבוקסיס דיברה על הגמשת הקריטריונים, וזה רק עוד דבר אחד, במסגרת הדיור הציבורי באמת יש הגמשת קריטריונים מבורכת מאוד שמשרד השיכון מבצע ורק מבחינת נתונים, מתוך המספר שאורלי ציינה של מעל 300 יחידות, כ-135 יחידות בהצעת האכלוס והגמשת הקריטריונים עברו לעולים חדשים, שזה מספר מאוד מכובד ומרשים וחשוב מאוד שקורה גם בדיור הציבורי.

<ארז שני: ולשאלתך בהתחלה לגבי מרכזי הקליטה, גם הסוכנות היהודית לפני 4 שנים העבירה, בעידוד שרת הקליטה לשעבר סופה לנדבר, חמישה מרכזי קליטה לטובת אכלוס עולים קשישים, המרכזים האלה עברו התאמות לקשישים, לנכים וכדומה והם למעשה עוד 635 יחידות דיור שאוכלסו בשנים האלה במהירות שיא לטובת אלה שבאמת זקוקים לכך.

אברהם נגוסה: גב' מרינה זמסקי

<מרינה זמסקי: אני מנהלת עמותת פורום למען משפחות העולים ואני כאן גם כנציגת פורום דיור ציבורי שמקדם את נושא הדיור הציבורי כבר כמה שנים טובות.

<מרינה זמסקי: אנחנו באמת מברכים על השינוי שהתחלנו להרגיש בנושא דיור ציבורי בתקופה האחרונה וכאן אני רוצה לדבר על הבעיות המיוחדות של זכאים במשרד הקליטה.

<מרינה זמסקי: מראש אני אומרת, אין לנו טענות למשרד הקליטה, אנחנו חושבים שמשרד הקליטה, עם המשאבים הדלים שעומדים לרשותו, באמת נאבק ובשנים האחרונות ניסה כל מיני פתרונות.

<מרינה זמסקי: יש לנו טענה לממשלה כולה, כי בעצם היה מאוד נוח לשים את ה-28,000 אנשים במשרד הקליטה ולא לראות אותם, הם שם, אי שם, אלה מטופלים במשרד הקליטה.

<מרינה זמסקי: המיתוס הרווח שהקריטריונים שם הם הרבה יותר קלים ולכן שיגידו תודה שבכלל רשמו אותם לתור - - -

<קריאה: לא, חס וחלילה, מי אמר את זה?

<מרינה זמסקי: זה לא אישית לכל אחד, זה מיתוס שנהיה חלק מתחושה ציבורית של מה שקורה בנושא הזה.

<מרינה זמסקי: אנחנו מבקשים לראות את התור כמו שכבר נאמר היום ואנחנו תומכים בגישה הזאת, התור הזה זה לא 28,000, אלה אנשים מקבוצות שונות ואם מתוכם יש 20,000 קשישים צריך לבדוק פתרונות לקשישים ואם יש הם עומדים בכל הקריטריונים הכי נוקשים של משרד השיכון, אותם אפשר לא לבדוק ולא לשים בגטו ואולי אלוהים גדול ייתן להם פתרון.

<מרינה זמסקי: הם עומדים בכל הקריטריונים של משרד השיכון אז אפשר לא לפחד לפגוע בהם.

<מרינה זמסקי: אם מדובר במשפחות, אנחנו מצפים שחולת סרטן תביא עוד 2 ילדים כדי להיות זכאית לדיור ציבורי, אני מצטערת להגיד, הוועדה המכובדת הזאת, זו גברת שמשנה לשנה אנחנו שומעים את אותה גברת, אותה אישית.

<מרינה זמסקי: אנחנו שומעים כאן בכנסת, לא בפעם הראשונה, אותה אישית, בפעם העשירית שואלים 'נו, אז הגשת ערעור?' איך זה יכול להיות?

<מרינה זמסקי: בפעם העשרים חברי כנסת מזדעזעים מהמקרה אבל זה עומד איפה שזה עמד לפני שנה ולפני שנתיים.

<מרינה זמסקי: את זוכרת, זה היה בישיבה - - -

אורלי לוי אבקסיס: רק אל תתבלבלו, הפתרונות לא אצלנו.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מעלים את זה לסדר היום, אנחנו דוחפים, אנחנו משתדלים, אנחנו חברי כנסת, אנחנו לא משרדים.

<מרינה זמסקי: נכון, אני פשוט אומרת שנוח מאוד - - -

אורלי לוי אבקסיס: שר הקליטה היה חייב להיות פה היום.

אורלי לוי אבקסיס: אני עוד פעם חוזרת - - -

<מרינה זמסקי: נוח מאוד לשים את הדברים במסגרת של ועדת קליטה - - -

אורלי לוי אבקסיס: זו בושה וחרפה שהוא לא נמצא פה.

יצחק הרצוג: במיוחד לפני תקציב מדינה.

יצחק הרצוג: הרי אומרים שיש כסף, נכון?

יצחק הרצוג: אמרו שיש - - -

אורלי לוי אבקסיס: בחצי מיליארד היו פותרים את הבעיה, גם של העולים וגם של משרד השיכון.

יצחק הרצוג: במקום להוריד מע"מ היו פותרים.

<מרינה זמסקי: להשמיע את הדברים בוועדת הקליטה זה מאוד נוח לפוליטיקאים רבים כדי לא לגעת בפתרון הבעיה של 28,000 תושבים של מדינת ישראל שפתאום נהיו שקופים.

<מרינה זמסקי: דבר ראשון, מה שאנחנו דורשים, בבקשה, תסתכלו, הם אנשים חיים וחלקם בגיל מאוד מתקדם.

<מרינה זמסקי: לגבי גיל מאוד מתקדם, אנחנו גם רוצים להגיד, צודקים חברי הכנסת לחלוטין שעד שאנחנו נמצא פתרונות של דיור ציבורי, עד שיבנו את אותן דירות שאנחנו מברכים על בניית הוסטלים ובנייה חדשה של דיור ציבורי אנחנו מאוד שמחים, אנחנו חושבים שאלה שלפחות הם בני 80 פלוס, שימיהם כבר מתקצרים ואנחנו יודעים שחלק גדול מהם הם ניצולי שואה וחלק אחר עברו גם הרפתקאות של עלייה ממדינות אחרות, שזה לא מוסיף לבריאות.

<מרינה זמסקי: אנחנו כארגון ציבורי מציעים תכנית חירום לאנשים קשישים בני 80 פלוס שלא תספק להם דיור ציבורי, אבל לפחות תספק להם יציבות ואפשרות להיות ב-5 השנים הקרובות, אנחנו פיתחנו תכנית חירום ואנחנו מציעים לפנות לכל תושבי מדינת ישראל, לבקש מהם סיוע כאזרח לאזרח לשכור דירות לקשישים, כי היום הם עומדים לא רק בקושי למצוא דירה, גם אף אחד לא רוצה להשכיר, כי לא בטוחים שהם ישלמו, שיש להם כסף לשלם, כי הוצאות השכירות מגיעות ל-70%-80% מהכנסתם, אז אין בטחון שהם ישלמו.

אורלי לוי אבקסיס: גם לא יתנו להם את ההשתתפות בשכר דירה עד שלא יקבלו את החוזה חתום.

אורלי לוי אבקסיס: זה הביצה והתרנגולת.

<מרינה זמסקי: אנחנו מתנגדים לעלייה בשכר דירה, כי 2,500 שקל לא יעזרו לאנשים.

<מרינה זמסקי: הניסיון אומר שהשוק אוכל את הפער ב-500 שקל תוך חצי שנה.

<מרינה זמסקי: תוך חצי שנה תהיה עלייה במחירי הדירות והיא אוכלת את התוספת ואז אנחנו רואים שהעולים נמצאים באותו מקום עני שהם היו ומי שהתעשר זה בעלי הדירות.

<מרינה זמסקי: התכנית שאנחנו מציעים זה שהמדינה תשכור דירות קטנות, לא לבנות, ואותו סיוע בשכר דירה ישירות לשכירות לבני 80 פלוס כדי לספק להם לפחות ל-5 שנים יציבות.

<מרינה זמסקי: ודבר אחרון, אנחנו כן מבקשים שהקריטריונים לקבוצות נכים וקבוצות אחרות, שמישהו יתחיל להסתכל בקריטריונים האלה, כי הם מאוד לא צודקים.

<מרינה זמסקי: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: חבר הכנסת יצחק הרצוג.

יצחק הרצוג: תודה רבה.

יצחק הרצוג: דבריה של מרינה, אני חושב שהם תיארו בצורה יוצאת מן הכלל את שורשי הבעיה ואני רוצה להודות לכל מי שמשתתף כאן על הדיון החשוב הזה.

יצחק הרצוג: אני מלווה את סוגיית הדיור הציבורי עוד מאז שהייתי שר הבינוי והשיכון ב-2005 ואני אומר לכם שזה בסוף מתחיל ונגמר בתפיסת העולם במשרד האוצר ששונא את הדיור הציבורי, רואה בו כאב ראש, לא מוכן להשקיע ולא מוכן לעשות מהפך ותחשבו כמה נציגי מפלגות יש פה ולא הצלחנו לשנות את זה, כי בסוף זה מתחיל מלמעלה.

יצחק הרצוג: זה צריך להתחיל מראש ממשלה ושר אוצר והנושא הזה נראה להם נורא מפחיד, עולה מיליארדים וזה דבר נורא ואיום ובסוף היוזמות שמצליחות הן באמת השותפויות, כמו שסופה יזמה ועמיגור נכנסה.

יצחק הרצוג: אבל תחשבו על זה, זרוע ממשלתית או זרועות ממשלתיות כמעט לא נכנסו לזה.

אברהם נגוסה: סופה לא נכנסה כשרת הקליטה?

יצחק הרצוג: כן, אמרתי, היוזמה של סופה, אבל מה היא נתנה?

יצחק הרצוג: היא נתנה רבע לפרויקט שבסוף רק עמיגור יכלה, כי עמיגור יכולה להביא כספים מהסוכנות, מה שעמידר לא יכלה, כי לעמידר אסור.

יצחק הרצוג: מה שאני אומר זה שלא נותנים כלים למערכת להשלים את הבנייה, דבר שהיה משנה דרמטית את סוגיית הדיור של העולים, בוודאי הקשישים.

יצחק הרצוג: הסוגיה השנייה זה נושא הסיוע בשכר דירה ונושא הסיוע למי שנמצא בדירה ואיתור הדירות.

יצחק הרצוג: כל הנושאים שעולים כאן על הפרק אלה נושאים ברמה לאומית עליונה, שאפילו שר הקליטה לא יכול לפתור, אבל הוא היה צריך להיות כאן, אין ספק.

יצחק הרצוג: אנחנו, כל סיעות האופוזיציה מגויסות למערכה הזה וכל מה שהוועדה תחליט מקובל עליי בעניין הזה, אני רק מצפה שהחלטות הוועדה תהיינה נוקבות וחד משמעיות כפי שחבר הכנסת רזבוזוב דרש בצדק.

יצחק הרצוג: ואני מאחל לכולם שנראה שינוי כמו שאנחנו מקווים.

יצחק הרצוג: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת סופה לנדבר.

סופה לנדבר: אני חושבת שהנושא של דיור במדינת ישראל הוא נושא מרכזי, לעולים ולוותיקים, לצעירים ולמבוגרים, בגלל זה ממשלת ישראל חייבת לקחת את זה במרכז הפעילות שלה.

סופה לנדבר: זה נושא מרכזי, בגלל שלא משנה צבע העור, מאיזה מקום הבן אדם מגיע למדינת ישראל, אם נולד כאן או לא נולד כאן, בן אדם בלי קורת גג מעל הראש הוא בן אדם מסכן.

סופה לנדבר: אני חושבת שמדינת ישראל במשך שנים רבות לא התייחסה לדיור ציבורי וכאן לאורלי לוי מגיע כל הקרדיט, בגלל שהיא לקחה את הנישה הזאת, הכניסה אותה למאבק של הפעילות שלה במשך כמה שנים והיום אנחנו מתחילים לראות את ההכרזות, לא תוצאות, רבותיי, הכרזות.

סופה לנדבר: אני יודעת כמה שנים במדינת ישראל בונים דירה.

סופה לנדבר: אתה יודע, אדוני היושב ראש.

סופה לנדבר: אני מצטרפת לחברי הכנסת, ששר העלייה והקליטה, למרות שאין לו פתרונות ועבור הפתרונות הוא צריך להילחם כמו שאני נלחמתי, כמו שסיעת 'ישראל ביתנו' נלחמה היה חייב להיות כאן.

סופה לנדבר: ולמה אנחנו רואים כאן רק חברי כנסת מהאופוזיציה?

סופה לנדבר: הדבר הזה לא מעניין אף אחד, חוץ מההכרזות?

סופה לנדבר: ביום הזה אנחנו לא נשמע שום דבר, אני רוצה פתרונות.

סופה לנדבר: אתם יודעים, אני לא נמצאת באשליות, אנחנו גם בוועדה הזאת דיברנו על ניצולי שואה ואני הגשתי חוק ואני צריכה להגיד ששר האוצר מתעלם מהעניין של ניצולי השואה.

סופה לנדבר: 1,300 ₪, הפכו את הרנטה של גרמניה להכנסה ולאף אחד לא אכפת במדינת ישראל, לא לאוצר, לא לחברת הממשלה שרת המשפטים, אני הייתי צריכה להעלות את זה כחוק, רזבוזוב הצטרף אליי, על רנטה מגרמניה במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אדוני היושב ראש, אתה ניהלת כאן ישיבה, היא לא הביאה לתוצאות בגלל שחברי הקואליציה שמים פס על ניצולי שואה, סליחה על הביטוי.

סופה לנדבר: אני אגיד לכם, אני לא מצפה שמהיום הזה תבוא ישועה, אבל אני מצפה שמהיום הזה אתה כיושב ראש ועדה תכריז על זה שבין משרד השיכון ומשרד העלייה, החלוקה של הדיור הציבורי צריכה להיות שווה בשווה.

סופה לנדבר: נכון שאני הגשתי חוק, אבל זו צריכה להיות הכרזה שלך ומאבק שלך יחד איתנו.

סופה לנדבר: אתה חבר בקואליציה, אתה צריך לדרוש משר השיכון שהחלוקה בין משרד העלייה והקליטה ובין משרד השיכון צריכה להיות 50-50.

סופה לנדבר: זה דבר אחד.

סופה לנדבר: במשך שנים שהייתי שרה לקחתי את הנושא של דיור כנושא מרכזי לטיפול.

סופה לנדבר: יכול להיות שבחלק מהדברים הצלחנו, חלק לא הצלחנו, אבל אנחנו היום כחברי כנסת צריכים לעזור למשרד העלייה והקליטה בפעילות שלו בגלל שמשרד העלייה והקליטה התחיל לבנות, וזה לא פלא.

סופה לנדבר: משרד העלייה והקליטה לא צריך לבנות, אבל לקחתי את זה לעצמי בגלל שכאשר הגעתי למשרד העלייה והקליטה לפני 6 שנים התור במשרד העלייה והקליטה היה כמעט 50,000 איש, רבותיי, ואז לקחתי כל פתרון כפתרון.

סופה לנדבר: לקחנו מרכזי קליטה, שיפצנו אותם ואכלסנו אותם, ואכלסנו אותם בערים שיש בהן מצוקה אמיתית.

סופה לנדבר: אנחנו לקחנו 500-600 דירות בפריפריה ויצאתי בקריאה לחד הוריות, לאנשים חולים, לאנשים שאין להם סיכוי במרכז המדינה לקבל דיור, אמרתי שאנחנו נשפץ את הדירות ואנחנו נאכלס אותם.

סופה לנדבר: ואתה יודע, על 500 דירות אנחנו קיבלנו 12,000 פניות תוך חודש ימים, המצוקה גדולה ביותר.

סופה לנדבר: מה אני מצפה?

סופה לנדבר: יש 4,000 יחידות דיור שאנחנו התחלנו לבנות ולא סיימנו בגלל שהיום המשרד נמצא בידיים של הליכוד, אני מצפה שיסיימו את הבנייה, אני מצפה שראשי הערים ייקחו את פרויקט קרקע חומה ויבנו על קרקע חומה.

סופה לנדבר: קרקע חומה זו קרקע ציבורית ועל קרקע חומה יכול לבנות לא רק עמיגור, שכל מחיאות הכפיים מגיעות להם, כל המחמאות, בגלל שהם לקחו את זה כדבר רציני ביותר.

סופה לנדבר: יובל פרנקל מכיר כל דירה וכל בן אדם שמאכלסים אותו לדירה, הוא מכיר גורל של כמעט כל בן אדם.

סופה לנדבר: הוא מנכ"ל עמיגור, הוא לוקח את הצרה של הבן אדם לא כצרה זרה, זאת אומרת כל בן אדם זה כאילו משפחה שלו וכך הוא מתייחס.

סופה לנדבר: אני מאחלת שבמדינת ישראל יהיו פקידים בדרג גבוה כמו הפקידים בעמיגור וכמו העובדים בעמיגור.

סופה לנדבר: היחס אנושי, סופר אנושי, זה דבר ששייך לעמיגור ומגיע ליובל פרנקל ולכל הצוות של עמיגור באמת תודה רבה על הסיוע.

סופה לנדבר: בעיית הדיור נמצאת על השולחן של מדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני לא אומרת על שולחן ממשלת ישראל, לא יכול להיות שהשר החדש יפתור את הבעיות, אבל אנחנו שומעים בזמן האחרון המון הכרזות, אני כל כך רוצה להאמין שבמקום הכרזות אחרי שנה אנחנו נאכלס את הדירות האלה.

סופה לנדבר: הכרזות בנפרד ואכלוס בנפרד.

סופה לנדבר: אני רוצה לדעת מתי מתחילים לבנות בנתניה, אני רוצה לדעת מתי מתחילים לבנות בפתח תקווה, אני רוצה במרכז המדינה ובכל מקום, מתי מתחילים ומתי מסיימים.

סופה לנדבר: עכשיו, אדוני היושב ראש, זה לא שייך לוועדת העלייה והקליטה אבל זה שייך לכל הדיון שיש היום במדינת ישראל, לא צריך להיות מקום לבירוקרטיה.

סופה לנדבר: אתה יודע, כל הוועדות האלה, עד שהם מתחילים ועד שהם זזים, ואין אחריות אישית.

סופה לנדבר: כמו שקרה עכשיו עם חברת חשמל.

סופה לנדבר: במדינה נורמלית היו מפטרים חלק של העובדים, שולחים אותם לביטוח לאומי, ללשכת העבודה, והאחריות צריכה להיות אישית בכל מקום.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שאנחנו חיים במדינה בלי אחריות אישית.

סופה לנדבר: פקיד צריך להיות אחראי על כל דבר וועדה צריכה לעבוד ימים ולילות, לקחת לה שם כוח אדם נוסף, בגלל שאנחנו יכולים להכריז כאן עד מחרתיים, אבל כל הוועדות, עד שמתחילים ועד שמסיימים, תיקחו תמ"א 38, עד כמה החוק מצוין ועד כמה הרבה קשיים יש בחוק הזה.

סופה לנדבר: אני מבקשת ממך תמיכה בכמה דברים.

סופה לנדבר: השוואה בין שכירות במשרד העלייה והקליטה ומשרד השיכון.

סופה לנדבר: הגשתי על זה חוק.

סופה לנדבר: השוואה של אחוזי חלוקה בין משרד השיכון ומשרד העלייה והקליטה.

סופה לנדבר: כאן כתוב שצריכים לתת כלים למשרד העלייה והקליטה, אנחנו נילחם שגם המשרד הזה יקבל מספיק כלים.

סופה לנדבר: במשך 6 שנים אנחנו הוספנו לנכים מרותקים לכיסא גלגלים, אנחנו הוספנו כסף לשכירות של חד הוריות וכך הלאה והלאה, לא מספיק, בגלל זה צריכה להיות השוואה בהשתתפות של שכירות בין משרד העלייה והקליטה למשרד השיכון.

סופה לנדבר: יכול להיות שעל בסיס החוק אנחנו נצליח להעביר את זה.

סופה לנדבר: ואני מאחלת לנו שאנחנו נאכלס את הדירות האלה.

סופה לנדבר: עכשיו הדברים הפרטניים.

סופה לנדבר: אני מבקשת שאנחנו נעקוב אחרי כל המקרים הפרטניים.

סופה לנדבר: במקרה הזה הגברת לא שייכת למשרד העלייה והקליטה, אבל במשרד העלייה והקליטה הייתה קריאה כאשר היו דירות בפריפריה, באר שבע היא לא פריפריה, היא עיר הבירה של הנגב והיו שם דירות ואכלסנו אותן והיו בדרום והצפון ואני אמרתי, אנשים שגרים במרכז המדינה ולא יקבלו שם דירות לא צריכים להיות בחלום ורוד, אז אמרתי 'מי שרוצה, תבואו, תסתכלו', היו במשרד העלייה והקליטה דירות - - -

יואל רזבוזוב: היו 180 דירות.

סופה לנדבר: לא.

יואל רזבוזוב: הן מאוכלסות?

יואל רזבוזוב: 150?

יואל רזבוזוב: לא יודע, לפי הפרוטוקול של הוועדה - - -

סופה לנדבר: כל חודש מקבלים דירות ממשרד השיכון ואז יש דירות.

סופה לנדבר: אני לא יודעת איפה יש עכשיו.

סופה לנדבר: אני הייתי מקבלת ודורשת לקבל את הרשימה של הדירות שאנחנו קיבלנו ממשרד השיכון כל שבוע, כדי שיהיה עדכון על השולחן שלי.

סופה לנדבר: אני מאמינה שגם השר הנוכחי יעשה את זה.

סופה לנדבר: אני חושבת שהיום הזה, אנחנו חייבים לסיים גם בוועדה וגם בכנסת, לא בהכרזות אלא במעשים.

סופה לנדבר: די לדבר.

סופה לנדבר: מינהל מקרקעי ישראל שייך למדינת ישראל, מינהל מקרקעי ישראל חייב לשחרר את האדמות.

סופה לנדבר: זה נכס של כולנו, של כל אזרחי מדינת ישראל, ואם יש קרקע במרכז המדינה צריכים לשחרר את הקרקע ולהתחיל שם לבנות.

סופה לנדבר: ודי לדבר, צריכים לבנות.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

סופה לנדבר: אני רוצה להוסיף, אדוני.

סופה לנדבר: אנחנו אכלסנו בראשון לציון את הוסטל הדיור המוגן החדש, החברה הכלכלית שבנתה שם.

סופה לנדבר: שם מה שקרה, בעצם לא אישרו המחאת זכויות כמו שאישרו בעמיגור ואז כסף שמדינת ישראל משלמת על השתתפות על שכירות עובר דרך החשבונות של האנשים.

סופה לנדבר: לא צריכים לבלבל את הקשישים, אני דרשתי מיד לתרגם את החוזה ובלי תרגום לרוסית לא להחתים את האנשים, זה דבר אחד, ובשבוע הבא אני מעבירה בוועדה לפניות הציבור ואני דורשת ממשרד העלייה והקליטה, מהחברה הכלכלית של ראשון לציון, מכל הגורמים להגיע לוועדה ולתת פתרונות ולהחתים את האנשים על השתתפות אישית ולא לבלבל אותם.

אברהם נגוסה: לפני נציג האוצר, אני מבקש שתמתין, כי כדי שתהיה לך תמונה כללית אני רוצה שתשמע גם את זיוה מקונן-דגן, מנכ"לית האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה.

<זיוה מקונן-דגו: תודה, אדוני היושב ראש.

<זיוה מקונן-דגו: האמת היא שזה מאוד מאוד מטריד שמדינת ישראל כמדינה שקולטת עלייה, שבשנותיה הראשונות קלטה מיליוני יהודים, בשנות ה-90 יכלה לבנות בשנה אחת, כשהיה שר השיכון אריאל שרון ז"ל, אלפי דירות ולקלוט מיליון ומשהו יהודים, לא מסוגלת היום, לאחר שמכרה אלפי דירות ציבוריות, לבנות בכסף הזה.

<זיוה מקונן-דגו: זו שערורייה שצריך לטפל בה ביסוד, כי לא הגיוני, גם אם זה עולים חדשים, גם אם זה צברים ישראלים שנולדו פה, שצריכים לסבול ולהמתין שנים על גבי שנים בלי לקבל את הזכאות המינימלית שלהם.

<זיוה מקונן-דגו: הדבר השני שמטריד אותי זה העניין שבאמת הפתרונות הם בפריפריה.

<זיוה מקונן-דגו: נכון, חלום ורוד, אבל לא יכול להיות שאנשים דווקא שזקוקים וצריכים לקבל מענים ביישובים חזקים, ואנחנו יודעים שהשירותים במרכז הארץ הם השירותים היותר חזקים, היותר טובים, גם אם זה בבתי חולים וגם בקופות חולים, בכל מקום, ולהציע לאנשים לגור בשדרות כי יש דירה פנויה בשדרות וכו' וכו' - - -

סופה לנדבר: נניח, גברת, עד 15 שנה מקבלת במשרד העלייה והקליטה את הדירה, אז אני פשוט מהדירות שהיו המלצתי לאנשים, כדי שלא יעברו למשרד השיכון, בגלל שאני יודעת איזה קריטריונים - - -

<זיוה מקונן-דגו: אני מסכימה, גברתי השרה לשעבר, אני יודעת שעשית עבודה מדהימה ומשמעותית, אבל אני חושבת שצריך להיאבק שבכל יישוב ויישוב במדינת ישראל יהיו מספיק דירות ציבוריות שמאפשרות לכולם.

סופה לנדבר: את צודקת.

סופה לנדבר: סליחה, אני פשוט צריכה לעבור לוועדה - - -

<זיוה מקונן-דגו: חבל, כי יש לי דברים להגיד ולהתייחס - - -

אברהם נגוסה: חברי הכנסת קוראים אחר כך את הפרוטוקול.

אברהם נגוסה: הם צריכים להצביע בוועדות אחרות ולכן זה ככה, אבל הפרוטוקול עובר לכולם.

<זיוה מקונן-דגו: מה שאני רוצה להגיד לגבי יוצאי אתיופיה ורוב הקשישים שנמצאים פה, הם נקלטו במרכזי הקליטה כשמשרד הקליטה בא ואומר שבמשך שנה ושמונה עד שנתיים תהיו במרכזי קליטה.

<זיוה מקונן-דגו: מה הפלא?

<זיוה מקונן-דגו: יש פה אנשים שחיים 10 שנים, 12 שנים, בדירות ארעיות.

<זיוה מקונן-דגו: צריך לציין שהאנשים האלה המתינו באתיופיה במשך 7, 8, 10 שנים כדי לעלות ופה הם נמצאים במצב של המתנה.

<זיוה מקונן-דגו: הם יכולים לחכות.

<זיוה מקונן-דגו: אם משרד הקליטה שלקח שלושה מרכזי קליטה והפך אותם עם עמידר לדיור קבע של קשישים, ונתן אותם בתנאים - - -

אברהם נגוסה: עמיגור.

<זיוה מקונן-דגו: סליחה, לא עמידר, עמיגור.

<זיוה מקונן-דגו: כן, רשויות נפרדות.

<זיוה מקונן-דגו: אם הם עשו את זה ואם הם רוצים להחליט לקחת מרכז קליטה של יוצאי אתיופיה ולהפוך אותו לדיור ציבורי שהוא נגיש ומנגיש ומרכז וכו', זה מצוין, אבל אף אחד לא עושה שום דבר.

<זיוה מקונן-דגו: האנשים האלה נמצאים במצב של סטטוס זמניים, כשהם לא מקבלים את כל השירותים שאמורים לקבל אזרחים במדינת ישראל והם ממתינים.

<זיוה מקונן-דגו: אני רוצה גם לציין, אדוני היושב ראש, איפה מרכזי הקליטה האלה נמצאים.

<זיוה מקונן-דגו: איילת השחר.

<זיוה מקונן-דגו: איילת השחר זה בין צפת לבין קרית שמונה.

<זיוה מקונן-דגו: חור נידח.

<זיוה מקונן-דגו: בית אלפא, ליד קיבוץ בית אלפא, ליד עפולה, שוב, אפילו תחבורה ציבורית לא מגיעה לשם.

<זיוה מקונן-דגו: איבים, בדרום הארץ, אחרי שדרות.

<זיוה מקונן-דגו: נהריה, שוב.

<זיוה מקונן-דגו: בסדר, אפשר להגיד שהיא עיר, נכון, אבל עדיין כשאנחנו רואים איפה יוצאי אתיופיה, שנמצאים במרכז הארץ ובדרום, המשפחות האלה מנותקות, הם לא יכולים להמשיך לנסוע 10 שנים, 12 שנים, בתור עולים חדשים ולהישאר שם בתור עולים חדשים.

<זיוה מקונן-דגו: אז מה שאנחנו מציעים, אחת, שרת הקליטה באמת עשתה מהלכים משמעותיים בתור שרת הקליטה ועל קרקע חומה החליטה לבנות 4,000 יחידות דיור.

<זיוה מקונן-דגו: אנחנו רוצים לדעת כמה מהן יוקצו ליוצאי אתיופיה, שהאנשים האלה שנמצאים כבר 10 שנים במרכז קליטה ייצאו ויגורו בדיור קבע.

<זיוה מקונן-דגו: ואיך הוועדה הזאת לוחצת ודוחפת כדי שהדיור הציבורי, שהמדינה התחייבה וזו אחריותה של המדינה, לבנות ולייצר אותם, כדי שהאנשים האלה יחיו במקום שיכול לתת להם את כל השירותים.

<זיוה מקונן-דגו: לגבי הוותיקים אני לא אדבר, אבל מקבצי דיור לקשישים, שניתנים גם לעולים אחרים.

<זיוה מקונן-דגו: יש כ-300 קשישים יוצאי אתיופיה, אנחנו מבקשים, אדוני היושב ראש, שבתקופה הקרובה יינתנו להם פתרונות בטווח של השנה הקרובה.

<זיוה מקונן-דגו: כולנו יודעים שבאוגוסט 2013 כביכול הסתיימה העלייה של יוצאי אתיופיה, עברו כבר שנתיים, הם לא צריכים להיות שם, כל מרכזי הקליטה גם צריכים להיסגר ואולי יש לכם אפשרות להפוך את מרכזי הקליטה האלה גם לפתרונות של דיור ציבורי לאחרים, אבל בהחלט למצוא פתרון גם לאלה.

<זיוה מקונן-דגו: תודה.

אברהם נגוסה: טוב, להיסגר לא, כי יש יהודים בדרך.

אברהם נגוסה: עכשיו אני רוצה לשמוע מנציג האוצר, אני רוצה שתתייחס גם על מה ששמעת בעניין הדיור הציבורי וגם לעולים שנמצאים במרכזי קליטה.

אברהם נגוסה: בדיון הקודם גם המנכ"ל הסכים לדבר שבודדים שנמצאים במרכזי קליטה, אתם הקצבתם 1,500 שקל שכירות ואז הייתה הצעה פה בוועדה שמנכ"ל משרד הקליטה הסכים, להפוך את ה-1,500 שקל למענק חד פעמי של 5 שנים, לתכלל אותו לסכום של 90,000 שקל ו-90,000 שקל יהפכו למענק.

אברהם נגוסה: האם בתקציב הזה שאתם מתכננים כך יהיה?

<יובל טלר: אני חייב להודות, אדוני היושב ראש, שאני לא מכיר את ההבטחה של מנכ"ל משרד הקליטה, אולי לזה תוכל להתייחס הנציגה ממשרד הקליטה.

<יובל טלר: אני פשוט לא מכיר את הפרטים.

<זיוה מקונן-דגו: הסיוע לשכר דירה שמקבלים צעירים או מוצע לקשישים יוצאי אתיופיה במרכזי קליטה, שיהפוך למענק חד פעמי של 90,000 במקום 5 שנים של 1,500 שקל.

<יובל טלר: אני כן אגיד בסוגריים שביחס ליוצאי אתיופיה יש החלטת ממשלה שמתגבשת בימים אלה, גם בנושא של - - -

<זיוה מקונן-דגו: אוה, כל הזמן אנחנו מחכים להחלטות של הממשלה - - -

אברהם נגוסה: רגע, אני מצטער.

<זיוה מקונן-דגו: העולים החדשים לא נמצאים בכלל בהחלטת הממשלה הזו.

אברהם נגוסה: לא, הוא מתכוון למשהו אחר.

אברהם נגוסה: בואו ניתן לו לסיים את דבריו.

<יובל טלר: מה שאני יודע, משרד הבינוי כן מעניק מענקים מוגדלים ליוצאי אתיופיה שיוצאים ממרכזי קליטה, מענקים לרכישת דירה.

אברהם נגוסה: השאלה פה, המענק לא מספיק ולכן הם תקועים במרכז הקליטה.

<זיוה מקונן-דגו: וקשישים בכלל לא מקבלים מענקים.

אברהם נגוסה: והבודדים, אין להם זכות משכנתא.

<יובל טלר: אז אני לא מכיר את פרטי הנושא הזה.

<יובל טלר: אני אשמח להתייחס אליו מאוחר יותר, להעביר תגובה לוועדה אחרי שאני אלמד את הנושא לפרטים.

<יובל טלר: אולי גם נציגת משרד הבינוי והשיכון, נדבר על הנושא ביחד.

<יובל טלר: לגבי הנושא, התייחסות לדיור הציבורי, מה שגם נציגת משרד הקליטה וגם נציגת משרד הבינוי, שלושת המשרדים עובדים בימים אלה במשותף לראות איך אנחנו מוצאים פתרונות גם במסגרת התכנית עליה דובר פה, עוד כשחברת הכנסת לנדבר כיהנה כשרת הקליטה, להענקת מענקים של 110,000 שקל להקמת יחידת דיור.

<יובל טלר: כמובן שהפרויקט שדובר עליו פה קודם, שיתוף עמיגור, נעשה גם בשיתוף עם משרד האוצר, אנחנו כן מנסים לראות איך אנחנו מצליחים לדחוף את הפרויקט הזה ומתוך 2,600 יחידות הדיור האלה להביא כמה שיותר בטווחי זמן מיידיים, אנחנו עובדים מסביב לשעון בשביל לסגור את פרטי ההסכם וכן להביא פתרונות במסגרת התקציבית שנקבעה.

<יובל טלר: המסגרת התקציבית שנקבעה, מסגרת הצעת התקציב, כבר כוללת את המסגרת התקציבית, בחלקה לפחות, בשביל התכנית הזאת.

<יובל טלר: אנחנו מקווים ככה שנוכל להביא כבר פתרון מיידי בשלבים הראשונים ולראות אחרי זה איך אנחנו ממשיכים לייצר עוד ועוד פתרונות.

<ארז שני: אדוני היושב ראש, רק עוד מילה אחת אם אפשר.

<ארז שני: אני חושב שבאמת צריך להוסיף פה, משרד האוצר לוקח חלק מאוד משמעותי ובנושא הבנייה החדשה יש פה רוח חדשה ורוח גבית טובה מאוד, ושיתוף הפעולה הזה באמת בין משרד הקליטה, האוצר, השיכון, קורם עור וגידים ומתקדם חזק מאוד קדימה.

<ארז שני: באמת תודה גדולה מאוד לשלושת המשרדים האלה שעושים רבות לטובת העניין הזה, באמת עושים רבות, לפעמים בוועדות האלה תוקפים אותם ולזכותם ייאמר שקורים עכשיו הרבה מאוד דברים טובים.

אברהם נגוסה: תראה, תוקפים מכיוון שהבעיות קיימות ולכן אנחנו רוצים פתרון.

אברהם נגוסה: בסך הכול מבחן התוצאה זה מה שירגיע את כולם.

אברהם נגוסה: אף אחד לא נגד מישהו, אבל פה יש בעיה אמיתית ואנחנו רוצים פתרון, זה כל העניין.

אברהם נגוסה: לפני שאנחנו שומעים את משרד הבינוי אני רוצה לשמוע את עו"ס אסתר סושנסקי מעמותת כן לזקן.

<אסתר סושנסקי: כן, אני מייצגת את עמותת כן לזקן.

<אסתר סושנסקי: אנחנו כבר כמעט 5 שנים מפעילים קו חם בשפה הרוסית ומקבלים את הפניות של הקשישים דוברי רוסית מכל הארץ.

<אסתר סושנסקי: כל שנה אנחנו מקבלים אלפי פניות והנושא הבולט והכי כאוב ורגיש זה בוודאי נושא הדיור.

<אסתר סושנסקי: למה נושא הדיור?

<אסתר סושנסקי: אם ניקח נגיד קשיש, שני קשישים באותו גיל, בני 74, אחד מהם גר בהוסטל והשני גר בשכירות בשוק הפרטי.

<אסתר סושנסקי: שניהם מתקיימים מאותה קצבת זקנה 2,770 שקל.

<אסתר סושנסקי: כל אחד מהם מקבל סיוע ממשרד השיכון בסביבות 778 שקלים, מי שגר בהוסטל משלם מ-8% עד 10% מההכנסה שלו, בסביבות 200 שקל עבור השכירות.

<אסתר סושנסקי: הוא מוסיף לדמי השכירות שהוא מקבל ממשרד השיכון עוד 200 שקל.

<אסתר סושנסקי: הקשיש שגר בשוק החופשי של השכירות הוא משלם שכר דירה של מינימום 2,000 שקל, אז נגיד מזה 770 הוא מקבל ממשרד השיכון, אז חצי מההכנסה החודשית שלו, מהקצבה שלו, אפילו לקחנו את הסכום הכי צנוע, 2,000 שקל, בדרך כלל זה הרבה יותר, אז כמעט כל קצבת הזקנה שלו הולכת למימון שכירות.

<אסתר סושנסקי: אז קיים אי שוויון חברתי, אפשר לומר, באותה קבוצה של אוכלוסייה.

<אסתר סושנסקי: אנחנו סבורים בעמותה שלנו שאולי אפשר להקים איזה שהוא מנגנון פיקוח, שהקשיש לא יוציא יותר מנגיד 25% מהקצבה שלו על הוצאות דיור.

<אסתר סושנסקי: צריך לחשוב על זה, איך להגדיל את דמי השכירות שלו, איך לעזור לבן אדם.

<אסתר סושנסקי: תור ההמתנה לפתרון דיור סוציאלי, שבעיקר זה הוסטלים, לא פחות מ-15 שנה, זה ידוע לכולם.

<אסתר סושנסקי: ברור שבן אדם זקן תוך 15 שנה מזדקן, זה תהליך טבעי ורמת התפקוד שלו ומצב בריאותו ירוד כבר.

<אסתר סושנסקי: מה קריטריון האכלוס של הוסטלים, פתרון הדיור הציבורי, מי מקבל?

<אסתר סושנסקי: מי זכאי?

<אסתר סושנסקי: מי שעצמאי בתפקוד.

<אסתר סושנסקי: מה זאת אומרת?

<אסתר סושנסקי: יש כבר לבן אדם סיוע מביטוח לאומי בתפקוד, איזה שהיא מטפלת באה, אז הוא נהיה כבר לא זכאי.

<אסתר סושנסקי: הבן אדם לא מודע לזה.

<אסתר סושנסקי: הוא נמצא באשליות, הוא נמצא בתור המתנה לפתרון דיור והוא חושב 'אני אסבול עוד שנה-שנתיים ואני אקבל'.

<אסתר סושנסקי: כשהוא מגיש את המסמכים שלו לוועדת אכלוס הוא מקבל בשורה מאוד לא נעימה, שנשללת זכאותו לפתרון דיור, כאילו להוסטל, בוודאי הוא לא יקבל דירת עמידר או עמיגור, כי קשיש בודד לא יקבל, משפחות הלוואי שיקבלו.

<אסתר סושנסקי: אז מה הפתרון לבן אדם הזה?

<אסתר סושנסקי: אגב, למה נשללת הזכאות להיכנס להוסטל?

<אסתר סושנסקי: כי אין שם שירותים לבן אדם שתלוי בעזרת הזולת, אין רופא, אין אחות, אבל הקשישים שכבר נמצאים בהוסטל, כמעט כולם מקבלים את המטפלות ופתאום המקום הזה כבר מתאים לבן אדם במצב בריאותי ירוד.

<אסתר סושנסקי: אני עבדתי כמעט 20 שנה כעובדת סוציאלית בלשכת הרווחה בירושלים, אני יודעת שלפני שאוכלס מלון חן הקשישים ויתרו על המטפלות בשביל להיכנס ורק נכנסו להוסטל הזה הם מיד חזרו לביטוח לאומי בבקשה לקבל את המטפלת.

<אסתר סושנסקי: אגב, אין חוק שאוסר על אנשים כאלה, עם מגבלות פיזית, להיכנס להוסטלים.

<אסתר סושנסקי: אין חוק, יש הנחיות פנימיות של משרד השיכון.

<קריאה: תנאי סף.

<קריאה: תלוי איזה הגבלה פיזית.

<אסתר סושנסקי: נגיד הוא תלוי, יש לו מטפלת מטעם - - -

<קריאה: היא אומרת שיש תנאי סף, אין חוק.

<אסתר סושנסקי: נכון, אין חוק.

<אסתר סושנסקי: אז מה שאנחנו מבקשים, אולי כן אפשר לאפשר לאנשים שמקבלים מינימום שעות טיפול מטעם ביטוח לאומי, נגיד 9.75 שעה, שכן יוכלו להיכנס.

<קריאה: זה לא מדויק.

אברהם נגוסה: נא לסכם.

<אסתר סושנסקי: וגם אף אחד לא דיבר כאן על האנשים שכבר נמצאים בהוסטלים.

<אסתר סושנסקי: אז תדעו שיש הרבה תלונות מאנשים שכבר נמצאים, בגלל חוסר שקיפות.

<אסתר סושנסקי: כל האנשים האלה הם כאילו בני ערובה של הנהלת ההוסטלים, של אם הבית הזאת שמנהלת את ההוסטל ומזל גדול של הקשישים שיש שם בן אדם, אם בית שדואגת באמת.

<אסתר סושנסקי: קיבלנו המון תלונות, מאשקלון, מיהוד והכול, שלא מתייחסים לתחזוקה בהוסטל, יש הוסטלים שחודשים לא מנקים בשטחים הציבוריים בהוסטלים ואנשים לא יודעים למי אפשר לפנות.

<אסתר סושנסקי: אז מה שאנחנו חושבים ומה שאנחנו רוצים, קודם כל חיפשנו כעמותה מי אחראי על התחזוקה בהוסטל, למי כפופה אותה אם בית.

<אסתר סושנסקי: לא משרד הרווחה - - -

אברהם נגוסה: הנקודה ברורה, תסכמי את זה.

<אסתר סושנסקי: לא משרד הרווחה, רק משרד השיכון, שוב.

<אסתר סושנסקי: אז אנחנו רוצים שבכל הוסטל כזה יהיה שלט, איזה שהיא מודעה, למי כפופה הנהלת ההוסטל, למי ניתן לפנות עם הבעיות שלא נפתרות בתוך המקום הזה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: מר ויקטור זגינאלוב.

אברהם נגוסה: בבקשה בקיצור כדי שנגיע לכולם.

<ויקטור זגינאלוב: כן, אני גם הייתי בקיצור, כי מתי ששתקתי זה כאילו דיברתי.

<ויקטור זגינאלוב: נתתי לכולם לדבר ורזבוזוב אמר שזה דז'ה-וו.

אברהם נגוסה: טוב, תמשיך.

<ויקטור זגינאלוב: שזה דז'ה-וו, אותו דבר כמו שהייתי פה, שום דבר לא השתנה, אותן קריאות, אותם דיבורים.

<ויקטור זגינאלוב: אני פשוט עובד כנהג מונית, בעיניים שלי במשך 18 שנים ישראל עלתה למעלה, בנייה בכל עיר ובנייה בכמות מטורפת.

<ויקטור זגינאלוב: אני מהעיר חולון, איש עיריית חולון, מוטי ששון, נתן לאח שלנו הגדול עזריאלי לבנות את מרכז עזריאלי במקום שהייתה אדמה ציבורית.

<ויקטור זגינאלוב: הוא לא דואג, לא לקשישים ולא לעולים חדשים עובדים עם ילדים.

<ויקטור זגינאלוב: אני מכבד כל נכה, אני מכבד את כל מי שזקוק, אבל אני עובד ואשתי עובדת, אשתי הייתה בהריון, אבל אני קיבלתי מכתבים ממשרד הקליטה ומעמידר, 'ויקטור, אתה לא בקריטריונים', עמידר אמר 'סליחה, אתם מתפרנסים יותר מדי', משרד הקליטה אמרו, 'לא, ויקטור', כמו שמרינה סולודקין וחזית הכבוד עשו משפט והחליטו שרוב ילדים מתחילים מ-3 ילדים, פה משרד הקליטה, 'לא, ויקטור, 5 ילדים, תעשה עוד אחד'.

<ויקטור זגינאלוב: מה זה השקרנות הזו?

<ויקטור זגינאלוב: מה זה, בדגל ישראל שולחים מכתבים בשביל 'להתראות, לך תעבוד'.

<ויקטור זגינאלוב: אני מאוד מצטער, היום אנחנו משלמים שכר דירה 4,000 בחולון ובעל הבית, כשאני עברתי דירה, שאתם חברי כנסת חודשיים וחצי הייתם בחודש, בהתחלת השנה, כשאנחנו כולנו עברנו דירות, פתאום אמר לי בעל הבית לשעבר, שאני גם צריך אחרי תיקונים, 'ויקטור, אבל לא אמרת שיש לך 4 ילדים'.

<ויקטור זגינאלוב: אתם שמעתם מה שאמרתי?

<ויקטור זגינאלוב: אני מבקש - - -

<קריאה: הוא כבר מזמן לא עולה.

<ויקטור זגינאלוב: אני מבקש, אל תתני לו הוראות, תני לי לדבר, כי אנשים עובדים, אני נציג של אנשים עובדים ואני בזמן עבודה, וגם עכשיו נגמר לי הזה - - -

אברהם נגוסה: אל תיכנס לדרך העבודה שלנו, אתה תציג את הבעיה, יש משרדי הממשלה ויענו לך.

<ויקטור זגינאלוב: המשרדים האלה ענו כבר יותר מדי.

אברהם נגוסה: מה אתה רוצה?

<ויקטור זגינאלוב: סליחה, העבודה שלכם, אנחנו נותנים להם עבודה, אתם קבלן שאנחנו, עם ישראל, הזמנו אתכם לעבודה.

אברהם נגוסה: בהחלט.

<ויקטור זגינאלוב: אני מכבד אותך, אני שמעתי המון, אבל קודם היה פה רזבוזוב והוא בדיוק אמר אותן מילים, שזה דז'ה-וו, שמדברים מדברים, כל ישראל עלה למעלה ולמטה, יש מגדלי יו, אנחנו אומרים את זה בצורה אחרת, רמת אביב ג', ד' ועוד ועוד, כולם עולים וכולם - - - קשישים, ניצולי שואה - - - אני מאוד מצטער שאני פתאום עליתי, אם אתם לא מספקים את המגורים לזקנים שלנו, מה אני צריך לדרוש?

<ויקטור זגינאלוב: 17 שנים אני עובד ואני היום כבר 46, במיוחד היום י"ד בחשוון, יום ההולדת שלי.

<קריאות: מזל טוב.

<ויקטור זגינאלוב: תודה רבה.

<ויקטור זגינאלוב: אבל אני מצטער, אני כבר לא רואה פנסיה.

<ויקטור זגינאלוב: לאן שמתי את הכסף?

<ויקטור זגינאלוב: מה חשבתם, הלימודים שלנו בחינם?

<ויקטור זגינאלוב: מאיפה אני ואשתי משלמים אלפים?

<ויקטור זגינאלוב: לספרות, לא יודע למה.

<ויקטור זגינאלוב: מה נשאר לנו?

<ויקטור זגינאלוב: כבשת הרש ולוקחים אותה.

<ויקטור זגינאלוב: באים מהצהרה, מכל מיני, שאני צריך גם מס הכנסה לשלם, אמרתי ממה מס?

<ויקטור זגינאלוב: אם ויקטור מתחיל קודם לתת 18,000 כמו שאמרתי, אחר כך אני מתפרנס, כמה שעות אני צריך לעבוד?

<ויקטור זגינאלוב: אני עובד כל יום, אני לא הייתי בחופש מחלה, וכשאני מדבר עם האנשים ששלחו אותי לפה לדבר, זה יהיה שקט, זה כבר יהיה שנה - - - מה ההחלטות אחר כך יהיו?

<ויקטור זגינאלוב: עוד פעם נכתב, עוד פעם פגרה, יהיה קיץ, חופש, כריסמס, מה יהיה פה?

<ויקטור זגינאלוב: שאתם עוד פעם תהיו בחופש?

<ויקטור זגינאלוב: זה לא טוב, צריך לעבוד ולקיים.

<ויקטור זגינאלוב: אני במדינה יהודית ואני גוי וכתוב איזה צום אני בחרתי, מה?

<ויקטור זגינאלוב: לא לאכול? לא.

<ויקטור זגינאלוב: לטפל בבעיות של היום, קודם לזקנים.

<ויקטור זגינאלוב: וסליחה, מי שעובד, לא תחסום שור בדישו, אנחנו רואים, עבירה לעבירה.

<ויקטור זגינאלוב: אז תקראו תנ"ך ותהיו בארץ הקודש יהודים, תהיו יהודים, אז יהיה בסדר.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע מנציגת משרד הבינוי ואני רוצה שתתייחסי, שמעת את כל הדברים.

אברהם נגוסה: בנוסף אני רוצה גם להזכיר, בדיון הראשון שקיימנו בעניין הדיור הציבורי היה סכום כסף שנמצא בקופה של משרד הבינוי והשיכון, מהמכירה של הדיור הציבורי, בעקבות החוק מכרתם דירות והכסף נמצא, כ-600 מיליון שקל.

אברהם נגוסה: אני זוכר שלאחר ההחלטה השר נתן הוראה שבכסף הזה לבנות או לקנות על מנת לצמצם את התור של הדיור הציבורי.

אברהם נגוסה: אני אשמח שתתייחסי גם להתקדמות בנושא הזה.

<ליאת גואלי: טוב.

<ליאת גואלי: לגבי חלוקת הדירות בין המשרדים, חלוקת הדירות בשיכון הציבורי מתואמת עם משרד הקליטה באופן מלא, כמובן שבבסיס החלוקה יש תמיד התאמה לצרכים של כל משרד.

<ליאת גואלי: בדיור לגיל הזהב, היות שהזכאים של משרד הקליטה היא אוכלוסייה מבוגרת יותר אז 75% מהדירות בבתי גיל הזהב מאוכלסים על ידי זכאי משרד הקליטה ו-25% מאוכלסים על ידי ותיקים.

<ליאת גואלי: 100% מהדירות במקבצי הדיור מאוכלסים אך ורק על ידי משרד הקליטה.

<קריאה: ברור.

<קריאה: זה עולים - - -

<ליאת גואלי: ב-2014 אוכלסו 45% מהדירות על ידי עולים של הקליטה.

<קריאה: מספרית כמה אכלסתם?

<קריאה: כמה דירות?

אברהם נגוסה: את יכולה להתייחס במספרים?

<אולגה דדון: ב-2014 אוכלסו על ידי זכאים של משרד הקליטה 682 יחידות משפחתיות, דירות, זה ממלאי הדיור הציבורי, דירות ציבוריות.

<אולגה דדון: 372 יחידות בדיור מוגן, זה לקשישים בלבד כמובן, ו-711 יחידות במקבצי דיור.

<קריאה: אבל זה טיפה במים.

<קריאה: עשרות אלפים בתור ומאוכלסים 1,000 בקושי בשנה.

אברהם נגוסה: קודם כל נשמע.

אברהם נגוסה: את יכולה להמשיך?

<ליאת גואלי: כל פתרון שבן אדם מקבל זה איזה שהוא פתרון ש - - -

<קריאה: אני מסכימה שעדיף קצת מאשר כלום, אבל 45% מ-100% זה עדיין מעט.

אברהם נגוסה: גברת, עוד 10 דקות אנחנו חייבים לסיים, אז אני רוצה שיהיה לנו ממשרד הבינוי ואת הבעיות אנחנו יודעים, אז בואו נשמע, אולי יש פתרון.

<ליאת גואלי: כפי שכבר שצוין פה, הקריטריונים של משרד השיכון קשיחים יותר מהזכאויות של משרד הקליטה.

<ליאת גואלי: הראיה לכך זה שיש 2,700 זכאים ותיקים שממתינים לדיור ציבורי שבמשרד הקליטה זה הרבה יותר, זה 27,000 ממתינים.

<ליאת גואלי: זה מראה את הפער הגדול שיש בין הזכאות של משרד השיכון למשרד הקליטה.

<ליאת גואלי: נכון, עולים, צריך לתת להם עדיפות - - -

אברהם נגוסה: מה המספר המדויק בין הזכאים שלא עולים במשרד השיכון?

<ליאת גואלי: 2,738, אם אני לא טועה.

אברהם נגוסה: למה, את חושבת, הפער כל כך גדול?

אברהם נגוסה: את יכולה להסביר לנו?

<ליאת גואלי: הקריטריונים של משרד השיכון הם קשים יותר ממשרד הקליטה, הם הרבה יותר קשים.

אברהם נגוסה: לא, אני אומר, 27,000 זכאים עולים חדשים, 27,000 עולים חדשים ממתינים, 2,700 ותיקים, למה זה כל כך - - -

<אולגה דדון: הפער הוא לא כזה.

<אולגה דדון: 20,000 מתוך ה-27,000 הם קשישים.

<אולגה דדון: קשישים זכאים גם במשרד השיכון, זה אותם קריטריונים, זה ביטוח לאומי וחסרי דירה.

<אולגה דדון: לגבי קשישים זה אותם קריטריונים.

אברהם נגוסה: אז עדיין 7,000 משפחות זכאי דיור ציבורי ו-2,700, עדיין יש הפרש גדול.

<ליאת גואלי: כי אצלנו זכאיות משפחות עם 3 ילדים עם הבטחת הכנסה.

<ליאת גואלי: אצלם יש הגמשת קריטריונים ולכן במשרד הקליטה יש יותר ממתינים מאשר משרד השיכון.

אברהם נגוסה: אי אפשר לצמצם את הדבר הזה?

אברהם נגוסה: תגידו, להקצות יותר - - -

<ליאת גואלי: הקריטריונים הם קשיחים בגלל שאין דיור ציבורי.

<ליאת גואלי: זה לא הפתרון לבוא ולהעמיס על הממתינים, לתת לאנשים להמתין.

<ליאת גואלי: אנחנו רוצים לתת להם גם פתרונות.

<ליאת גואלי: לכן הקשיחו קצת קריטריונים ו - - -

אברהם נגוסה: אבל למה משרד הבינוי שם 600 מיליון שקל - - - מתוך 700 מיליון שמכרתם קניתם רק ב-100 מיליון ו-600 מיליון יושב בקופה?

אברהם נגוסה: כשיש הרבה אנשים ממתינים?

אברהם נגוסה: למה לא קניתם מיד ונתתם לאנשים?

<ליאת גואלי: אני לא מכירה את הנושא, אני לא יודעת להתייחס אליו.

<ליאת גואלי: היה פה נציג האוצר, רוב הכסף הולך לאוצר, האוצר הוא זה שצריך לשחרר את הכסף.

<ויקטור זגינאלוב: יש לי תשובה.

אברהם נגוסה: אני מבקש את התשובה אצלם.

<ויקטור זגינאלוב: אני מהרחוב אענה לה.

<ויקטור זגינאלוב: היא מחממת את שוק הנדל"ן, מי שאנחנו בשכירות, זה מאוד חשוב.

<ויקטור זגינאלוב: צריך ביקוש דירות, אז אנחנו בשכירות ואנחנו - - -

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לסיים, אני מבקש.

אברהם נגוסה: רציתי לקבל תשובה, כנראה היא לא במעמד של לענות על השאלה הזו.

<ליאת גואלי: אני לא במעמד לענות על זה, אני - - -

אברהם נגוסה: אני מבין.

אברהם נגוסה: מתי אתם יכולים לענות לנו?

<ליאת גואלי: אני ארשום בפניי, אני אעלה את זה ואנחנו - - -

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים בוועדה לקבל באמת תגובה מפורטת בכתב בעניין הזה.

<קריאה: איפה מבקר המדינה?

אברהם נגוסה: את ממשרד השיכון?

<קריאה: אני מ - - -

אברהם נגוסה: אז אני שאלתי את משרד השיכון.

<קריאה: אני רוצה לשאול.

אברהם נגוסה: אין לנו זמן, גברת.

אברהם נגוסה: יש אנשים שנרשמו, את לא נרשמת.

אברהם נגוסה: אפילו לאלה שנרשמו אין לנו מספיק זמן.

אברהם נגוסה: משרד הבינוי, את סיימת?

<ליאת גואלי: אני רוצה להוסיף, לגבי רשימת ההוסטלים שהגברת טענה שהם לא מתוחזקים ויש בעיות שם.

<ליאת גואלי: אני מבקשת לקבל את רשימת ההוסטלים שנוכל לבדוק את זה וכמובן לטפל, אין בעיה.

<קריאה: זה הועבר לאורה.

<ליאת גואלי: אני אבקש ממנה לתת לזה עדיפות.

<ליאת גואלי: לגבי זמן המתנה להוסטלים, זה תלוי באיזה יישוב ממתינים.

<ליאת גואלי: יש לנו הוסטלים ביישובים מסוימים שזמן ההמתנה הוא לא כזה גדול, הוא לא 15 שנה, הוא יכול להמתין בין חודשיים לשלושה חודשים והוא מתאכלס.

<ליאת גואלי: יש יישובים שבהם - - -

<קריאה: איזה יישובים?

<ליאת גואלי: זה בצפון, יש קריות, יש - - -

<ארז שני: יש בקריות.

<ליאת גואלי: בבקשה, נציג עמיגור יוכל ל - - -

אברהם נגוסה: סיימת?

<ליאת גואלי: כן.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: מר אברהם שרנופולסקי.

<אברהם שרנופולסקי: תודה רבה.

<אברהם שרנופולסקי: דיור ציבורי הוא לא רק גג לקיום ראוי, אלא גם בסיס לעידוד העלייה.

<אברהם שרנופולסקי: חשבתי שממשלת ישראל מבינה את זה, אבל המציאות שונה לגמרי.

<אברהם שרנופולסקי: אנחנו רואים בממשלה אדישות בנושא של הדיור הציבורי.

<אברהם שרנופולסקי: בואו נפנה לעובדות, עדיין במדינת ישראל לא קיימת אג'נדה ותכנית אסטרטגית בנושא של דיור ציבורי.

<אברהם שרנופולסקי: שנית, 20 שנה מדינת ישראל לא בנתה שום דיור ציבורי.

<אברהם שרנופולסקי: שלישית, התקציב המיועד במשרד לעלייה וקליטה לבינוי דיור ציבורי הוא נמוך מאוד, ואם לקחת בחשבון שמספר הזכאים, כמו שאמרתם כבר, 27,000 אנשים, אז חלק גדול מהאנשים האלה ימותו לפני שהם יקבלו דיור ציבורי.

<אברהם שרנופולסקי: עמידר, שמכרה כמעט את כל הדיור הציבורי, לא בונה שום דבר ולא קונה שום דבר.

<אברהם שרנופולסקי: חמישית, אנשים שזכאים לקבלת דיור ציבורי מקבלים שכר דירה מעל לשמים, 60 מיליון שקל בתקציב לשנת 2016 המיועד להגדלת סיוע לשכר דירה נמוך מאוד, זה מראה שהאנשים לא יהיו מסוגלים לשלם שכר דירה.

<אברהם שרנופולסקי: אנחנו גם רואים אי צדק בחלוקת דירות פנויות בין משרד השיכון למשרד העלייה, מה שכבר אמרנו.

<אברהם שרנופולסקי: בהוסטלים, אמרו שיש הוסטלים שהדיירים משלמים יותר מ-30% מההכנסות שלהם, אז צריך לסדר את העניין.

<אברהם שרנופולסקי: גם העניין של משכנתאות, הייתה החלטה של משרד העלייה על מנת להגדיל את הסיוע להחזר חלקי של משכנתאות, אבל עדיין הנושא לא זז אפילו מילימטר.

<אברהם שרנופולסקי: לכן אני פונה ליושב ראש ועדת העלייה והקליטה עם בקשה לעשות מה שביכולתך על מנת לעודד את הפתרונות בנושא של דיור ציבורי.

<אברהם שרנופולסקי: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אדמסו מנגיסטו, נציג 17 מרכזי קליטה.

<אדמסו מנגיסטו: (מדבר באמהרית).

אברהם נגוסה: (תרגום חופשי מאמהרית): לפרוטוקול, זה אדמסו מנגיסטו, נציג 17 מרכזי קליטה בכל הארץ.

אברהם נגוסה: אנחנו התארגנו על מנת להיאבק על זכויותינו, אנחנו תקועים במרכזי קליטה, יש קשישים שלא מקבלים דיור מעמידר והם תקועים שנים במרכזי קליטה, יש צעירים בודדים, גם לא זכאים והם גם תקועים שנים.

אברהם נגוסה: אנחנו ביקשנו להפוך את הסיוע לשכר דירה ל-5 שנים למענק וייתנו לנו כמענק חד פעמי.

אברהם נגוסה: זו המטרה, כדי שאנחנו נצא ממרכז הקליטה ונשתלב בתוך החברה הישראלית.

<אדמסו מנגיסטו: (מדבר באמהרית).

אברהם נגוסה: (בתרגום חופשי מאמהרית): הדבר השלישי שהוא מעלה זה עניין המשפחות, גם אלה שמקבלים את הסיוע במשכנתא, יש הגבלה של איפה לקנות ולכן ההגבלה גורמת למשפחות לאבד עד 60,000 שקל ואפילו יותר, בגלל שמגבילים אותם איפה לקנות.

אברהם נגוסה: יש פה מדיניות של הסללה, לכן אנחנו רוצים שיבטלו את ההגבלה ואת המדיניות של ההסללה.

אברהם נגוסה: (מדבר באמהרית).

<אדמסו מנגיסטו: (מדבר באמהרית).

אברהם נגוסה: (בתרגום חופשי מאמהרית): עוד נקודה שהוא רוצה להדגיש, העולים רוצים לצאת ממרכזי הקליטה, זה שהם נמצאים הרבה זמן במרכזי קליטה הם נפגעים, גם בתחום התעסוקה.

אברהם נגוסה: כי חברות כוח אדם לוקחים אותם ואחרי שהם עובדים אפילו לא משלמים להם ופוגעים בהם ואין מנגנון של בקרה והגנה על הזכויות של העולים החדשים.

אברהם נגוסה: תודה רבה, מנגיסטו.

<אדמסו מנגיסטו: תודה רבה.

אברהם נגוסה: עכשיו גב' קרן פישזון.

<קרן פישזון: מייסדת עמותת מגן משפחה וגם מנכ"לית.

אברהם נגוסה: טוב.

אברהם נגוסה: גם בקיצור.

<קרן פישזון: לפני 3 שנים אני הייתי פעם אחרונה בוועדה שדנה על הדיור הציבורי.

<קרן פישזון: זו הייתה ועדה מיוחדת, בדיוק אחרי ש - - - אני אדבר קצר, אני לא אכנס עמוק לעניינים ממש, יש לי 5 דקות?

אברהם נגוסה: לא.

אברהם נגוסה: 2 דקות.

<קרן פישזון: עדיין אני אתייחס לוועדה הזו, כי היא הייתה מיוחדת.

<קרן פישזון: בוועדה הזו אנשים היו כל כך טעונים אחרי שהייתה הטרגדיה עם משה סילמן שהם לא התאפקו לשמוע את הדיבורים של חברי הכנסת והוועדה באופן טבעי שינתה את הכללים, קודם דיברו האנשים, אחר כך חברי הכנסת.

<קרן פישזון: כך חברי הכנסת למדו משהו.

<קרן פישזון: היום אני שמעתי את חברי הכנסת פה ואני פשוט מזועזעת, גם מכל הדיון פה, כי פלוסקוב דיברה על הבג"צ שסולודקין הגישה, אבל היא לא יודעת שבבג"צ הזה היה פסק דין שאישר את הקו של הקריטריונים של משרד הקליטה וקריטריונים של משרד השיכון.

<קרן פישזון: מה שמקבלים במשרד השיכון, סוג מסוים של אוכלוסייה, אם היו עומדים בתור במשרד השיכון היו מקבלים פי שניים ממה שהם מקבלים כשהם עומדים במשרד הקליטה ואז קיבלו פסק דין וסופה לנדבר אז הייתה שרת הקליטה, היא התחייבה לשלם לאוכלוסייה הזאת בדיוק הסכום שקיבלו אנשים שעמדו בתור במשרד השיכון.

<קרן פישזון: נכון, אחר כך, מכיוון שזה לא קיבל במה בתקשורת, סופה לנדבר הציגה עצמה נלחמת על העלייה והשיגה לעלייה, בתור נתבעת היא הייתה, כן?, השיגה לעלייה זכויות כאלה בשנתיים שהיא נלחמה.

<קרן פישזון: בשנתיים היא הייתה נתבעת על ידי כמה עמותות.

<קרן פישזון: בדיון הזה שהיה, איך שאני ראיתי את התמונה ואיך שאני ממשיכה לראות, התמונה היא כזאת, כל הסקטורים במדינה הזאת, וראשיהם של הסקטורים מאוד מעוניינים שהכול יהיה מפולג, כי בדיונים כשבאים הזכאים של משרד השיכון, הם מספרים על הצרות שלהם, קמה חברת הכנסת אבוקסיס ואומרת, 'נכון, ככה זה אצלנו', אבל סופה לנדבר, לאוכלוסייה שלה, הרוסים, השיגה 5,000 דירות, אז כולם מתחילים לכעוס, הרוסים בעצמם כועסים - - -

<קריאה: על האתיופים.

<קרן פישזון: נכון, כי 90% מקבלים מענק, וזה שקר.

<קרן פישזון: ואז כולם מתחילים לקרוא אחד לשני, אני אגיד את המילה, ברוסית יש פתגם, 'טרישקין קפטן', זה התופר שחסר לו חתיכת בד ואז הוא תולש מפה ועושה שם וככה תולש ועושה שם ואז מי שמרוויח מזה זה האנשים האלה ששנים, אבל שנים ממיתים פה את האנשים במדינה, אבל מה?

<קרן פישזון: יש להם משהו להתחיל את הקמפיינים שלהם, אחד אחרי השני, ולהאשים.

<קרן פישזון: אני מציעה לפעם הבאה, שאני עכשיו ייסדתי את העמותה, כי אז 4 שנים הייתי מתנדבת, פעילה חברתית, בהפגנות, עכשיו אני ייסדתי, אני רוצה להיות פה קבועה.

<קרן פישזון: אני רוצה לשנות.

<קרן פישזון: כי קודם כל גם אם נשנה את סדר הדיון ונשמע פה קודם אנשים ואחר כך, אחרי הדיון, נשאל את חברי הכנסת שיושבים במליאה, 'נו, מה עשיתם?

<קרן פישזון: ' סיפורים לא צריך לספר לנו, אנחנו יודעים את זה יותר טוב.

<קרן פישזון: וגם אם אנחנו כבר מדינה שנחשבים בתוך ה-OECD לא צריך להמציא את הגלגל, הכול כבר הומצא.

<קרן פישזון: צריך פשוט לקחת קריטריון אחד לכל האוכלוסייה במדינת ישראל, שכל אחד יידע על השני מה בדיוק עובר אליו ולכולם יהיה קריטריון ונתחיל להתקדם.

<קריאה: היא צודקת מאה אחוז.

אברהם נגוסה: כולנו מסכימים, אבל גם צריך לדעת את המגבלות של חברי הכנסת.

אברהם נגוסה: חברי הכנסת חברים בהרבה ועדות, אז אם אנחנו נגביל אותם בצורה כזאת לא יהיו חברים שיבואו - - -

<קרן פישזון: אז שיעשו ועדה אחת, אבל שייצא לפועל.

<קרן פישזון: שלא יישבו בעשר ועדות שכל הוועדות וכל ההחלטות ייצאו לשווא.

אברהם נגוסה: אני לוקח את ההצעה שלך, אני אתייעץ עם החברים שלי.

<קריאה: אנחנו אומרים 'מבטא רוסי שווה עור אתיופי', בואו ביחד.

<קריאה: ביחד.

אברהם נגוסה: אני רוצה לתת כמה דקות ממש בקיצור לאדון אהרון קרייסלר.

<אהרן קרייסלר: כבוד היושב ראש וכל הקהל שנמצא כאן, רציתי להגיד כמה מילים.

<אהרן קרייסלר: בזמנו, עד שעליתי לפני 25 שנה עבדתי במפעל מאוד גדול כמו אינטל, בברית המועצות לשעבר, והבוס שלנו תמיד, יש דיון, לא מגיעים לאיזה מסקנה, אף על פי שהוא היה קצת אנטישמי הוא אמר 'בואו נצא למסדרון, בואו נתפוס יהודי ונשאל אותו'.

<אהרן קרייסלר: לא חשוב שהוא מנקה, מה התפקיד שלו לא היה חשוב, וכך הגענו לאיזה מסקנה.

<אהרן קרייסלר: אני לא חבר בשום קבוצה, ואף על פי שאני מורה מרצה, בואו נגיד שאני הבן אדם במסדרון שאתם תפסתם ואני שמעתי את כל הדברים.

<אהרן קרייסלר: קודם כל אני רוצה לתת גיבוי לשר אלקין, אני לא מכיר אותו, אבל כולם תוקפים אותו שהוא לא הגיע.

<אהרן קרייסלר: אף אחד לא יודע, אולי הוא לא מרגיש טוב.

<אהרן קרייסלר: אנחנו רואים שגם חברי הכנסת אמרו את דברם וגם ברחו.

<אהרן קרייסלר: זה לא נשמע כל כך טוב והצליל לא טוב.

<אהרן קרייסלר: מה שאני הבנתי מכל הדיון שהיה כאן, צריך לבוא לפתרון היום, מחר, אתמול, אבל מה הפתרון?

<אהרן קרייסלר: לא בונים את הבתים.

<אהרן קרייסלר: ברוך ה' אני רואה 4,000 ועוד 2,000, מצוין, בונים וזה יגיע מחר, מחרתיים, עוד שנה-שנתיים, אבל אם יש דבר שניתן לעזור לאנשים שאין להם דירות, סיוע כספי שישכירו דירות בשוק.

<אהרן קרייסלר: הדבר הזה אמור להיות במקום א', אפילו א' מינוס, אפילו בכותרת, וצריך לעבוד על זה.

<אהרן קרייסלר: להעביר את כולם, להתרכז במסלול אחד, בנקודה אחת ולפתור את זה ואנחנו מיד נראה שיהיו פחות תלונות, אנשים יהיו יותר מרוצים ותהיה עזרה לאנשים, שהם יכולים, לא חלק גדול מהסיוע שהם מקבלים להעביר לשכר הדירה.

<אהרן קרייסלר: תודה רבה, ומה שרציתי להגיד, תמיד צריך להתרכז בנקודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה, אנחנו מאוד מודים לך.

<טפרה גלגאי: תודה רבה, ראש ועדת עלייה וקליטה.

<טפרה גלגאי: שמי טפרה גלגאי, נציג של מבשרת.

<טפרה גלגאי: אני נמצא שם, יש מבוגרים וצעירים ומשפחות.

<טפרה גלגאי: 21 מבוגרים נמצאים במרכז הקליטה, הם כל הזמן סובלים, אין להם מתורגמן לקופת חולים, אף אחד לא לוקח אותם, הם מבקשים עמידר ולא קיבלו.

<טפרה גלגאי: אף אחד לא מקבל אותם.

<טפרה גלגאי: הבית שלהם, שניים, שלושה, ארבעה מבוגרים באותו חדר.

<טפרה גלגאי: 169 צעירים נמצאים במרכז הקליטה.

<טפרה גלגאי: הצעירים, ארבעה, חמישה, אותו דבר, באותו חדר, שירותים, מקלחות בתור.

<טפרה גלגאי: כל שנה אנחנו מבקשים, כל הזמן אנחנו מבקשים לקבל פתרון ולא קיבלנו פתרון.

<טפרה גלגאי: למשל נמצא פה מבוגר או זקן קצת עיוור, יש לו 3 ילדים עם אחרים באותו חדר.

<טפרה גלגאי: הוא נשוי פלוס 2 ילדים ויש לו שותף לאותו חדר.

<טפרה גלגאי: איך לחיות?

<טפרה גלגאי: אין לנו למי לפנות, כל הזמן אומרים, מדברים, אומרים, 'כן, אבל לא מצאנו פתרון'.

<טפרה גלגאי: 154 אנשים פלוס ילדים, הילדים לא לומדים.

<טפרה גלגאי: אם אתם יכולים לראות, עכשיו לא הולכים לבית ספר, או הולכים לבית ספר ומחזירים אותם, אם תשאל אותם, 4 שנים, 5 שנים במרכז קליטה, אף אחד לא יודע, לא לומדים כלום.

<טפרה גלגאי: אני לא יודע, בבית ספר לוקחים ומחזירים אותם, מה מלמדים אותם.

<טפרה גלגאי: הם רוצים לצאת ממרכז הקליטה.

<טפרה גלגאי: במרכז קליטה סובלים.

<טפרה גלגאי: באמת קשה לי להגיד, יותר קשה למבוגרים, לקופת חולים לא לוקחים אותם.

<טפרה גלגאי: אנחנו סידרנו אנשים שיבואו אחרי עבודה, מתנדבים, לוקחים אותם לקופת חולים.

<קריאה: אין מנהלים, אין מדריכים, כלום?

<טפרה גלגאי: יש, 30 ומשהו עובדים יש, לא עובדים בכלל.

<טפרה גלגאי: שנה לא - - - זהו, אחרי זה לא נותנים.

<טפרה גלגאי: אם יקבלו עמידר, יהיו עם המשפחה שלהם, על יד ילדים, על יד המשפחה, אז יקבלו - - - מה שאנחנו סובלים, אני אומר לוועדת העלייה והקליטה, תשמע, תמצאו לנו פתרון, אנחנו סובלים מאוד קשה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו מסכמים את הדיון.

אברהם נגוסה: ההחלטות של הוועדה: לאור הנתונים הקשים שעלו בדיון לגבי העולים הקשישים החיים בעוני וממתינים לדיור ציבורי ובזמן הזה שוכרים דירות בשוק החופשי ומקבלים סיוע זעום בשכר דירה, קוראת הוועדה למשרדי הממשלה, בעיקר העלייה והקליטה והבינוי, להגדיל באופן משמעותי את הסיוע בשכר דירה לעולים קשישים או לזכאי דיור ציבורי, להבטיח שהשתתפות העצמית בשכר הדירה לא תעלה על 15% מהכנסתם של השוכרים הקשישים, להגדיל את היקף בניית הדיור הציבורי ולהשוות את הקצאת הדיור הציבורי במשרד העלייה והקליטה לזו של משרד הבינוי.

<קריאה: לאחד את התורים בכלל.

אברהם נגוסה: להשוות.

אברהם נגוסה: אנחנו מדברים על הקצאה.

אברהם נגוסה: להגדיל את הסיוע להחזר חלקי של משכנתאות לזכאים, להגביל את שיעור שכר הדירה שגובים מהעולים המתגוררים בהוסטלים.

אברהם נגוסה: כיום חלק משלמים 8% מהכנסתם ואחרים עד 30% מהכנסתם.

<קריאה: אין דבר כזה.

אברהם נגוסה: זה הנתון שאנחנו קיבלנו.

<קריאה: 10%.

<קריאה: בראשון לציון.

<קריאה: ראשון לציון זה לא - - -

אברהם נגוסה: אנחנו נבדוק.

אברהם נגוסה: אלה הנתונים שאנחנו קיבלנו ולכן אנחנו מתייחסים לזה.

אברהם נגוסה: אם זה אמת או לא, אנחנו נבדוק את הדברים האלה, או אתם תבדקו ותגישו לנו.

אברהם נגוסה: צריך להביא אחדות לכל העניין הזה, כי זה פוגע באנשים.

אברהם נגוסה: הוועדה קוראת למשרד הבינוי ומשרד העלייה והקליטה להגדיל את המשכנתאות וגם למצוא פתרונות של דיור ציבורי לעולים חדשים שנמצאים במרכזי קליטה.

אברהם נגוסה: תודה רבה, אני סוגר את הישיבה.