ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 24, 2015-07-21 12:30

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח ישיבה משותפת של ועדת החינוך, התרבות והספורט יחד עם ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, לא בהרבה תחומים פוליטיקאים מפרגנים אחד לשני והיה ויכוח בינינו מי יהיה בראש הישיבה, אני אומר לו 'אתה' והוא אומר לי 'אתה', אבל אותי לימדו, כשאומרים 'בכבוד, היכנס', מישהו צריך בסוף להחליט להיכנס.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום הפרטת האולפנים ללימודי השפה העברית, של מספר חברי כנסת.

יעקב מרגי: אנחנו נתייחס לאלה שנוכחים בדיון, חברת הכנסת מיכל בירן, חברת הכנסת טלי פלוסקוב, חבר הכנסת אורן אסף חזן, חבר הכנסת מרדכי יוגב וחברת הכנסת עליזה לביא שאמרה שתגיע בהמשך.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי, הנושא הוא הפרטת האולפנים ללימודי השפה העברית.

יעקב מרגי: חבר הכנסת אברהם נגוסה, יושב ראש הוועדה לקליטה ועלייה, אני פתחתי, עכשיו דברי הפתיחה לך.

אברהם נגוסה: תודה, אדוני היושב ראש.

אברהם נגוסה: קודם כל אני מאוד מודה לך שהסכמת לקיים את הדיון בוועדה המשותפת על פי הדרישות והבקשות של חברי הכנסת, גם יישר כוח, חברי הכנסת, שהובלתם את הנושא הזה לדיון.

אברהם נגוסה: הצטרפנו היום לישיבה כוועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כי אנחנו רואים את עניין האולפן בעיקר למבוגרים, כרגע סיימנו דיון בוועדת העלייה והקליטה באותו נושא באולפן בעניין ילדים עולים וזה מאוד מתחבר עכשיו גם להורים, למבוגרים.

אברהם נגוסה: לכן כשאנחנו שמענו והגיעו אלינו פניות בעניין ההפרטה של האולפן, אני כעולה חדש יודע את העניין, כמה חשוב עניין האולפן, שימשיכו מערכות ממשלתיות, זה מאוד מאוד חשוב לנו ולכן אנחנו רוצים לשמוע את כל הצדדים, למה החליטו להפריט את זה, מה פה המוטיבציה ומה יכולה להיות התוצאה.

אברהם נגוסה: כל השיקולים המקצועיים, הכול נטו לטובת העולים, כי בלי אולפן אין קליטה, אין שילוב.

אברהם נגוסה: רק האולפן נותן את המפתח לחברה הישראלית.

אברהם נגוסה: לכן, תודה, אדוני היושב ראש, בזה אני מסיים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: כפי שנהוג אצלנו, חברי הכנסת היוזמים הם ראשוני הדוברים, לאחר מכן נפתח דיון.

יעקב מרגי: מי שחפץ להביע את דעתו, לומר, להתייחס, תעבירו פתקים למנהלות הוועדות ואנחנו ניתן את רשות הדיבור במסגרת מגבלות הזמן.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מיכל בירן.

מיכל בירן: תודה רבה.

מיכל בירן: אני שמחה על היוזמה של הוועדה המשותפת הזאת.

מיכל בירן: אחרי הרבה התלבטויות החלטנו חינוך, אבל לא יכולנו לוותר גם על עלייה וקליטה ואני שמחה שכולנו פה ביחד.

מיכל בירן: לי יש שני עניינים, אחד מהותי והשני פרוצדוראלי.

מיכל בירן: אני אתחיל מהפרוצדוראלי.

מיכל בירן: ההחלטה המדוברת התקבלה אחרי שכבר הודיעו על פירוק הממשלה והליכה לבחירות, כשלא היה שר חינוך מכהן.

מיכל בירן: אני חושבת שהממשלה היא סוברנית לקבל את ההחלטה הזאת, אבל המינימום של המינימום של המינימום זה שיהיה שר חינוך שיוכל להגיד מה דעתו על זה ושזה לא יהיה בלחץ ובהפתעה, שיהיה דיון ציבורי, וזה משהו על העניין הפרוצדוראלי.

מיכל בירן: חוץ מהפרוצדוראלי יש פה עניין מהותי.

מיכל בירן: אולפן זה לא רק סכום המיומנויות שהוא מקנה, האולפן הוא אתוס, האולפן הוא סוכן חברות לחברה הישראלי, באולפן יש גם תרבות והיכרות עם המורשת והיכרות עם החברה הישראלית.

מיכל בירן: אני לא צריכה להגיד לכם, כל מי שהיה עולה חדש, אמא שלי עלתה בגיל 18, אני מכירה את הסיפורים, כשאתה עובר ממדינה חדשה זה תמיד מתלווה בקשיי קליטה, קשיי הבנה, גם של השפה וגם של המערכת.

מיכל בירן: אמא שלי, לא שומעים בכלל את המבטא שלה, היא עלתה מליטא בגיל 18, לא שומעים את המבטא שלה, היא הייתה מורה אחר כך בביולוגיה במערכת החינוך, עם עברית מושלמת.

מיכל בירן: את כל סיפורי ילדותי, את כל המיומנויות השפתיות שלי קיבלתי מאמא שלי שקיבלה מהאולפן, אז גם אני חייבת תודה והוקרה על העניין הזה.

מיכל בירן: כשנותנים את הכישורים האלה כמו שצריך, הסיכויים של עולים להיקלט באמת בחברה הישראלית, היכולת שלהם להשתלב בשוק התעסוקה בעבודות איכותיות ולא רק בתחתית השרשרת גדל בהרבה.

מיכל בירן: כשאומרים קופון, למה הכוונה?

מיכל בירן: זה נשמע אוקיי, עוד אופציה, אנחנו מכירים את כל הטריקים, היינו כבר בוועדות אחרות, אנחנו מכירים את השיטה - - -

יעקב מרגי: קופון, זה מה שנקרא ואוצ'ר?

מיכל בירן: כן, ואוצ'ר.

מיכל בירן: זאת השיטה.

מיכל בירן: אומרים שזה לא במְקום, אבל מי שירצה תהיה לו גם אופציה פרטית.

מיכל בירן: אנחנו מכירים את השיטה ויש פה שתי בעיות.

מיכל בירן: בעיה אחת, מה זה יהיו המקומות האלה הפרטיים?

מיכל בירן: אני יודעת, זה יהיה בקניון ליד איפה שמצטלמים לפספורט ובין הדוכן של המיצים יהיה איזה - - - כשאף אחד לא מפקח על זה.

מיכל בירן: אגב, העבירו החלטה בלי להגיד מי מפקח על זה, מה נדרש, מה זה.

מיכל בירן: מה זה?

מיכל בירן: מה זה הדבר הזה?

יעקב מרגי: כמו שקבלן עבודות עפר, יהיה לו צוות מורים, הוא יזכה במכרז והוא יהיה - - -

מיכל בירן: אתה ציני?

מיכל בירן: אבל יהיה גם - - -

יעקב מרגי: לא, אני אומר את זה מהפרקטיקה.

אורן אסף חזן: כן, הוא אומר מהלב, הוא מכיר את המציאות.

מיכל בירן: יהיה מי שיחשוב על זה.

מיכל בירן: ומשפט אחרון, תמיד הרבה יותר קל להרוס מלתקן, אנחנו רואים את זה בכל המערכות, את הידע שנצבר עם מורים ומורות, עם האתוס שלהם, עם המחויבות העמוקה למה שהם עושים, עם הידע שמצטבר משנה לשנה.

מיכל בירן: אנחנו רואים את זה כחברי כנסת חדשים, כמה זה קשה בלי הידע הזה, כמה קשה לצבור אותו וכמה אתה נהיה הרבה יותר יעיל כשיש לך את המערך הזה ויש לך את הידע שצברת עם השנים.

מיכל בירן: אני קוראת לא לשפוך את התינוק עם המים.

מיכל בירן: אם מישהו טוען שיש בעיה באולפנים, אותה צריך לתקן.

מיכל בירן: אם יש סוף סוף כסף למערכת, צריך להכניס אותו למערך הקיים ולשפר אותו ואם עושים כבר הפרטה, אל תהיו פחדנים, כי זה מה שעשיתם, עשיתם את זה בפחדנות עלובה, בשקט שאף אחד לא רואה, אם אתם רוצים הפרטה, תגידו את זה פה ותנו לנו להילחם בכם.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: היוזם הבא, חבר הכנסת חזן אורן אסף.

אורן אסף חזן: חבר/חברת.

יעקב מרגי: חבר.

יעקב מרגי: בכנסת הזו לפני שאתה מדבר אתה צריך קודם 'חברות וחברים', זה טוב שכך, לאט לאט מטמיעים לנו.

יעקב מרגי: יש לנו פה כמה מובילות אג'נדה מגדרית ואנחנו מודים להן על כך.

מיכל בירן: מרב מיכאלי עשתה את שלה.

יעקב מרגי: אבל שיבינו אותנו עם הקשיים.

אורן אסף חזן: קודם כל ברשות יושב ראש הוועדה, חברי היקר - - -

יעקב מרגי: יושבי ראש.

אורן אסף חזן: ויושב ראש ועדת הקליטה והעלייה.

אורן אסף חזן: סבלנות, זו גם מעלה.

אורן אסף חזן: מכובדותיי ומכובדיי.

אורן אסף חזן: תראו, אני לא אתעסק כרגע, לא בוואוצ'רים וקופונים כדי שלא יהיה למישהו מה להגיד ואני אהיה רגע רציני.

אורן אסף חזן: אני קצת מבולבל.

אורן אסף חזן: אתה נוסע היום בכל כביש במדינה ואתה רואה שלטי חוצות במאבק למען עובדי הקבלן, אנחנו מבינים את המצוקה שקיימת כרגע, אז למה אני מבולבל?

אורן אסף חזן: כי מצד אחד אנחנו מבינים שיש בעיה עם עובדי קבלן ומצד שני אנחנו רוצים להרחיב את מעגל עובדי הקבלן.

אורן אסף חזן: אבל לא בגלל זה אני מבולבל.

אורן אסף חזן: אני מבולבל כי עד שסוף סוף במדינה שלנו, ואני זוכה לראות את זה פעם אחר פעם, מתקופת נערותי שפעלתי בסוכנות היהודית וקיבלתי עולים לארץ ישראל והכוונתי וליוויתי אותם גם בתקופתם באולפן, וגם לא מזמן שהייתי בשדה התעופה, כשקיבלנו 221 עולים מארצות הברית, שמשם הם הלכו באמת לאולפן, אני יודע דבר אחד, אולפן זה בית, זה המפתח.

אורן אסף חזן: בסופו של יום יש מי ששוכחים שהאנשים האלה עוזבים את הבית שלהם ומגיעים לפה, ברובם גם לבד, יושבים עם עצמם ובסוף הם פוגשים את המורות והמורים שמשמשים להם לא פעם ולא פעמיים כמו אמא ואבא.

אורן אסף חזן: בסוף אותם אנשים מגיעים בסוף היום ואין להם לפעמים עם מי לדבר, אז גם את המעט חום וחמימות ואהבה שקיימת בתוך כל המאטריה האפורה הזאת שנקראת סל קליטה, שגם אותו אגב צריך להגדיל, צריך להגיד את הדברים על השולחן, סל הקליטה, וזה דיון נפרד, וטוב שיושב ראש הוועדה נמצא כאן ואני יודע כמה הנושא קרוב ללבו וכמה הוא פועל ויפעל כדי להגדיל את הסל הזה, צריך גם אותו להגדיל, אבל בעניין הנקודתי הזה, חברים, מתי איבדנו את החמלה?

אורן אסף חזן: מתי הפך הכול להיות רובוטי?

אורן אסף חזן: אנחנו בני אדם ולא מחשב שלוחצים אנטר ועובר מסך.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שנזכור שמעבר לכסף ולוואוצ'רים ולקופונים ואולי לכל מיני כאלה שרוצים לעשות עושר ולא במשפט, יש פה אנשים חמים ואוהבים.

אורן אסף חזן: ועוד לא נגעתי בכלל בצד של המורים והמורות.

אורן אסף חזן: אותם אלה שמעבר לעובדה שזו הפרנסה שלהם, מעבר לעובדה שהם עושים את זה שנים, הם עושים את זה קודם כל כשליחות.

אורן אסף חזן: אף אחד לא מרוויח שם מיליונים, אף אחד לא עושה שם אקזיטים, אנשים באים ונותנים מעצמם מעבר לשעות, מעבר לזמן, למה?

אורן אסף חזן: כי הם רואים בזה שליחות אמיתית של הציונות, של הקליטה, של העלייה, של הבנייה של החברה בישראל.

אורן אסף חזן: אני לא מתבייש להגיד, אני חושב שיסכימו איתי כל הנוכחים מהצד, חברי וחברות הכנסת, שאנחנו צריכים לשמור בגאון ובלי פחד על המוסד הזה שנקרא אולפנים.

אורן אסף חזן: הגיע הזמן שלא רק נשמור עליו, גם נפתח אותו.

אורן אסף חזן: ועכשיו אני אגע גם בדברים שהם קצת טכניים.

אורן אסף חזן: ראשית, אני רוצה להגיד תודה לחברת הכנסת מיכל בירן, גם על הדברים שהיא אמרה, שאני מסכים איתה מילה במילה ואין טעם לחזור, אבל איזו מין מציאות היא זו שבה אנחנו ניקח אנשים שייקחו קופון ויילכו ללמוד בכל מקום שהוא.

אורן אסף חזן: אנחנו גם נמצא את עצמנו, אני בטוח שיהיה פה סחר מכר - - -

יעקב מרגי: ונמיר אותם אחר כך.

אורן אסף חזן: יכול להיות.

אורן אסף חזן: אמרתי, אני בקופונים וואוצ'רים לא מתעסק, שלא יגידו - - - אתה יודע.

אורן אסף חזן: לקח להם זמן להבין.

אורן אסף חזן: הייתי צריך להגיד מילים אחרות, אבל אנחנו לא נחרוג, בכל זאת ועדת החינוך.

אורן אסף חזן: הסיפור הזה שאין פיקוח.

אורן אסף חזן: צריך לציין, אין פה אף גוף מפקח שיקום, אנחנו נבנה?

אורן אסף חזן: אז אם אנחנו מצד אחד רוצים לחסוך כסף, אז מה, נחזיר אותו בדלת האחורית בגוף פיקוח?

אורן אסף חזן: נבנה גוף עכשיו שיעמדו שם אנשים, יעמוד לו מפקח ראשי ויהיו תקנות וחוזר מנכ"ל?

אורן אסף חזן: חבר'ה, הלכתם לאיבוד?

אורן אסף חזן: יש פה שתי נקודות ברורות, צריך לשמור על העולים וצריך לשמור על המורים והמורות והדרך היחידה לעשות זאת היא לשמור על מפעל האולפנים, לחזק אותו.

אורן אסף חזן: אני מקווה שאנחנו נמצאים פה בקריאה להוריד את השטות הזאת, ואני לא מתבייש לקרוא לה שטות, מסדר היום.

אורן אסף חזן: אגב, בנוגע ליועץ המשפטי, באמת מילים אחרונות לסיום, אני רק אציין לעניין היועץ המשפטי.

אורן אסף חזן: תגובתו של היועץ המשפטי לעובדה שההחלטה נתקבלה בתקופת בחירות, שמכיוון שמדובר בפיילוט לשנת 2015 אז 'אני מעביר את זה'.

אורן אסף חזן: חבר'ה, אנחנו היום נמצאים כבר ביולי, אוטוטו יוצאים לקיץ.

אורן אסף חזן: אני לא מכיר פיילוט שיכול לבחון את עצמו על תקופה של שלושה-ארבעה חודשים.

אורן אסף חזן: אז זה לא פיילוט, זה בדיחה.

אורן אסף חזן: אני קורא מפה, אנחנו צריכים להסיר את הנושא הזה כרגע.

אורן אסף חזן: ירצו, תגיע שנה הבאה, נדון בתקופת התקציב, בחוק התקציב, נעלה את זה על הפרק, שר החינוך הנוכחי והשר אלקין, חברי, שר הקליטה והעלייה, יישבו, יעשו בחינה מעמיקה, אני לא בטוח ששרת הקליטה דאז עשתה בחינה כל כך מעמיקה, אולי המבחן שלה היה צריך להיות הפיילוט, הם יעשו בחינה עמוקה לנושא, יראו וירגישו את האנשים האלה שמקבלים בזרועות חמות את העולים ויבינו שאנחנו מתעסקים פה בבני אדם ולא בכל מיני דברים שנגמרים בסופו של יום בעוד כיסא ותפקיד ואחרי זה נצטרך לעשות פה דיונים איך דואגים לעובדי הקבלן שלא יודעים להתמודד עם הוואוצ'רים שקיבלו ואיך אנחנו מגדילים או לצערי נגדיל את מעגל האבטלה בנושא הזה.

אורן אסף חזן: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת עליזה לביא.

עליזה לביא: תודה, אדוני.

עליזה לביא: הנושא מאוד חשוב, מאוד מאוד חשוב, הוא נושא שהוא בדמנו.

עליזה לביא: לפני כחודש הייתי בהשבעה של הבן שלי בכותל, חלק מהטירונות הוא עובר בבא"ח צנחנים והיה מאוד מרגש, אבל פתאום שמתי לב, לא שאני זרה לנושא, אבל זה היה מאוד מאוד חד, שהשפות סביבי לא היו עברית.

עליזה לביא: היה צרפתית, הייתה אנגלית, הייתה אמהרית והייתה ערבית, כמעט שלא הייתה עברית, במקום שאני עמדתי.

עליזה לביא: היו גם הרבה חיילים בודדים, שהמשפחות הגיעו.

עליזה לביא: זו חובתנו לדאוג.

עליזה לביא: אולפן לעברית זו לא זכות, זו חובה של מדינה.

עליזה לביא: אנחנו גדלים כולנו בדור שהעברית זה משהו שהוא כאילו ברור שאנחנו כותבים, יוצרים, אוהבים, מחשבנים, רבים בעברית, אבל זו לא נחלת העולם היהודי כולו.

עליזה לביא: יותר מדי שנים, אלפי שנים, לא ידענו כולנו עברית, מעטים ידעו, מעטים זכו לחינוך יהודי.

עליזה לביא: זו חובה של מדינה לתת את הכלי הבסיסי הראשוני, הכלי הדיאלוגי השיתופי.

עליזה לביא: זה לא סוד, רבים מאחינו בעולם היהודי, אנחנו לא יכולים לדבר איתם, הם לא יודעים עברית.

עליזה לביא: מה שאולי דור ההורים ידע, בטח הדור הצעיר וכל מי שנמצא בקמפוסים וב-JCC ובכל מיני מקומות, יודע שהעברית, לא רק שהיא שפה לא מוכרת וידועה, היא גם שפה שמעוררת אנטגוניזם בחלק מקרב אחינו ביהדות העולם, בטח הליברלי.

עליזה לביא: אז אנחנו צריכים לבוא ולראות איך אנחנו מעניקים ונותנים ומאפשרים, וזה לא משהו שאפשר לנהל עליו סחר או להביא לפה עובדי קבלן או לשנות, ולא יכול להיות שבזמן פגרת בחירות הדברים האלה נעשים.

עליזה לביא: יש החלטת ממשלה ובהחלטה הזאת לא קיים שר חינוך מכהן, כי יודעים ששר החינוך שיצא, הנושא הזה היה מאוד קרוב ללבו.

עליזה לביא: אני מבטיחה לכם שהמחטף העלוב הזה לא היה קורה כששר מכהן, בטח כשלא נוכחים מורים ואין עם מי לנהל הידברות כזו או אחרת או נציגים ולא נקבעים, אדוני היושב ראש, קריטריונים והדברים נעשים בצורה עלובה ללא תנאי סף לגבי העברת הכספים.

עליזה לביא: המהלך הזה של העברת האולפנים ללימוד עברית זה לא כל דיון, אדוני, לא פה ולא אנחנו, כגוף מפקח, וזה תפקידנו, ואני רוצה באמת לברך את חברתי חברת הכנסת מיכל בירן שהסבה את תשומת לבנו, אני מזמן אמרתי שיש דברים שאני חיילת שלך, וזה לא נושא, אדוני, שאפשר לעבור עליו לסדר היום.

עליזה לביא: לימוד עברית זו זכות, זו מתנה, זו חובה של מדינה להעניק לכל אזרח ואזרחית שעולים למדינת ישראל, שבאים לפה להיות איתנו חלק מהעם היהודי, זה לא משהו שאפשר לתת עליו איזה שהוא ואוצ'ר עלוב כזה או אחר.

עליזה לביא: גם ככה, אדוני, בזמן של ההשבעה של הבן שלי אני הרגשתי שזאת השבעה של המשפחות.

עליזה לביא: אין כל טקס שמשפחות שעולות לארץ עוברות וחוות וזאת הייתה התרגשות מאוד גדולה לראות את האנשים שעוברים יחד עם הבנים שלהם את הטקס הזה, סוג כזה של השבעה או התייחסות רשמית ממלכתית כזו או אחרת אל אנשים שעולים למדינת ישראל.

עליזה לביא: אז מה יקרה אם אנחנו ניתן יד אוהבת, מכוונת, ביום יום הקשה גם כך, אנשים שעולים, רבים ללא מקור פרנסה בטוח ומובטח, בגילאים - - - אתם יודעים מה זה חוויה של להיות מהגר זר בארץ אחרת, לנסות לעבוד בעבודה - - -

יעקב מרגי: עליזה, אני לא רוצה להגביל אותך, אבל - - -

עליזה לביא: מיד אני מסיימת.

עליזה לביא: אני רוצה לבוא ולומר שאנחנו כמובן תומכים בעלייה ורוצים לראות איך אנחנו מקבלים - - - הנושא הזה של עובדי קבלן, רק השבוע, אדוני, שמענו שהנושא הזה הגיע להבנות ולשיתופי פעולה ואני רוצה - - -

יעקב מרגי: במידת מה.

אורן אסף חזן: עוד לא יבשה הדיו אפילו.

עליזה לביא: ולשיתוף פעולה.

עליזה לביא: אז לא יכול להיות שמצד אחד יד אחת רוצה לברך ויד שנייה נמצאת מקללת והנושא הזה, אדוני, מעל הכול חייב להיות נושא זהב, אי אפשר שכל פעם יהיה בדיון כזה או אחר, הקניית לימוד השפה העברית זו מניית זהב של החברה בישראל והעם היהודי.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני חושב בכלל, הזכרתם את נושא המאבק על עובדי קבלן, אם יש באמת רצון וכנות מלאה לצמצם את התופעה, קודם כל צריך לקבל החלטה שמפסיקים את כל ההפרטות.

יעקב מרגי: קודם כל.

יעקב מרגי: ברגע שיד אחת מפריטה ויד אחת כביכול - - - ואני עדיין סקפטי ממידת היישום והאחוז, אני מאלה שליוויתי את החלטת הממשלה של עובדי כתף אל כתף במשרדי הממשלה ואנחנו רואים כמה היישום שלה עדיין לא מושלם.

יעקב מרגי: אבל לענייננו, מיד אני אתן את רשות הדיבור לחברת הכנסת טלי פלוסקוב, אחת היוזמות, ואנחנו מדברים על הערך הסגולי של ההורים בליווי מערכת החינוך, אנחנו מדברים על הורים, הורים, הורים, כמה צריך לחזק את הילד, ומה מצפה המערכת?

יעקב מרגי: שהילד יגיע להישגים כשאין לו עורף משפחתי בצד הלימודי, השפתי, חזק ואיתן?

יעקב מרגי: מה אנחנו גוזרים על אותם ילדים, ילדי העולים?

יעקב מרגי: חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב ראש, אדוני היושב ראש, יש פה שני יושבי ראש אצלנו היום.

טלי פלוסקוב: אני רוצה קודם כל להודות לכם על הדיון הזה וכמובן להודות לשותפים שלי להצעה, למיכל בירן, לאורן חזן, לעליזה לביא.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שהנושא הזה הוא אחד החשובים מכל מה שקורה במדינה שלנו בשלב זה.

טלי פלוסקוב: אני דווקא רוצה להתחיל ממה זה אולפן לעולה חדש.

טלי פלוסקוב: כפי שאתם שומעים, אני זאת שעברתי את החוויה של העלייה וקליטה במדינה הזאת ואני רוצה להגיד לכם שהשלב הזה הוא החשוב ביותר בכל התהליך של אזרח או עולה חדש לשעבר במדינה הזאת.

טלי פלוסקוב: אנשים שלא נקלטו בצעדים הראשונים שלהם לא ייקלטו במדינה הזאת.

טלי פלוסקוב: שיהיה ברור.

טלי פלוסקוב: מי שנכנס ולומד את השפה ביחד עם השפה בתוך האולפן הוא לומד קצת על המדינה, הוא מתחבר למנטליות הישראלית.

טלי פלוסקוב: הרי המעבר הזה זה משהו מאוד מאוד רגיש, אנשים שבאים ממדינה אחרת ונכנסים למדינה, זה שוני לא נורמלי.

טלי פלוסקוב: רק מי שעבר את זה יכול להבין את מה שאני אומרת לכם עכשיו.

טלי פלוסקוב: אני רואה פה כמה פנים שמסכימים עם מה שאני אומרת.

טלי פלוסקוב: זה מאוד מאוד חשוב לתת את המעטפת הזאת שאנשים מקבלים כשמגיעים למדינה חדשה.

טלי פלוסקוב: המדינה שלנו, כמו שאני פה לגמרי מסכימה, לצערי אני לא שמעתי את מיכל בירן, אני מאמינה שאנחנו אומרים את אותם הדברים ובאותה רוח, מה שעליזה כרגע אמרה, אנחנו כמדינה חייבים לתת לאנשים האלה את הכניסה החלקה למדינה הזאת.

טלי פלוסקוב: כי, שוב, אנחנו הרי רוצים שהאנשים האלה, האזרחים החדשים שלנו, יהפכו להיות כמה שיותר מהר לישראלים.

טלי פלוסקוב: כדי שזה יקרה אנחנו חייבים לתת להם את הצעדים האלה כצעד הכרחי.

טלי פלוסקוב: אני חייבת להגיד לכם, אני הגעתי למדינה הזאת אחרי שלמדתי עברית עוד קודם.

טלי פלוסקוב: בעיניי זה מה שנתן לי את כל מה שעברתי בחיים שלי.

טלי פלוסקוב: אם לא הייתי יודעת את זה אני לא יודעת איך זה היה נגמר, אולי עד עכשיו הייתי עובדת במלון כחדרנית.

טלי פלוסקוב: מי שמכיר אותי, זה מה שהתחלתי במדינה הזאת, רק בזכות השפה - - -

יעקב מרגי: למי שלא יודע, טלי הייתה גם ראשת עיריית ערד.

טלי פלוסקוב: ראש עירייה.

טלי פלוסקוב: אנחנו לא - - -

עליזה לביא: ראשת עירייה.

עליזה לביא: אם כבר מדברים על העברית, אז האקדמיה - - -

טלי פלוסקוב: עליזה, אני רוצה לתקן אותך, אנחנו, נשים שעמדו בראש רשויות ביקשנו מהאקדמיה שיגידו שגם ראש עירייה זה נכון.

טלי פלוסקוב: לא נעים לנו לשמוע את המילה הזאת 'ראשת' העיר.

טלי פלוסקוב: אנחנו רק שש שנים היינו ו - - -

אורן אסף חזן: אני מניח שנפתח על זה דיון באולפן.

יעקב מרגי: לא ידעתי שאני פותח דיון.

טלי פלוסקוב: מה שאני רוצה להגיד לסיכום, רבותיי, אנחנו דנים עכשיו בנושא בעיניי החשוב ביותר, החשוב ביותר בחיים של כל עולה חדש, לכן להוציא את זה החוצה, בלי לדעת שיש פיקוח, בלי לדעת שיש בקרה, בלי להבין מי בכלל נותן את השירות הזה, בעיניי אנחנו עדיין לא מבושלים ולא יכולים להרשות לעצמנו.

טלי פלוסקוב: לכן אני כאן פונה לשני ראשי הוועדות לצאת בקריאה, גם מוועדת הקליטה וגם מוועדת החינוך, להשאיר את הנושא של האולפנים תחת אחריות של משרד ממשלתי אחד או אחר, או משרד הקליטה, או משרד החינוך, או ביחד, שזה גם כן קורה.

טלי פלוסקוב: אנחנו רק היום דנו בוועדת הקליטה על איום על סגירת אולפן בירושלים, אולפן מאוד מאוד מצליח.

טלי פלוסקוב: אסור לנו להגיע לדבר הזה.

טלי פלוסקוב: לכן אני אומרת שוב, לתת גיבוי, אנחנו כחברי כנסת כמובן, לאולפנים תחת המסגרת הממשלתית של אחד ממשרדי הממשלה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש לנו אמנות, מקצועיות, כמעט לחסל כל דבר שהצלחנו בו.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, תראו במה אנחנו דנים היום ב-2015.

טלי פלוסקוב: אחרי כל כך הרבה שנים.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים על הפרטת האולפנים, אני בתור ילד זוכר, לא רק שהעולים הלכו לאולפן, אני זוכר, לדוגמה אצלי, שהיו מגיעים לאמא שלי הביתה והמדריכה הייתה יושבת איתה ולימדה אותה עברית.

יעקב מרגי: היא ידעה צרפתית קרוא וכתוב, אבל עברית היא לא ידעה, כי היא באה ממדינה אחרת.

יעקב מרגי: אני זוכר את זה.

יעקב מרגי: כל דבר שציינו אותנו לשבח חיסלנו, כמו אחיות בית הספר, כמו אחיות טיפות חלב בבתי ספר.

יעקב מרגי: לכן אנחנו כאן כדי לראות מה אנחנו - - - אבל לפני שאני נותן לנציגי משרדי הממשלה, יש לנו פה איתנו מסתמא, לפי ה - - - אנחנו שיפוטיים, יש לנו מנהלת באולפן, מורה באולפן פה?

טלי פלוסקוב: הנה, לא רק אחד.

יעקב מרגי: לא, זה יו"ר מטה, אני מחפש מנהלת.

<קריאה: יו"ר המטה היא גם מנהלת אולפן.

יעקב מרגי: אז בבקשה, גב' ירושלמית מאושר ולאחר מכן ניתן לעוד אחד.

<ירושלמית מאושר: אני ד"ר מאושר.

יעקב מרגי: אז אני אקנא לתואר שלך, ד"ר מאושר, בבקשה.

<ירושלמית מאושר: ערכתי מחקר בנושא של קליטת עלייה.

<ירושלמית מאושר: קודם כל תודה רבה ליושבי הראש, תודה רבה לחברי הכנסת, דיברתם יפה.

<ירושלמית מאושר: אני רוצה לדבר מהפן של האולפן, של היום יום, של האנשים שאני פוגשת אותם בבוקר, שרצים אחרי עבודת לילה ובאים ללמוד, שבשעה אחת רצים שוב לעוד משמרת.

<ירושלמית מאושר: אנחנו נאבקות ואנחנו מבקשות, אל תעקרו את הנשמה מתהליך הקליטה הזה, מהאולפנים.

<ירושלמית מאושר: אל תעקרו את הנשמה.

יעקב מרגי: איפה האולפנים נמצאים?

<ירושלמית מאושר: האולפנים נמצאים בכל מיני מבנים שהרשויות המקומיות מקצות להם, מתנ"סים, מרכזים קהילתיים, מרכזי קליטה, מבנים של בתי ספר לשעבר.

<ירושלמית מאושר: חוק השבות קורא להם עולים, אבל אנחנו פוגשות מהגרים לכל דבר ועניין.

<ירושלמית מאושר: יש להם מאפיינים של מהגרים.

<ירושלמית מאושר: זה תהליך הגירה ואנחנו מבקשים, אל תהפכו את זה לתהליך הריגה.

<ירושלמית מאושר: זה תהליך הגירה עם כל הכאב וזה כאב, ולאה גולדברג אמרה, רק ציפורי מסע שתלויות בין ארץ ושמים יודעות את זה הכאב של שתי המולדות.

<ירושלמית מאושר: איתכם נשתלתי פעמיים, אצלנו באולפנים הם נשתלים והם עוברים ניתוח לחבר את השורשים שלהם לארץ הזאת.

<ירושלמית מאושר: מורה באולפן היא לא רק מלמדת עברית, היא עוסקת גם בשירותי רווחה, ואני לא אגזים ואומר שלא פעם קרה שמורה הייתה צריכה ללכת עם תלמידה לתחנת המשטרה ואתם יודעים למה?

<ירושלמית מאושר: כי התלמידה הזאת חסרת ישע, מתוך קרבה למורה היא פשוט פתחה את ליבה וסיפרה למורה על התעללויות שהיא עוברת במקום העבודה כעובדת קבלן, כן, כעובדת זמנית.

<ירושלמית מאושר: אמרנו לה, 'את רוצה להפסיק?

<ירושלמית מאושר: בבקשה, לתחנת המשטרה'.

<ירושלמית מאושר: ניגשנו איתה, דאגנו למתרגם וזה קרה לא פעם אחת.

<ירושלמית מאושר: האולפן, תחשבו שזה שירותי הרווחה, לא מפריטים את זה.

<ירושלמית מאושר: לא עוקרים את הנשמה מתהליך הקליטה של העולה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש כאן מישהו מהזרועות שמביאים עולים למדינה?

יעקב מרגי: כל הארגונים היפים האלה, נעל"ה, נפש בנפש, יש מישהו פה?

אורן אסף חזן: הסוכנות?

יעקב מרגי: משרד החינוך, משרד הקליטה?

יעקב מרגי: משרד החינוך יש, האגודה לקידום החינוך, ראש מנהלת נעל"ה, לא פה?

יעקב מרגי: אני שואל.

יעקב מרגי: לא נמצא.

יעקב מרגי: משרד הקליטה, אנחנו שומעים את הדברים, שומעים את הרציונל, אני רוצה שתשכנע אותי כמשרד הקליטה מה הרציונל להפריט.

יעקב מרגי: עזוב נאומים, אידיאולוגיות, חשיבות, אנחנו שם, שמענו שיחות מוטיבציה, מה הרציונל של משרד שעוסק בקליטת עלייה לקחת את הדבר היפה הזה של האולפנים ולהפריט אותו, להכניס את הממד העסקי התעשייתי לתוך נשמה.

יעקב מרגי: לא מתחבר לי, כי אולפן זה נשמה, אם אין נשמה אין אולפן.

יעקב מרגי: בבקשה.

<ולדימיר שקלאר: קודם כל אני תומך בשתי ידיים באמירה של חבר הכנסת חזן, צריך לשמור על המורים וצריך לשמור על העולים.

<ולדימיר שקלאר: אני גם עולה חדש ואני עדיין זוכר את שם המורה שלי באולפן, יעל, היא הייתה מורה מצוינת, אבל מי פה סוגר את האולפנים?

<ולדימיר שקלאר: מדברים פה על הפרטה, על סגירה - - -

יעקב מרגי: להפריט, לא סגירה.

<ולדימיר שקלאר: גם דיברו על סגירה, וגם לא מדובר על הפרטה, מדובר על החלטת ממשלה כוללת כשהנושא של הוואוצ'רים זה רק אחד מהנושאים.

יעקב מרגי: התחכמות, מילה יפה, מכבסה של מילים.

<ולדימיר שקלאר: לא, יש שם הרבה נושאים.

מיכל בירן: בכל שאר ההחלטה לא באנו לדון כי אנחנו מסכימים איתה.

אורן אסף חזן: לא, זה מאוד מכובד להגיד לאלה שבאו מציונות וברחו מאנטישמיות 'בואו קחו פתק'.

אורן אסף חזן: זה מאוד מכובד.

<ולדימיר שקלאר: תני לי לסיים.

יעקב מרגי: שרת הקליטה לשעבר, איך נכנסת מבלי שהרגשתי?

סופה לנדבר: אתה לא ראית אותי?

סופה לנדבר: אותי אתה לא ראית?

יעקב מרגי: קסניה גם פה.

יעקב מרגי: הייתי כל כך מרוכז, שבאמת סליחה.

יעקב מרגי: אני מקדם בברכה את חברות הכנסת.

יעקב מרגי: בבקשה, הוא עוד לא התחיל לדבר.

אורן אסף חזן: לא, בסדר, רק התפלאתי שהתשובה שלנו לציונות זה 'קחו פתק'.

<ולדימיר שקלאר: פתק זה בבחירות.

<ולדימיר שקלאר: אני גם רוצה להודות לכל המורים והמורות שנמצאים כאן, על עבודת הקודש שהם עושים, אבל צריך להבין שבהחלטת הממשלה בנושא ואוצ'רים מדובר על עוד אפיק אחד ללימוד עברית.

סופה לנדבר: תוספת.

<ולדימיר שקלאר: הנה, דיברה פה חברת הכנסת עליזה לביא, אמרה שהייתה באירוע ולא דיברו שם עברית, אז כנראה לא הכול בסדר, אז כנראה יש מקום לשיפור.

<ולדימיר שקלאר: ההחלטה הזו התקבלה בשיתוף פעולה בין משרד הקליטה ובין משרד החינוך בתמיכה המלאה של מנכ"לית של משרד החינוך.

<ולדימיר שקלאר: יש קריטריונים ברורים, אנחנו לא פותחים אולפנים, כמו שמישהו אמר פה, באיזה קיוסק, אנחנו מפרסמים קול קורא, אנחנו בוחרים אולפנים לפי תבחינים.

<ולדימיר שקלאר: בכל אולפן צריך להיות מורה מוסמך ואני לא אכנס לכל התפקידים.

מיכל בירן: איך זה לא הפרטה?

<ולדימיר שקלאר: יש פיקוח, יש - - -

סופה לנדבר: זה לא הפרטה.

סופה לנדבר: להיפך, זה תוספת.

יעקב מרגי: לא, אם מישהו התבלבל.

יעקב מרגי: יש פה מנהל ישיבה, אין קריאות ביניים.

יעקב מרגי: זה נושא חשוב ואנחנו רוצים להגיע למסקנות.

יעקב מרגי: אם נעשה פה שוק זה ייגמר כמו שוק.

<ולדימיר שקלאר: יש פיקוח, יש מבחן של משרד החינוך בסוף וזה רק לאוכלוסייה מצומצמת, צריך להבין, לאוכלוסייה שהגיעה אחרי ה-1 במרץ השנה.

<ולדימיר שקלאר: זה נכון להיום זה פרויקט - - -

סופה לנדבר: זה פיילוט פרויקט.

<ולדימיר שקלאר: כן, זה פיילוט וזה פרויקט טוב.

<ולדימיר שקלאר: היום, אם הייתי מגיע ארצה הייתי הולך לאולפן כזה עם ואוצ'ר, כי לא מתאים לי היום, לי, אולי לאחרים כן, ללכת כל יום לאולפן נגיד משמונה עד שתיים, לא יודע מה שעות הלימודים היום.

<ולדימיר שקלאר: אני רוצה לבחור קבוצה מתאימה, אני רוצה לבחור שעות שמתאימות לי.

<ולדימיר שקלאר: זה עוד אפיק אחד, אף אחד פה לא מפריע לשום דבר, צריך להבין.

<ולדימיר שקלאר: אני חוזר ואומר, יש פיקוח, יש פיקוח שלנו, יש פיקוח של משרד החינוך ולא צריך לעשות מזה טרגדיה.

יעקב מרגי: תודה, ולדימיר.

יעקב מרגי: אין ספק שאם היו לי פה תלמידים - - - יש כאן תלמידים שכרגע הם בתהליכים של אולפן?

יואל רזבוזוב: אני צריך - - -

יעקב מרגי: מיד אני נותן לחברי הכנסת.

יעקב מרגי: אנחנו שומעים את זעקת המורים והמנהלים.

סופה לנדבר: זעקה על מה?

יעקב מרגי: על היוזמה של הוואוצ'רים.

סופה לנדבר: זה רע?

יעקב מרגי: לא, עוד לא, אני לומד.

סופה לנדבר: זה רע?

סופה לנדבר: זה רע?

יעקב מרגי: רגע,סופה.

סופה לנדבר: צריכים ללמוד את הדברים.

סופה לנדבר: אם זה רע אז אני נקראת קוגלגר.

סופה לנדבר: סליחה על הביטוי - - -

יעקב מרגי: לא, סופה.

יעקב מרגי: סופה, אני נותן לך.

סופה לנדבר: החליטה ממשלת ישראל לתת תוספת של שעות ובחירה - - -

יעקב מרגי: סופה, אני נותן, לשם אני חותר.

יעקב מרגי: אני אדם מאוזן, אין לי פרות קדושות ואני באמת רוצה לשמוע.

יעקב מרגי: אם באמת הזעקה רק של המורים והמנהלים, והיא חשובה, אני לא אומר, אבל המגרש שלה, נדון בו, נדון בו בהיבטים של הרעת תנאים ויחסי עבודה.

יעקב מרגי: חבל שבדיון הזה, ידידי, חבר הכנסת נגוסה, אין תלמידים, או שעברו בתקופה האחרונה אולפן או שהיום עוברים את החוויה של האולפן.

יעקב מרגי: אבל שמענו ויושבים איתנו - - -

<קריאה: אתמול הייתי באולפן ופגשתי תלמידים.

יעקב מרגי: סליחה, אבל תרבות הדיבור והדיון, אני באמצע עכשיו.

יעקב מרגי: וגם הפרוטוקול לא שמע אותך.

יעקב מרגי: יושבים איתנו מי שהיה יו"ר ועדת הקליטה של הכנסת לשעבר ויושבת איתנו שרת הקליטה לשעבר.

יעקב מרגי: בבקשה, אני אתן לחברת הכנסת, למרות שהקדמת אותה - - -

סופה לנדבר: תיתן ליושב ראש, תיתן לחברי הכנסת.

יעקב מרגי: אז חבר הכנסת חזן רוצה לשאול שאלה ומיד נשמע את הרציונל.

סופה לנדבר: אני לא הבנתי למה הישיבה, אז אני רוצה לשמוע קודם כל את אלה שהזמינו את הישיבה הזו.

יעקב מרגי: אני אתן לחבר הכנסת רזבוזוב אחרי שאלתו של חזן.

אורן אסף חזן: אני רק שאלה, בהמשך לדברים.

אורן אסף חזן: מצד אחד אתה אומר שהאולפנים עושים עבודת קודש והם מביאים ערך מוסף וזה לא באמת משהו יבש ומכני שלומדים שפה והולכים הביתה, מצד שני אתה אומר שהמעשה הזה הוא לא לפגוע באולפנים, הוא בסך הכול להרחיב שעות.

אורן אסף חזן: עזוב שבחוק כתוב 'או במקום', נשים את זה רגע בצד, אתה אומר שזה בעצם להרחיב.

אורן אסף חזן: אז בוא ניקח את מה שאתה אומר, דווקא את הדברים שלך ונרחיב את האולפנים ובוא נתעל את התקציב הזה ואת הכסף הזה שאנחנו רוצים להעביר במקום לגופים חיצוניים נחזק את האולפנים.

אורן אסף חזן: ואמרה לי פה שרת הקליטה, חברתי לשעבר, חברתי להיום, שרת הקליטה לשעבר - - -

יעקב מרגי: הלשעבר משתלט עליך.

אורן אסף חזן: זה נאמר בכוונה, יש פה מורים, אני רוצה שיתקנו אותי.

אורן אסף חזן: בעצם היום עולה חדש שמגיע לפעמים מחכה עד חצי שנה לאולפן.

אורן אסף חזן: מצוין, בואו נתקן את הדבר הזה, אבל במקום לקחת אותו למה לא לתעל את כל הכוח לחיזוק האולפנים?

אורן אסף חזן: למה - - -

מיכל בירן: אני מצטרפת לשאלתו המצוינת של חבר הכנסת חזן.

אורן אסף חזן: מה המהות, מה בעצם המהות שעומדת מאחורי החוק?

יעקב מרגי: אמרנו, מה הרציונל.

יעקב מרגי: ליושב ראש המשותף יש שאלה.

אברהם נגוסה: > השאלה שלי לוולדימיר וגם לשרת הקליטה לשעבר, אני לא מבין ולא הבנתי מוולדימיר, היא אומרת 'תוספת', פה הנושא בא אלינו גם מצד העולים וגם מצד המורים - - -

סופה לנדבר: זה לא על ילדים, זה על מבוגרים.

אברהם נגוסה: > על המבוגרים.

אברהם נגוסה: גם מצד העולים וגם מצד המורים באו ואמרו שיש החלטת ממשלה שמפריטים את האולפנים.

אברהם נגוסה: האולפנים מנוהלים על ידי אגף - - -

סופה לנדבר: לא, אף אחד לא - - - אף אחד לא מצמצם, אף אחד לא סוגר - - -

יעקב מרגי: סופה, אף אחד לא שומע אותך.

אברהם נגוסה: > את השאלה עד הסוף לא שמעתם.

אברהם נגוסה: האולפנים שאני כעולה חדש עברתי וגם עולים אחרים, זה באחריות של משרד החינוך, האגף לחינוך מבוגרים, האם זה נכון שיש החלטת ממשלה שמפריטים את האולפנים או לא?

מיכל בירן: יש פה עניין בעברית.

מיכל בירן: לא מפריטים את האולפנים הקיימים, אבל את מושג 'האולפן' מפריטים.

יעקב מרגי: חבר הכנסת רזבוזוב.

יואל רזבוזוב: כולנו מסכימים שאולפן זה חשוב ואנחנו מכירים את העניין של ההפרטה וגם רצו להפריט את נעל"ה וכולנו התנגדנו, ויש באמת, כמו שנאמר כאן, הרבה עבודה מול עולים עם רגש וזה חשוב.

יואל רזבוזוב: כפי שאני מבין, זה באמת לא הפרטה של האולפנים הקיימים, אלא תוספת.

יואל רזבוזוב: השאלה למה לא הוספנו את התוספת הזאת לאולפנים והרחבנו אותם.

יואל רזבוזוב: אני אגיד לכם את האמת, אני פחות אוהב את העניין של ואוצ'רים ושל מסחרה, של מכללות קטנות ש - - -

יעקב מרגי: איך הספקת?

יעקב מרגי: באולפן למדת את המילה 'מסחרה'?

אורן אסף חזן: זה הוא למד בכנסת.

אורן אסף חזן: שיעור בכנסת עשו לו.

יואל רזבוזוב: רבותיי, את רוב העברית למדתי מחוץ לאולפן, כנראה.

יואל רזבוזוב: מה שאנחנו מבינים, שעכשיו, אם זו החלטה של כמה עשרות מיליוני שקלים, יקומו מיד כמה עשרות מכללות ויתחילו - - -

יעקב מרגי: במקרה הטוב מכללות.

יואל רזבוזוב: מכללות, אני מדבר על קטנות, חברה בע"מ שתקרא לעצמה מכללה.

יואל רזבוזוב: מה שיקרה עם העולים, שהם רק עכשיו עלו לארץ והם יצטרכו לרוץ לחפש - - - אלה אנשים שהגיעו והם לא מבינים.

יואל רזבוזוב: איפה שיגידו להם, מה שנותנים להם הם לוקחים ולא בטוח שזה הצעד הטוב ביותר.

יואל רזבוזוב: אני דווקא הייתי אומר לשקול את זה ואת הכסף הזה, את התוספת הזאת, להכניס לתוך המערכת שמפעילה את האולפנים, להגדיל את זה וצריך עוד שעות.

יואל רזבוזוב: אנחנו מסכימים שיש מעט מדי שעות גם במערכת החינוך ומעט מדי שעות גם למבוגרים.

יעקב מרגי: בבקשה, חברת הכנסת קסניה.

סופה לנדבר: תיתן לחברת הכנסת קסניה ואני אחריה.

סופה לנדבר: אני מבינה שהיא מבינה - - -

אורן אסף חזן: לתת לצעירים ככה ל - - -

יעקב מרגי: רבותיי, אני לא זכיתי להיות מורה אז אני תקיף במשמעת בכיתה.

קסניה סבטלובה: אני עברתי דרך האולפנים, אמי למדה באולפן, אני כבר למדתי בבית ספר פה בארץ ואני זוכרת שאנחנו הגענו ממוסקבה וביום השלישי אחרי הגעתנו כבר נכנסנו לאולפן, באתי עם אמא ושאלו אותה 'מה את יודעת לומר לנו בעברית עכשיו?

קסניה סבטלובה: ' והיא הסתכלה עליי ואמרה 'אני יודעת להגיד 'אני רוצה ללמוד בקבוצה מתקדמת'.

קסניה סבטלובה: ' אז שמו אותה באולפן ג', אחרי שיעור אחד היא הופנתה בחזרה ל-א'.

יעקב מרגי: מישהו הכין אותה טוב.

קסניה סבטלובה: כן, את זה אנחנו ידענו.

קסניה סבטלובה: מה שאני רוצה להגיד, שאני בקשר עם העולים החדשים שמגיעים גם עכשיו ואנחנו יודעים שיש בעיות מבניות ויש צורך ברפורמה עצומה בעניין הזה, כי זה גם פחות מדי, אין שם כל כך את הפנים של חינוך לישראליות, השתלבות אל תוך החברה הישראלית.

קסניה סבטלובה: יש שפה שמורשת מצוין, יש דברים מצוינים שם, הייתי מוסיפה עוד הרבה מאוד דברים שכעולה אני יודעת שהם חשובים לאינטגרציה של העולים במדינת ישראל.

קסניה סבטלובה: יחד עם זאת כשאני קוראת בלשון החוק, כאן אני קוראת על ואוצ'רים לאולפנים פרטיים, אני מבינה שמדובר בהפרטה של האולפנים.

יעקב מרגי: נדלק רמזור אדום.

קסניה סבטלובה: אנחנו אתמול דיברנו על ההצלה של רדיו רק"ע, רשת קליטת עלייה שכל כך חשובה לכל העולים דוברי כל השפות במדינת ישראל, וזה שירות ציבורי שמדינת ישראל צריכה וחייבת לספק אותו לציבור העולים שבסך הכול היא מעודדת עלייה וקוראת לאנשים לבוא ארצה.

קסניה סבטלובה: אז יש את רשת קליטת עלייה ויש שירות אחר שנקרא אולפנים, של השפה העברית.

קסניה סבטלובה: כן, אז אני חושבת שכולנו מסכימים על החשיבות של העניין הזה והחשיבות של תוספות, אולי יותר נרחבות אפילו, מה-50 מיליון האלה שיעמדו לרשותם של גורמים פרטיים בסך הכול.

קסניה סבטלובה: אנחנו מעודדים בעצם גורמים פרטיים, שזה בתי ספר קיימים לשפות זרות, יפה מאוד, אבל למה אנחנו לא מעודדים את אותם האולפנים הקיימים והמורים שכבר נמצאים באותן המערכות?

יעקב מרגי: ואת הערך המוסף שהם מביאים.

קסניה סבטלובה: בדיוק.

קסניה סבטלובה: אז יש אנשים שהם למודי ניסיון, עובדים שנים על גבי שנים.

קסניה סבטלובה: אני יודעת כיצד מלמדים עברית בבתי ספר לשפות זרות, בברליץ ובבתי ספר אחרים, שזה מיועד לציבור אחר.

קסניה סבטלובה: רבותיי, עם כל הכבוד, זה פשוט ציבור אחר, ציבור של שגרירים, ציבור של אנשי עסקים, להם יש צרכים אחרים ולעולים צרכים אחרים.

קסניה סבטלובה: אז אנחנו צריכים לקחת את זה בחשבון ולא למהר עם החלטה כל כך חשובה שתשפיע פה על הגורל של העלייה שגם נמצאת כאן וגם בדרך לכאן.

סופה לנדבר: אני חושבת שבסלט הזה - - -

יעקב מרגי: תעשי לנו סדר.

סופה לנדבר: אני אשתדל לעשות.

יעקב מרגי: אני אומר את זה ביושר, לא תמיד זעקה - - - כששואלים אותי בהומור 'מה נשמע?

יעקב מרגי: ' אני אומר 'תלוי איפה אתה שם את האוזן'.

יעקב מרגי: מעבר לברוך ה', אני אומר תלוי איפה אתה שם את האוזן וחשוב לנו לשמוע כדי לקבל החלטה מושכלת ומאוזנת.

יעקב מרגי: בבקשה.

סופה לנדבר: אף אחד פה לא יכול להאשים אותי שבמשך שש שנים לא פעלתי למען העלייה והקליטה.

סופה לנדבר: אני חושבת, בצניעות הכי רבה, שעשיתי המון שינויים יחד עם עובדי משרד העלייה והקליטה, יחד עם כל מי שבעצם במערכת הזאת מבין מה זה קליטה, עומד בחזית ה - - - חזית הכבוד הייתי אומרת, בגלל שהם נמצאים בקליטה הראשונית, בדברים הראשונים שעושה בן אדם בחיים במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני הצלחתי בהמון דברים, לא הצלחתי להחזיר את לימוד השפה העברית, לקחת אותו ממשרד החינוך למשרד העלייה והקליטה.

סופה לנדבר: אני חושבת שהתהליך של לימוד השפה העברית חייב להיות, זו דעה שלי, במשרד העלייה והקליטה.

סופה לנדבר: במערכת החינוך יש מורים מצוינים, שימשיכו, אבל הם יכולים להיות במסגרת שבה יותר דואגים לקליטת עולים, בגלל שבמערכת החינוך יש כל כך הרבה בעיות שלא תמיד זה עניין שעומד במדרגה הראשונה.

סופה לנדבר: ככה אני חושבת.

סופה לנדבר: אתם יודעים שאני ניסיתי במשך שתי קדנציות ולא הצלחתי להיפגש עם שר החינוך ולעשות סדר בעניין, ויושבים כאן מורים, ושמישהו לא יסכים ש-500 שעות ברוטו ללימוד השפה העברית זה מספיק.

סופה לנדבר: מספיק או לא?

<קריאה: זה לא מספיק.

סופה לנדבר: זה בוודאי שזה לא מספיק, רבותיי.

סופה לנדבר: אם זה מספיק אני שואלת למה יוצאים מהאולפנים אנשים שלא מסוגלים לדבר?

סופה לנדבר: המורים מצוינים, השיטה מצוינת, 500 שעות ברוטו זה לא מספיק לעולה חדש.

סופה לנדבר: ואז התחילה העלייה מצרפת והתבקשתי על ידי ראש הממשלה להגיש פרויקט בנושאים אחרים וגם בלימוד השפה העברית ובהתחלה גם לימוד שפה שם במקום, לפני שהם עושים עלייה, בגלל שחשוב לעולה חדש להגיע לא עם אפס אפס אחוז ידע בשפה העברית.

סופה לנדבר: זה מאוד מאוד חשוב.

יעקב מרגי: הלוואי שהיינו שם.

יעקב מרגי: הכנת העולה - - -

<קריאה: הלוואי שזה היה קורה.

סופה לנדבר: אבל התחלנו, רבותיי.

סופה לנדבר: תמיד מתחילים.

<קריאה: בסדר, לא נכעיס אותך.

סופה לנדבר: לא, תשמעו, אני מבינה שכאשר בן אדם נכנס למערכת הוא קצת צריך להקשיב ולשמוע, לא מיד אנחנו הופכים להיות מומחים בכל דבר.

סופה לנדבר: אפילו אם למדנו באולפן, זה לא אומר שאני מומחית לעניין של הוראה ולימוד השפה העברית.

מיכל בירן: סופה, את יכולה להתייחס לעניין של הוואוצ'רים?

מיכל בירן: כי זה עיקר הדיון.

סופה לנדבר: אני אתייחס.

סופה לנדבר: הפרויקט הזה על הורדת חסמים, פרויקט לימוד השפה העברית, ואוצ'ר זה לא סגירה ולא העברה, ואוצ'ר זה תוספת והוא נותן אפשרות לעולה החדש גם לבחור.

סופה לנדבר: אתם יודעים כמה פניות אנחנו קיבלנו במשרד העלייה והקליטה?

סופה לנדבר: וכאשר נכנסתי למשרד הזה, אדוני היושב ראש, אני פתחתי מחלקת פניות ציבור בלשכתי וקיבלנו המון פניות.

סופה לנדבר: יש עכשיו גל חדש, המון עולים מגיעים למדינת ישראל, לעיתים עולה חדש ממתין כמה חודשים עד שייפתח אולפן, הוא צריך לאבד את הזמן - - -

<קריאה: לא נכון.

סופה לנדבר: רבותיי, כן.

סופה לנדבר: אם במשפחה יש תינוקת, אדוני היושב ראש, אז אחד הולך לאולפן והשני נשאר בלי מסגרת של האולפן מפני שאין אולפני ערב.

סופה לנדבר: בגלל זה נתנו אפשרות לעולה חדש, זה פיילוט פרויקט, אדוני, ואתה יודע, אם אתה תזמין לכאן עולים חדשים ותשאל 'האם יש בעיה עם פתיחת אולפן בעיר שלך והאם אתה מספיק ואם יש לך אפשרות' הוא יגיד לא ולא ולא, 'אני צריך את זה'.

סופה לנדבר: ואז, לפי בקשה - - -

אורן אסף חזן: בואו נגדיל את האולפנים.

אורן אסף חזן: איפה הבעיה?

אורן אסף חזן: מה הרציונל שעומד מאחורי לתת ואוצ'ר ולא לחזק את המוסד?

סופה לנדבר: למה לא לתת לעולה חדש - - -

אורן אסף חזן: אני שואל כדי ללמוד.

יעקב מרגי: לא, השאלה הנשאלת, אם כבר יש תוספת תקציב והמסגרת הקיימת לא מושלמת, בואו נחזק אותה.

יעקב מרגי: זה עמד?

סופה לנדבר: נכון, אני בעד.

יעקב מרגי: מי התנגד?

מיכל בירן: תארו לכם שמישהו היה אומר את זה על מערכת החינוך הרגילה, שהיה אומר שהמערכת גרועה והכיתות עמוסות, בואו נוסיף - - -

אורן אסף חזן: לא, לא, אף אחד לא אמר שגרוע, היא לא אמרה שגרוע, היא רק אמרה שאין מספיק זמן.

מיכל בירן: לא, שנייה, זו לא הייתה הנקודה - - -

אורן אסף חזן: צריך לכבד את סופה, אני מבקש.

מיכל בירן: לא משנה, אם מישהו היה אומר את זה על מערכת החינוך הרגילה, שבגלל שהכיתות העמוסות וזה, מי שרוצה יקבל שוברים ללכת ללמוד במקום אחר.

מיכל בירן: איך היינו קוראים לזה?

מיכל בירן: הפרטה.

יעקב מרגי: סופה, סכמי.

סופה לנדבר: רבותיי, לא לכל דבר לתת שם.

סופה לנדבר: אנחנו עכשיו היינו בוועדה - - -

אורן אסף חזן: חבר'ה, זה לא מכובד.

סופה לנדבר: מה מצחיק כל כך?

סופה לנדבר: תסבירו לי.

אורן אסף חזן: תכבדו לפחות אותנו.

סופה לנדבר: אתם מורים שאחראים על זה שמהאולפנים עם 500 שעות, שאתם אומרים עכשיו לנו כאן באולפן הזה, במקום הזה, זה מספיק, אז למה יוצאים אנאלפביתים בשפה העברית?

אורן אסף חזן: אבל, סופה, זה לא מה שהם אמרו.

אורן אסף חזן: הם גם אמרו שזה לא מספיק.

סופה לנדבר: אבל אם לא מספיק, הם היו צריכים - - -

אורן אסף חזן: לא, אבל, סופה, כולם הסכימו איתך - - -

מיכל בירן: סופה, אנחנו מסכימים איתך על כל מילה, חוץ מהוואוצ'רים.

סופה לנדבר: מה זה ואוצ'ר?

סופה לנדבר: ואוצ'ר זו אפשרות לתת לבן אדם יותר עצמאות ולחזק אותם.

סופה לנדבר: מה זה ואוצ'ר?

מיכל בירן: בארצות הברית נותנים ואוצ'ר למערכת החינוך הרגילה.

מיכל בירן: זאת הפרטה.

מיכל בירן: אנחנו לא מסכימות אידיאולוגית, לא צריך לכעוס.

סופה לנדבר: ואוצ'ר זה לא הפרטה.

מיכל בירן: אני לא מסכימה איתך.

סופה לנדבר: לא, אדוני, אני חושבת שצריכים קצת להכניס סדר לעניין.

סופה לנדבר: זה לא הפרטה, זה תוספת לעולה חדש, זה נותן לו אפשרות לבחור ולקבל תוספת.

סופה לנדבר: אם הוא ימצא - - -

אורן אסף חזן: בואו נוסיף לו את השעות האלה כאן.

סופה לנדבר: למה במשך כל השנים לא הצלחנו?

אורן אסף חזן: לא, אז עכשיו - - -

יעקב מרגי: סליחה, צריך לומר ביושר , שהרי אם התוספת - - -

סופה לנדבר: לא, אתם נדבקים למילה ואוצ'ר.

סופה לנדבר: ואוצ'ר זה תוספת של שעות שנותן אפשרות לעולה חדש לקבל וללמוד עוד.

סופה לנדבר: הרי אתם יודעים שאני חושבת שהמחאה של אותם מורים הייתה צריכה להיות על שאין היום אולפן ב', שהם לא מסוגלים ללמוד, שהם לא מ - - -

יעקב מרגי: תני לי, תני לי, אני אומר את זה.

מיכל בירן: אני מלווה למעשה את המאבק שלהם, שנים הם נאבקו על דמותו של האולפן.

סופה לנדבר: - - - אבל לא צריכים לעשות מזה סלט.

יעקב מרגי: תודה, סופה.

יעקב מרגי: את לא מקלה עליי.

יעקב מרגי: מיכל, אני מבקש.

סופה לנדבר: צריכים לעזור לעולים להיקלט כאן

סופה לנדבר: במדינת ישראל ולעשות הכול כדי שבתקציב של מדינת ישראל יהיה כסף כדי לקלוט אותם כאן.

יעקב מרגי: צריך לומר ביושר, לו צוין שהשרה והממשלה לא מביאים את התוספת הזו והאולפנים היו ממשיכים - - -

סופה לנדבר: הם ממשיכים.

יעקב מרגי: רגע, אין לי את היכולת כמו שלך.

יעקב מרגי: לא עברתי אולפן.

סופה לנדבר: אתה לא קלינאי תקשורת.

יעקב מרגי: עולם כמנהגו נוהג, הדיון הזה לא היה.

יעקב מרגי: צריך לומר את זה ביושר.

יעקב מרגי: מה אומרת השרה?

יעקב מרגי: היא אומרת, תקשיבו, האלטרנטיבה הייתה לקבל מהמדינה או כלום או לקבל תוספת בצורת הוואוצ'רים.

יעקב מרגי: אנחנו מכירים את הקנאות, הדת החדשה של משרדי הממשלה והקנאות שלהם לגבי הוספת תקנים.

יעקב מרגי: הם מוכנים לשלם יותר ולו לא להוסיף תקנים, בגלל כל מיני מדדים שחשובים להם.

יעקב מרגי: לכן צריך לומר ביושר, באה השרה דאז והוסיפה, השיגה תוספת תקציב שהאוצר והמדינה הסכימו לתת אותה בצורה הזו.

יעקב מרגי: אני מאמין - - -

אורן אסף חזן: למה?

אורן אסף חזן: מה עומד מאחורי זה?

אורן אסף חזן: כולנו שואלים את אותה שאלה ולא מקבלים - - -

יעקב מרגי: אני מאמין שאילו השרה הייתה יכולה לקבל מהאוצר את אותה תוספת תקציב במסגרת תגבור האולפנים, היא הייתה עושה זאת.

<קריאה: למה לא?

סופה לנדבר: למה לא?

סופה לנדבר: בגלל ששר החינוך הקודם ובקדנציה הקודמת לא נלחם יחד איתי.

סופה לנדבר: אתם יודעים מה?

סופה לנדבר: אני אומרת לכם, אם מערכת החינוך מסוגלת להגדיל מספר שעות על חשבונה, אני עם שתי ידיים בעד.

יעקב מרגי: סופה, תודה.

יעקב מרגי: עורך דין מאיר אסרף.

סופה לנדבר: עם שתי ידיים בעד.

סופה לנדבר: תמצאו את הכספים, תכשירו את העולים, תיתנו להם אפשרות למפתח לחיים במדינת ישראל.

אורן אסף חזן: לי יש פתרון.

יעקב מרגי: עורך דין מאיר אסרף, בבקשה.

יעקב מרגי: תציג את עצמך, כי אתה עם סרט כתום.

<מאיר אסרף: כן, אדוני.

<מאיר אסרף: כל עורך דין לפי חוק הכנסת חייב להיות עם סרט כתום.

<מאיר אסרף: יש כאלה שלא מכירים את הדין.

<מאיר אסרף: שמי מאיר אסרף ואני עורך הדין שמייצג את ועד הפעולה של מורי האולפנים ללימוד עברית.

<מאיר אסרף: ועד הפעולה הזה - - - חבל שהשרה לשעבר הלכה, כי דווקא רציתי - - -

יעקב מרגי: אנחנו פה.

יעקב מרגי: בלי חבל'ים, אין לנו זמן, אחת וחצי זה הזמן לסיום הדיון.

<מאיר אסרף: כבר משנת 2007 מנסים להפריט את האולפנים ללימוד עברית.

<מאיר אסרף: כל פעם המאבק הזה, לצערי, לובש צורה אחרת, פעם מנסים לקחת ולהפריט את זה על ידי העברה, לא למשרד הקליטה, אדוני, אלא למשרד הגמלאים, מתוך מחשבה שאולי כשמשרד הגמלאים ייסגר אולי אז לא יהיו אולפנים ללימוד עברית.

<מאיר אסרף: החלטת הממשלה שעברה לאחרונה היא ניסיון נוסף להפריט את האולפנים ללימוד עברית.

<מאיר אסרף: אמרו, לא הולך לנו בכוח, נפריט את זה באופן זוחל, וההפרטה הזוחלת היא לא שמדובר כאן על העובדה שיהיה כאן בנוסף ללימודים איזה שהיא קונסטלציה נוספת.

<מאיר אסרף: בהחלטת הממשלה, שהתקבלה בפברואר 2015, פחות מחודש ימים לפני הבחירות, הוגדר מפורשת שהרעיון הוא שזה יהיה במקום אולפנים ללימוד עברית.

<קריאה: ממש לא - - -

יעקב מרגי: גברתי, ממש לא, את לא מתפרצת.

אורן אסף חזן: רק סליחה, אדוני העורך דין, כדי שאנחנו נבין, זאת אומרת היום עולה יכול לבחור אם הוא הולך, לצורך העניין בפיילוט ברגע שהוא ייכנס, אם לבוא לאולפן או לקחת את הוואוצ'ר וללכת לברליץ, לצורך העניין, ללמוד?

<קריאה: גם וגם אפשר.

אורן אסף חזן: לא, עזוב גם וגם, הגם וגם זה סיפור אחר.

<מאיר אסרף: פעמיים לא.

<מאיר אסרף: קודם כל עולה רק ממדינות מסוימות מקבל ואוצ'ר.

<מאיר אסרף: זה הפיילוט, שזה רק ממדינות מסוימות.

אורן אסף חזן: אוקראינה צרפת ו-?

<מאיר אסרף: ובלגיה.

<מאיר אסרף: והחלטת הממשלה אומרת מפורשות, 'או במקום'.

<מאיר אסרף: המשמעות היא שזה במקום אולפן.

<מאיר אסרף: רק אתמול נחתם הסכם שמדבר על זה שהממשלה תעסיק עובדי הוראה באופן ישיר ומה עושים?

<מאיר אסרף: יד ימין לא יודעת מה שיד שמאל עושה - - -

יעקב מרגי: אדוני, הדברים נאמרו.

אורן אסף חזן: אני אמרתי את הדברים האלה גם, אל תדאג.

יעקב מרגי: יש לך משהו נוסף לתרום לדיון?

<מאיר אסרף: כן, אדוני.

<מאיר אסרף: אני מבקש מהוועדה לקרוא למשרדי הממשלה, לעצור את אותו פיילוט שלא התחיל עוד, ובמקום להעביר את הפיילוט הזה, להגדיל את מספר שעות העברית.

<מאיר אסרף: בגלל זה הצטערתי שהשרה לא נמצאת כי המורים של האולפנים ללימוד עברית ביקשו מחברי כנסת כבר מ-2007 להגדיל את סל הקליטה באופן כזה שעולים ילמדו יותר מ-500 שעות, 1,300 שעות, שזה הזמן הממוצע שלפי מחקרים צריך ללמוד באולפן כדי ללמוד שפה שנייה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: משרד החינוך נמצא איתנו?

<מגי קורן: כן.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: שמך, תפקידך.

<מגי קורן: מגי קורן, מנהלת האגף לחינוך מבוגרים במשרד החינוך.

יעקב מרגי: אני מבין שאתם המפעילים, אתם הממונים על זה.

<מגי קורן: נכון.

<מגי קורן: אם תרשה לי לתת את תמונת המצב של האולפנים היום בארץ.

<מגי קורן: קודם כל אני מודה על הדברים שנאמרו לגבי המפעל של האולפנים.

<מגי קורן: האגף לחינוך מבוגרים מאז קום המדינה קלט למעלה ממיליון וחצי מבוגרים שרכשו את השפה העברית במסגרות אולפן מגוונות, אולפנים ראשוניים ואולפני המשך.

<מגי קורן: כדי לתת מענה להטרוגניות של הלומדים, שזה גיל, השכלה, האגף מקיים מסגרות לימודים מגוונות, וזה כמענה, גם בבוקר וגם בערב, במידת האינטנסיביות של הלימודים.

<מגי קורן: קיימים כ-18 דגמים של אולפנים ראשוניים ו-7 דגמים ללימודי המשך.

<מגי קורן: מאמצים רבים מושקעים בקליטה הלשונית והתרבותית של העולים.

<מגי קורן: אני גאה לעמוד בראש מערכת מקצועית שמעסיקה מורים מיומנים ומסורים המהווים עבור העולה את אחד מהגורמים המשמעותיים ביותר בשלבי קליטתו הראשונית בארץ.

<מגי קורן: זו מערכת מתחדשת ודינמית שמשקיעה בתכניות לימודים מותאמות וחומרי לימודים מקוונים שמותאמים למיומנויות המאה ה-21.

<מגי קורן: האגף מעסיק כ-470 עובדי מדינה, מורים עובדי מדינה שמקבלים הכשרה, השתלמויות שוטפות וליווי פדגוגי.

<מגי קורן: לרוב מורי האולפנים - - -

יעקב מרגי: כל עוד אני מכין את הסיכום את יכולה לתת סקירה.

<מגי קורן: אני אגיע גם לנקודה של החלטת הממשלה.

אורן אסף חזן: זה היה רמז, הוא מסכם את הסיכום.

<מגי קורן: פועלים 90 אולפנים שפרושים ברחבי הארץ.

<מגי קורן: תקצוב שכר ההוראה בעיקרו משרד החינוך ומשרד הקליטה, כולל ההפעלה.

<מגי קורן: באשר להחלטת הממשלה, עמדת המשרד, כפי ששמעתם, שזה מהלך תוספתי ותחום בזמן שמיועד רק לעולי אוקראינה, צרפת ובלגיה, על מנת שלא לפגוע במורים ולא יחליף את המסגרות הקיימות של האולפנים.

<מגי קורן: התבקשתי על ידי המנכ"לית לסייע מבחינה מקצועית.

<מגי קורן: על אף עמדתי המקצועית, שהבעתי אותה כבר קודם, אני שיתפתי פעולה עם משרד הקליטה בהוצאת קול קורא ויחד עם זאת הדגשתי את החששות ואת הסכנות.

<מגי קורן: אני אמרתי שהאגף לא יוכל לתת את הפיקוח והבקרה הפדגוגית, אנחנו נעמיד רק את מבחן הסיום לאולפן לרמת הבקרה של האולפנים, משרד הקליטה יהיה צריך לבחור את הגופים - - -

מיכל בירן: את יכולה להרחיב את הנקודה הזו טיפה יותר?

<מגי קורן: אתם אמרתם שצריכים לתת קריטריונים, אז אנחנו ישבנו וניסינו להגדיר בקשיים ובאילוצים שאנחנו עובדים על פיהם את התבחינים.

מיכל בירן: כשההחלטה אושרה כבר היו קריטריונים?

<מגי קורן: לא, בהחלט לא.

<מגי קורן: זה נפל עלינו ואני שיתפתי פעולה מבחינה מקצועית עם כל המגבלות.

<מגי קורן: אני אמרתי גם למנכ"לית וגם לשותפים במשרד הקליטה שאם יוצאים בקריטריונים התבחינים צריכים לדאוג לכמה נקודות, שהגופים יהיו מוכרים ובטח לא כפי שתיארו אותם, שהם יעמדו בחוק הפיקוח, שזה תהליך מאוד ארוך ומאוד קפדני, מורים שמתמחים בהוראת השפה העברית, צריך להקפיד על שוויון בוואוצ'רים שיינתנו, השוויון בין העולים שיילכו למוסדות הפרטיים והאולפנים, ואנחנו העמדנו, כמו שאת ביקשת, את השירות של לתת את מבחן הסיום, כי עולים נבחנים כל חמישה חודשים בתום האולפן במבחן סיום שאנחנו מקיימים ברחבי הארץ.

<מגי קורן: הם מקבלים תעודה, שמוכרת גם לחצי שנת פנסיה ל - - -

יעקב מרגי: תודה, גברתי.

יעקב מרגי: אחרונת הדוברים, גלי צדיק, יושבת ראש מטה האולפנים.

יעקב מרגי: יש כבר מטה ויש יושבי ראש, שלא תתבלבלו.

<גלי צדיק: למרבה הצער כן.

יעקב מרגי: חברת הכנסת נורית קורן.

יעקב מרגי: איתך הסליחה, ניתן לחברת הכנסת.

נורית קורן: אני מתנצלת, אני יושבת בעוד ועדה.

יעקב מרגי: בבקשה, בלי הקדמות.

יעקב מרגי: אנחנו באיחור.

נורית קורן: אני רוצה לומר שאני רואה בחומרה את הקטע של הוואוצ'ר, כי חשוב מאוד שלעולה שמגיע לארץ תהיה מסגרת תומכת, האולפן שמשמש בעניין הזה צריך לתת יותר שעות.

נורית קורן: אני הקמתי שדולה בכנסת לדוברי צרפתית ויש הרבה הרבה בעיות שבאות אליי לשולחן בנושא הזה וגם בעניין של השפה.

נורית קורן: בסופו של דבר אנחנו רואים, גם עולים מרוסיה, דוברי רוסית, וגם צרפתים, בסוף לא מדברים עברית, לא יודעים איך להתנהל וצריך לעזור להם וזה לדעתי מצב מאוד מאוד חמור.

נורית קורן: אני חושבת שהמדינה חייבת לקחת על עצמה ולגרום לכך שיהיו כמה שיותר שיעורים.

נורית קורן: אני רק רוצה לספר לכם סיפור אישי.

נורית קורן: ההורים שלי עלו מתימן, לשמחתי ההורים שלי היו צעירים יותר ולמדו והם דוברים עברית, כותבים והכול.

נורית קורן: חמותי, גם זה היה מעין ואוצ'ר, כי המדינה הביאה את המורה אליה הביתה.

נורית קורן: אנחנו כתימנים ומארחים אורחים, אז כל המשפחה למדה והיא רק בישלה והכינה את האוכל למורה, שהמורה יאכל.

נורית קורן: לצערי רק עם תהילה היא התחילה רק ללמוד.

נורית קורן: אם היה לה יותר זמן היא גם הייתה קוראת וכותבת.

נורית קורן: לצערי הרב היא חולת אלצהיימר היום, אם היא הייתה יודעת לקרוא ולכתוב הזמן שלה היה הרבה יותר טוב וגם המוח שלה אולי היה עובד יותר טוב.

נורית קורן: לכן צריך למנוע את העניין הזה של הוואוצ'רים, תודה.

יעקב מרגי: גלי צדיק, השארנו לך הרבה זמן, דקה וחצי.

<גלי צדיק: אני אעשה את זה מאוד מהר.

<גלי צדיק: אני מודה לך שנתת לי לדבר.

<גלי צדיק: אני רוצה להגיד - - -

יעקב מרגי: זו ההזדמנות, סליחה עם כל מי שביקש ולא הספקנו, אילוצי זמן.

<גלי צדיק: אני רוצה להגיד, אני לא אחזור על כל מה שנאמר פה, אבל יש פה בסך הכול ויכוח על סמנטיקה.

<גלי צדיק: מדובר פה בהפרטה, חד וחלק, זוחלת בדלת האחורית.

<גלי צדיק: בסופו של דבר התהליך הזה עלול למוטט את האולפנים הקיימים, לשאוב מהם משאבים, לשאוב מהם תלמידים ואז יבואו עוד שנתיים ויגידו, מה קרה באמת?

<גלי צדיק: אנחנו מצטערים, לא התכוונו.

<גלי צדיק: אבל את זה כבר אף אחד לא יתקן.

<גלי צדיק: יושבים פה היום 20 מורים, יש בארץ מעל 500, הם עלולים להיות מפוטרים ומי שלא יסלח לנו זה רק ההיסטוריה.

<גלי צדיק: ההיסטוריה לא תסלח אם סתם בהיסח הדעת, מאיזה שהיא אג'נדה שאני אפילו לא אכנס אליהי זה מה שקרה פה.

<גלי צדיק: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: ברשות ידידי ועמיתי לניהול הישיבה אני קורא את הסיכום, זה כמובן גם על דעתו ועל דעת חברי הכנסת.

יעקב מרגי: אל"ף, הוועדה מודה לחברי הכנסת היוזמים וחברי הכנסת שהשתתפו בדיון.

יעקב מרגי: הוועדה התרשמה מכל הדוברים שעסקו ועוסקים במלאכת האולפנים ש-500 שעות לעולה לא מספיקות לספק לעולה את הרמה הבסיסית של השפה ולתרום לקליטתו המיטבית בארץ.

יעקב מרגי: אנחנו מודים לממשלה על נכונותה לתגבר את שעות הלימוד באולפנים.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לעשות זאת במסגרת האולפנים תוך ההתאמות הנדרשות ולא במסגרת מיקור חוץ.

מיכל בירן: אני לא הבנתי ממה שאמרת, נציגת משרד החינוך, את המשפט האחרון שלנו, את הכוונה שלנו, ההסכמה פה הכמעט גורפת, שאנחנו רוצים לראות את זה קורה שלא במסגרת הוואוצ'רים.

יעקב מרגי: היא לא תאמר לך.

יעקב מרגי: מה את רוצה ממנה?

אורן אסף חזן: אנחנו אומרים את זה.

יעקב מרגי: סליחה, הוועדה אמרה כבר - - - אני לא מבין אותך, את פותחת את הדיון מחדש?

יעקב מרגי: הוועדה אמרה זאת בצורה נחרצת ולא משתמעת לשתי פנים, הוועדה קוראת למשרד החינוך לעשות זאת במסגרת האולפנים תוך ההתאמות הנדרשות ולא במסגרת מיקור חוץ.

יעקב מרגי: מה לא ברור?

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.