ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 92, 2015-11-23 11:30

איתן כבל: צהריים טובים, אני שמח לפתוח עוד ישיבה של ועדת הכלכלה.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, רשמת, חברי חברי הכנסת, אורחים, היום אנחנו עוסקים בהצעה לסדר בנושא: "ירידה דרמטית בקצב גידול הייצוא במשק הישראלי", של חבר הכנסת רועי פולקמן.

איתן כבל: אבל ברשותכם, לפני שאני אתייחס ואאפשר כמובן לחברי להציג את הנושא, אני רוצה להגיב להתייחסות.

איתן כבל: לא הייתי אמור להיות כאן, דרך אגב.

איתן כבל: יש היום ומחר כינוס שעוסק בנושא הגז, אנרגיה, וכולי, ואני העדפתי את חברתכם.

רועי פולקמן: אנחנו מעריכים את זה.

רועי פולקמן: גם כי ישבת עד 20:00 בערב אתמול.

איתן כבל: המחשבה שאני לא אראה אתכם יום אחד ובוקר היתה קשה עלי, והחלטתי להישאר.

יעקב פרי: הגז גם מתנדף הרי בסופו של דבר.

רועי פולקמן: טוענים שלא ב-20-30 שנה הקרובות, אבל יכול להיות שקודם.

איתן כבל: אני ברשות

איתן כבל: כם רוצה לומר התייחסות שמתקשרת לדיון שהיה אתמול, ומתחברת לדברים שאמר השר שטייניץ בוועידה הזו ברגע זה.

איתן כבל: אני רוצה לומר בצורה שאיננה משמעת לשתי פנים: כל ניסיון להפיל על הכנסת או על חברי הכנסת או מי מוועדותיה ובוודאי על ועדת הכלכלה , כמי שהיא גורם מעכב בתהליך, הוא פשוט אומר מעשה שהוא שקר וכזב, ומטעה את הציבור.

איתן כבל: אני אומר זאת בצורה ברורה, בלי פסיקים ובלי נקודות.

איתן כבל: אני אומר את זה הכי ברור שאפשר.

איתן כבל: ממשלת ישראל היא זו שעיכבה עד היום ומעכבת לאורך כל הדרך את תהליך מתווה הגז.

איתן כבל: וכל ניסיון להפיל על כנסת ישראל שהולכת לקיים דיון בשלושה שבועות; לא ארבעה חדשים, לא חצי שנה, לא שנים שהממשלה עוסקת בתוך התהליך הזה.

איתן כבל: אף אחד לא יפעיל עלינו לחצים שלא נדרשים.

איתן כבל: אנחנו פועלים על-פי חוק, על-פי סעיף 52 לחוק ההגבלים העסקיים, וזאת לא בדיוק רוח גבית לסייע, אלא להפריע, לא תמנע מאתנו לעשות את העבודה שאנחנו אמורים לעשות.

איתן כבל: ואני מוחה בשמי ובשם חברי, ואני אומר את זה ללא קשר למי שתומך במתווה ומי שלא תומך במתווה, אלא על עבודת הוועדה שנעשית בלוחות זמנים כמעט בלתי-אפשריים, ואנחנו עושים את זה בלב פתוח ובנפש חפצה.

איתן כבל: אחרי שהגבנו לשטייניץ, אנחנו נחזור למציאות חיינו, בבקשה.

איתן כבל: אני מברך את הצוערים של משרד החוץ שהצטרפו אלינו, מאחל להם בהצלחה.

איתן כבל: אני מקווה שיהיה לכם עד אז שר, כשתהיו, ושענייני הפנסיה שלכם יסודרו.

איתן כבל: אני לא רוצה לדכא אתכם, אבל תבדקו שוב.

רועי פולקמן: אני יכול להגיד הצעה ששמעתי בוועדת הכספים?

רועי פולקמן: היתה הצעה בוועדת הכספים לאחד בין משרד הביטחון למשרד החוץ, היתה פעם סיסמה על העלות של F-35 ביחס לנציגויות, והאמירה היתה: Come visit us, before we come visit you.

רועי פולקמן: כאסטרטגיה שיווקית.

רועי פולקמן: אז תחשבו.

איתן כבל: אני אומר את זה כמי שמלווה את הוועד של משרד החוץ מזה תקופה ארוכה, ואני מחזיק אצבעות למאבק האמיתי, הצודק והכן.

איתן כבל: בבקשה, חברי, אנא הצג את הדיון.

רועי פולקמן: אל"ף, תודה רבה על הדיון.

רועי פולקמן: היה עכשיו דיון בוועדת הכנסת שאני כבר לא יכול לשמוע אותו יותר, על כל מיני תנאים שקשורים לחברי הכנסת.

רועי פולקמן: אני לא יודע מה זה אומר, ששם הביאו – טוב, אני לא רוצה להגיד בעצם איזה אורחים.

רועי פולקמן: אבל לא חשוב, אני שמח שאנחנו מדברים על נושאים שהם תכל'ס, ולא נושאים אחרים, שאי-אפשר לעסוק בהם יותר.

רועי פולקמן: הנתונים על הייצוא – אני מניח שיַראו, יש נייר של הממ"מ, וגם אני מניח שנשמע את זה מהתאחדות התעשיינים.

רועי פולקמן: אבל אני רוצה להגיד שני דברים כפתיח.

רועי פולקמן: הייצוא ככלי פיתוח הוא אחד מהמנועים המרכזיים להעלאת פריון.

רועי פולקמן: אחד התחומים שבהם עסקתי לפני שהגעתי לכנסת היה פיתוח כלכלי-אזורי ברשויות מקומיות ובמקומות אחרים.

רועי פולקמן: ואחד הנושאים המרכזיים שבונים לכל ניתוח כלכלי של איזור, זה מסתכלים על מה שקוראים: The traded and untraded businesses.

רועי פולקמן: כלומר, העסקים שהם מוטי ייצוא.

רועי פולקמן: דרך אגב, מסתכלים בדרך-כלל לא רק על ייצוא מחוץ למדינה, אלא בעצם גם סחר בכל המדינה.

רועי פולקמן: שם המקומות שבהם הפריון נוצר, כיוון שברגע שיש ייצוא, יש תחרותיות, אתה חלק ממערכת גלובלית, שם אתה צריך להתמודד, ושם אתה גם מושך את הפריון למעלה.

רועי פולקמן: דרך אגב, האסטרטגיה שבזמנו אימצנו בירושלים היתה פשוטה.

רועי פולקמן: קראנו לזה: קומות.

רועי פולקמן: אמרנו, מה שמקומי יהפוך לארצי, ומה שארצי יהפוך לבין-לאומי.

רועי פולקמן: זו היתה אסטרטגיית הפיתוח הכלכלי שלנו.

רועי פולקמן: לומר, איך לוקחים עסק שחושב רק על איך הוא משרת את הלקוחות המקומיים, איך עוזרים לו לחשוב על הקומה הבאה, תחשוב ארצי, תשרת לקוחות בכל הארץ, והקומה מעל היתה, אם אתה כבר משרת לקוחות בכל הארץ, תשרת לקוחות בכל העולם.

רועי פולקמן: כמובן, הקשיים הם גדולים.

רועי פולקמן: הנתונים כרגע הם מדאיגים.

רועי פולקמן: אנחנו רואים את הנתונים של 2015, ואנחנו רואים ירידה.

רועי פולקמן: זה תלוי עם יהלומים או בלי יהלומים.

רועי פולקמן: 8% או 11% ביחס לתקופה המקבילה, ואין ספק שיש כמה שינויים שאנחנו יודעים שהם נמצאים.

רועי פולקמן: חלק ממגמת הירידה, יש לה קשר במספרים האבסולוטיים, כמובן, לשיעורי מטבע.

רועי פולקמן: אנחנו יודעים את זה כמובן, שלשיעורי המטבע ולתיסוף של השקל יש השלכה על נתוני הייצוא.

רועי פולקמן: זה דבר אחד.

רועי פולקמן: דבר שני, אנחנו יודעים על שינויי טעמים בעולם, בין סחורות לשירותים.

רועי פולקמן: גם זה קיים.

רועי פולקמן: ונכון שבמקרו-כלכלה של מדינת ישראל כשוק קטן, בתוך עולם גלובלי, אין ספק שגם לדבר הזה יש השפעה על נתוני מקרו, כי עשינו את השיחה הזאת גם עם הכלכלן הראשי במשרד האוצר.

רועי פולקמן: ודרך אגב, ראינו גם ירידה במחירי הסחורות בתחום הכימיקלים.

רועי פולקמן: גם לזה היתה השפעה על נתוני הסחר של מדינת ישראל.

רועי פולקמן: זה מרכיב גדול מהייצוא של מדינת ישראל.

רועי פולקמן: מכיוון שהיתה ירידת מחירים עולמית, גם זה השפיע על נתוני המקרו.

רועי פולקמן: אבל יחד עם זאת, אנחנו כן רואים סימנים on top כל הדבר הזה.

רועי פולקמן: זאת אומרת, שיעורי התיסוף, המעבר לשירותים על סחורות והסיפור של תחום הכימיקלים והשינויים, כולל השביתה שהיתה ב"כיל", אנחנו רואים שעדיין יש האטה בייצוא, וכמובן ראינו את זה גם בנתוני התעשייה באופן רחב, וקיימנו כאן שדולה בשבוע שעבר עם התעשיינים וראינו כמובן את כמות המפעלים שנפתחת, שנמצאת בירידה דרמטית בשנה ובשנתיים האחרונות.

רועי פולקמן: אני רוצה לסיים בלהגיד מה אני חושב שאפשר לעשות, כי בסוף אנחנו פה נדבר על הפרקטיקה.

רועי פולקמן: 1.

רועי פולקמן: יש שתי אסטרטגיות כלכליות, לפחות בתקופה שלמדתי את הנושא בארצות-הברית, קראו לזה: רפובליקנים ודמוקרטים.

רועי פולקמן: אבל הגישה הרפובליקנית היתה הטבות מס אדירות כדי להביא חברות מהעולם.

רועי פולקמן: והיתה גישה אחרת שהוכיחה את עצמה בלא-מעט מדינות בארצות-הברית.

רועי פולקמן: הם קראו למודל הכלכלי אז: גינון כלכלי.

רועי פולקמן: הם אמרו, קחו את העסקים שיש לכם, היצואנים הקטנים והבינוניים, תעזרו להם לגדול.

רועי פולקמן: כלומר, במקום לחשוב איך אנחנו מביאים מחר בבוקר עוד חברה בין-לאומית – ואני אומר לכם, שבע שנים ניסינו לעשות את זה בירושלים בשביל להביא שתי חברות, יחסית גדולות.

רועי פולקמן: והגישה הזאת שכל איזור תעשייה, ואני מסתובב הארץ, הפנטזיה של כל מנהל איזור תעשייה זה תביאו לי את "ג'ונסון אנד ג'ונסון" או מולטי-נשיונל קואופריישן כזה שיבוא.

רועי פולקמן: ואנחנו יודעים כמה מעט כאלה באים לישראל, ואם הם מביאים את מרכזי הפיתוח בכלל, ולא את מרכזי הייצור, הם שמים אותם במרכז הארץ.

רועי פולקמן: אלא הסוד הוא, קודם כל מה אנחנו עושים כמדינה ליצואנים, לעסקים הקטנים והבינוניים, לתעשייה הקטנה והבינונית, ועוזרים לה לגדול קומה ולהפוך ליצואנית.

רועי פולקמן: ופה יש שורה שלמה של כלים, איך מגיעים לשווקים הבין-לאומיים, איך מסבסדים כנסים בחו"ל, איך נותנים סיוע כלכלי כדי לפרוץ לשווקים בין-לאומיים.

רועי פולקמן: זה בעיני האתגר, בראש ובראשונה, לעזור לתעשייה קטנה ובינונית להפוך ליצואנית, ולעסק שמייצא קצת, לייצא הרבה, ולייצר שיתופי פעולה.

רועי פולקמן: ולא רק לחלום על אותו עסק בין-לאומי שיחפש את עתידו בישראל.

רועי פולקמן: אז זה בעיני הדבר הראשון.

רועי פולקמן: כמובן לפרוץ לשווקים – יושבים פה צוערי משרד החוץ ובעיני זו הזדמנו להגיד את זה – אבל שווקים חדשים.

רועי פולקמן: אנחנו מבינים שלא מעט שהשפיע, למשל, על הייצוא החקלאי זה הפגיעה בשוק הרוסי.

רועי פולקמן: זה השפיע על הייצוא החקלאי.

רועי פולקמן: אבל יש לנו את דרום-אמריקה ויש לנו את מזרח-אסיה, שווקים אדירים שאנחנו לא התחלנו לגרד אפילו את פוטנציאל הייצוא בהם, והחסמים שם רבים, ההיכרות של השווקים האלו, במקסיקו, בוונצואלה, בארגנטינה, ובקולומביה ובאלף ואחד מקומות.

רועי פולקמן: והדבר האחרון שעסקנו בו גם פה, ולשמחתי יש כאן ת ועדת הכלכלה בראשות חבר הכנסת איתן כבל שמחויב לעניין הזה, ואנחנו נמשיך לעסוק בזה, זה כמובן הטיפול בכל עולם הרגולציה.

רועי פולקמן: ואותי היה מעניין לשמוע איפה בתחום הרגולציה אנחנו מקשים על הייצוא, ואיפה אנחנו יכולים – בזמנו למדתי מודל בדרום-אמריקה, כשרצו להביא אז את "אינטל" לייצא, ואז אמרו המנהלים של "אינטל", תראה, אנחנו מייצרים כאן, זה מפעל ייצור.

רועי פולקמן: אנחנו רוצים שתוך שבוע מרגע שזה יוצא מהמפעל זה כבר נמצא במדינת היעד, ואצלכם לקבל אישורים לוקח שלושה חודשים.

רועי פולקמן: בא הנשיא, וכל שבוע היתה אצלו ישיבה, והביורוקרטיה של מדינה דרום-אמריקאית.

רועי פולקמן: ובתוך חודשים ספורים במדינה הזאת גרמו לזה – וזה אגב שירת אחר-כך כל השוק, לא רק את "אינטל" – שייצוא מוצרים מ"אינטל" לקח שבוע לשחרר את זה ולייצא את זה, ולא שלושה-ארבעה-חמישה חודשים, כי זה היה התנאים אז של "אינטל", וזה שינה את כל התנאים.

רועי פולקמן: אז אם יש רגולציה שאנחנו צריכים לטפל בה כדי לשחרר חסמים בתחום הייצוא, אז גם זה המטרות.

רועי פולקמן: אז: עידוד תעשיינים קטנים ובינוניים, פתיחת שווקים חדשים, וטיפול ברגולציה.

רועי פולקמן: לפחות אלה הדברים שאני יכול לשים כרגע על השולחן, והייתי שמח שאנחנו כוועדת הכלכלה נטפל בהם.

רועי פולקמן: תודה רבה.

איתן כבל: חבר הכנסת פרי, בבקשה.

יעקב פרי: קודם כל, תשבחות לרועי על העלאת הנושא.

יעקב פרי: ראיתי שהוא העלה את זה במליאה, וזה הגיע כמו שצריך להגיע לוועדת הכלכלה, וזה חשוב.

איתן כבל: יש לו פה פרוטקציה.

יעקב פרי: אני יודע.

יעקב פרי: קודם כל, אפשר להסתכל על המספרים כמו שאפשר להסתכל על מספרים.

יעקב פרי: ולהגיד, זאת ירידה, זה מחזורי, ובסופו של דבר, יש לנו מרכיב ייצוא שבהחלט אפשר להתכבד בו, ואפשר להסתכל על זה כפי שמתכוונת אליה ההצעה לסדר של חבר הכנסת פולקמן בדאגה, ואני מצטרף לנושא של הדאגה.

יעקב פרי: אני מצטרף לנושא של הדאגה מנושא שפחות מודגש, גם בסקירה של הממ"מ גם במצגת שראיתי, וזה מצבנו הבין-לאומי.

יעקב פרי: מצבה המדרדר של מדינת ישראל במישור הבין-לאומי, מבלי שניכנס פה למחלוקות פוליטיות, אין ספק, לא יכול להיות שהוא לא משפיע, גם על הירידה בייצוא.

יעקב פרי: ואני מבין שוועדת הכלכלה תתקשה לעסוק בנושא הזה, אבל אסור שלא להזכיר זאת מכיוון שלפי דעתי זו אחת הסיבות המשמעותיות מאוד או העיקריות לירידה בייצוא, שוב, גם בראייה של האורחים שפה, צוערי משרד החוץ, וחשוב שהם ישמעו את זה.

יעקב פרי: דבר שני שאני רוצה להגיד, ישנם עדיין במדינת ישראל הכבדות רגולטריות וחסמים שפתיחתן או פריצתן או הקלתן יכולה להיות מאוד-מאוד משמעותית לנושא הייצוא.

יעקב פרי: בסקירה של הממ"מ, אני לא אעבור, אני מניח שלפחות חלקכם קראתם את זה – רק כשאתה מסתכל על נושא של חסמים בנושא של ההיי-טק והסייבר והביטחון וחסמים בענפי האגרו-טכנולוגיה, והמים, והקלינק, והמכשור, והציוד הרפואי, וחסמים במוצרי הצריכה.

יעקב פרי: אני מעריך שאם חלק, ולו אפילו מעט מהחסמים האלה, היו מוּסרים או מוקלים, אני חושב שזה ללא ספק היה מאוד-מאוד מסייע לאותו טרנד מדאיג שאנחנו עדים לו.

יעקב פרי: תודה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: ברשותכם, אני רוצה לקחת את הפתיח שלך, שאי פשר להתעלם ממנו.

איתן כבל: כי בסופו של עניין, השאלה של מערכת היחסים הבין-לאומית של ישראל, עד כמה שהתעשייה הישראלית מושפעת ממנה – קודם כל, יש סוג של מחזוריות, עלייה, ירידה.

איתן כבל: אבל האם יש בכלל אפשרות לקחת את מה שאתה רועי מביא היום, הכותרת של הייצוא הישראלי, מגמות, ואתה מדבר על ירידה.

איתן כבל: אמרת גם, יש מגמה עולמית של האטה, וכל מיני דברים.

איתן כבל: אבל לנו יש אלמנט נוסף, זה האלמנט של מערכת היחסים הבין-לאומית.

איתן כבל: האם בדקתם בכלל או האם יש כלים לבדוק את זה מעבר לכותרות בעיתונים ודברים מן הסוג הזה?

איתן כבל: האם בכלל – ויש פה את התאחדות התעשיינים ומכון הייצוא – יש ענף שעוסק?

איתן כבל: לצערי, זה נושא שהיינו צריכים להתייחס אליו כענף, כי ההשפעה שלו יכולה להיות מאוד-מאוד משמעותית.

איתן כבל: אומר רק עוד משפט, ברשותכם.

איתן כבל: הוועדה הזו, אני מניח, לדורותיה, אבל מאז שנכנסתי לתפקידי, המחויבות שלה כלפי התעשייה היא רבה מאוד במכלול רב של נושאים, וכמעט כל עניין ונושא שהונח לפתחנו כדי לקדם תהליכים כאלה ואחרים, אנחנו כוועדה עומדים בחזית.

איתן כבל: והדבר האחרון שעשינו אותו, זה העברת חוק מאוד דרמטי של חיבור מפעלים לגז.

איתן כבל: ויש כאן את אמיר ממשרד האוצר, שהוביל גם את המהלך הזה, ושוב הזדמנות לומר לך תודה על העבודה הנפלאה שעשית.

איתן כבל: אשמח מאוד בתוך כל המכלול השלם, אם אפשר, עמי, בבקשה.

<עמי צדוק: אנחנו כתבנו מסמך בדיוק בנושא הזה.

<עמי צדוק: לא המסמך הזה, אלא מסמך אחר.

איתן כבל: אתם נהייתם משרד מבקר המדינה, וכבר היה לנו דוח.

<עמי צדוק: זה טבע שני שלנו.

<עמי צדוק: מסמך בנושא החרם והשפעותיו, כאשר התמקדנו בשני סוגי חרמות.

<עמי צדוק: האחד, זה מה שהתחיל לפני עשור בערך, על-ידי ארגוני ה-BDS למיניהם, שפועלים בעיקר באירופה עדיין.

איתן כבל: קיימנו דיון בוועדה.

<עמי צדוק: והדבר השני, זה סימון מוצרים לפי ההוראה החדשה שפרסמו באיחוד האירופי על מוצרים שמיוצרים מעבר לקו הירוק.

<עמי צדוק: לפי המסקנות שהגענו אליהן, ההשפעה על המשק הריאלי – כלומר, לא הנושאים הפיננסיים, בנקאות, ודברים כאלה, רק על המשק הריאלי – היא דרך שני מנגנונים: הייצוא והשקעות זרות בישראל.

<עמי צדוק: בשני הנתונים האלה לא מצאנו עדיין השפעה ברמת המקרו, אם כי עדיין זה לא אומר שאין השפעה ברמת המיקרו על מפעלים כאלה ואחרים.

<עמי צדוק: ורק לסבר את האוזן, הייצוא הישראלי לאירופה מהשטחים הוא מאוד נמוך.

<עמי צדוק: הוא בערך 1%.

<עמי צדוק: משהו כזה.

<עמי צדוק: אני לא זוכר בדיוק את הנתונים, אבל מאוד-מאוד נמוך.

<עמי צדוק: הייצוא החקלאי הוא קצת יותר גבוה, הוא 2.5% מתוך סך הייצוא החקלאי - - -

איתן כבל: עמי, אני לא כיוונתי לזה, כי אתה לא זוכר את זה.

איתן כבל: אני זכרתי את העבודה שנעשתה, כשלחשה לי המנהלת.

איתן כבל: בעליית מדרגה שהיא קצת יותר רחבה, אני מדבר על מערכת היחסים בכלל, לא חרם, אלא מצב רוח בין-לאומי.

איתן כבל: במובן הזה, שכשראש ממשלת ישראל נוסע לאובמה, ויש ויכוחים, אומרים, הוויכוח בעניין זה וזה משפיע.

איתן כבל: לזה אני מכוון.

רועי פולקמן: אני אתן דוגמה קונקרטית.

רועי פולקמן: היה דיבור עכשיו על תחום הבניין והפריון הנמוך, רצו להביא חברות בנייה סיניות, והסיבה שהם כרגע לא מוכנים לבוא לכאן זה לא חרם, יש להם אינטרסים בפרויקטים אדירים במדינות ערב ובאפריקה ובכל מיני מקומות.

רועי פולקמן: והם אומרים, אם אנחנו ניכנס בפרויקטים גדולים לישראל יכולים להיות לזה השלכות מבחינתנו על דברים אחרים.

רועי פולקמן: זאת אומרת, זה שיח כללי שהוא מעבר למירה: אנחנו מחרימים.

איתן כבל: רועי פירשן אותי נהדר.

<עמי צדוק: זה נקרא, בעגה המקצועית: "החרם האפור".

<עמי צדוק: שזה לא נעשה במוצהר, אלה דברים שנעשים בצורה כזאת שקשה לחוקרים כמונו לאבחן אותם.

<עמי צדוק: קשה לדעת, קשה לאמוד את זה ולכמת את זה.

<עמי צדוק: אבל הסינים, לדוגמה, כן נכנסו לרכבת הקלה בתל-אביב ולנהרות הכרמל.

איתן כבל: עמי, עזוב.

איתן כבל: התאחדות התעשיינים, בבקשה.

<לאה ורון: רובי גינל הוא המשנה למנכ"ל התאחדות התעשיינים.

<לאה ורון: הוא יודע שהוא צריך לעשת מצגת מאוד קצרה.

<רובי גינל: אני אתמצת בשבע דקות.

<רובי גינל: אני אעבור רק על השקפים העיקריים כי חלקם גם הוצגו - - -

עיסאווי פריג': אין לכם את זה מודפס?

<רובי גינל: יהיה.

<רובי גינל: אני אשלח לך.

<רובי גינל: (הצגת מצגת) השקף הזה מציג את מפת הייצוא.

<רובי גינל: אנחנו מדברים בעיקר על הייצוא התעשייתי, איך נראה הייצוא התעשייתי.

<רובי גינל: ייצוא התעשייתי הולך ומוכוון לכיוון היי-טק וחדשנות.

<רובי גינל: אם אנחנו מסתכלים בגרף כאן למעלה, אנחנו יכולים לראות שמי שמייצא הכי הרבה מכלל הייצוא התעשייתי זה ענף הכימיה, בעיקר "כימיקלים לישראל", אבל לא רק, והציוד האלקטרוני, בעיקר "אינטל", אבל לא רק, ותרופות, בעיקר "טבע", אבל לא רק.

<רובי גינל: כלומר יש לנו שלוש חברות גדולות שמרכזות את עיקר הייצוא הישראלי.

<רובי גינל: ניתן לראות את זה גם עיגול למטה, כאשר 92% מהייצוא הישראלי מרוכז בחברות שמעסיקות 100 עובדים ומעלה.

עיסאווי פריג': שזה קטנות, גדולות, או בינוניות?

רועי פולקמן: 90% זה חברות גדולות, שזה אחד הדברים המדאיגים שאמרתי בהתחלה, זה ש90% מהייצוא הישראלי זה רק החברות הגדולות, זה סיבה גדולה לדאגה.

<רובי גינל: בדיוק.

<רובי גינל: זה גיוון נמוך של הייצוא הישראלי.

<רובי גינל: ברגע שיש תנודה באחת מהחברות האלה זה משפיע.

רועי פולקמן: זה חשוב, זה יפה, אבל זה סיבה גדולה לדאגה.

<רובי גינל: עכשיו אנחנו רואים להראות בגרף הגדול, לשם שינוי, את שינוי המגמה שקרה מהמשבר של 2008-2009, כאשר ניתן לראות בכל המדדים – הגרף הירוק זה הייצוא התעשייתי, הגרף הכחול זה התוצר התעשייתי - - -

איתן כבל: פרי, אתה תבוא תחליף אותי, בבקשה.

איתן כבל: ברשותכם, אני ל א יכול לעמוד, יש לחץ מהעדה.

איתן כבל: יש עכשיו שדולת התימנים, ומי שלא יודע, אל תטעו במראה שלי.

איתן כבל: אז אני חייב לכת לשם, והאמינו לי, אני שם אתכם בידיים - - -

רועי פולקמן: אתה רואה כמה מזל שליהדות רומניה אין שדולות.

רועי פולקמן: זה שקט.

עיסאווי פריג': יש להם, אבל לא פעילות ברמה התימנית.

רועי פולקמן: נכון, לא מתקרב אפילו ליכולות האלה.

יעקב פרי: כן, בבקשה.

<רובי גינל: אז ניתן לראות שבכל המדדים – אנחנו נתסכל על הייצוא התעשייתי, שזה הגרף הירוק – עד 2008 היתה עלייה מאוד-מאוד מהירה של 11.8% בממוצע בשנה בייצוא התעשייתי, מה שמשך גם את קצב הצמיחה של המשק כלפי מ עלה.

<רובי גינל: כאשר מהמשבר של 2008–2009 חל שינוי מגמה, ואתם יכולים לראות איך קצב הייצוא ממש הואט.

<רובי גינל: ובשנים האחרונות אנחנו רואים גם ירידה בקצב הייצוא.

<רובי גינל: בגרף שאנחנו מציגים כאן, בצבע כחול בהיר, אנחנו מציגים את הסחר העולמי בסחורות.

<רובי גינל: ככל שהסחר העולמי בסחורות גדל, כך גם הייצוא הישראלי מן הסתם צריך לגדול.

<רובי גינל: אבל ניתן לראות שהמגמה התהפכה.

<רובי גינל: ב-2013 היו ממש ירידות בייצוא התעשייתי.

<רובי גינל: ניתן לראות את זה בצבע כחול כהה.

<רובי גינל: ב-2014 היה תיקון, וגדלנו אפילו טיפה מעל הסחר העולמי, וב-2015 שוב נסיגות.

<רובי גינל: הסחר העולמי גדל ב-2.5%, והייצוא התעשייתי הישראלי ירד.

<רובי גינל: מה שאנחנו רואים בריבועים האדומים, זה אובדן הצמיחה של הייצוא התעשייתי.

<רובי גינל: אם היינו ברגרסיה שמריצה את הגידול בסחר העולמי וההשפעה שלה על הייצוא, היינו צריכים להיות בריבועים האדומים, וזה לא קרה.

<רובי גינל: איך משפיע על הייצוא?

<רובי גינל: הייצוא משפיע על הצמיחה בכלל במשק.

<רובי גינל: הייצוא התעשייתי הוא מנוע הצמיחה המרכזי של המשק.

<רובי גינל: יש למעשה שלושה מנועי צמיחה עיקריים, שזה הייצוא, הצריכה הפרטית וההשקעות, כאשר הייצוא התעשייתי הוא המוביל שבהם.

<רובי גינל: וניתן לראות שבשנים 2004 עד 2007 צמח התוצר במשק מדי שנה בממוצע בלמעלה מ-5%, כאשר ב-2008 עד 2014 ירדנו ל-3.5%.

<רובי גינל: הסיבה הכמעט-יחידה לירידה בצמיחה זה הייצוא, וניתן לראות את השפעת הייצוא ב"כחול" כהה.

<רובי גינל: ירדנו מהשפעה של 50% על הצמיחה, להשפעה של 22%.

<רובי גינל: ממש ירדנו פי שניים.

<רובי גינל: עכשיו אני עבור על כמה שקפים מאוד-מאוד מהירים שמראים מה הסיבה לירידות בייצוא.

<רובי גינל: על מה שלא מפתיע אני אדלג מהר.

<רובי גינל: הנושא של פער הפריון מוכר לכולם.

<רובי גינל: התעשייה הישראלי מייצרת פחות.

<רובי גינל: הסיבות לכך זה בעיקר חינוך טכנולוגיה, הכשרות טכנולוגיות ברמה נמוכה מממוצע ה-OECD, השקענה במכונות ובציוד נמוכה בהשוואה לכל מדינות ההשוואה שלנו.

יעקב פרי: ומה הסיבה לפחות השקעה במכונות וציוד?

<רובי גינל: בעיקר חוסר במימון.

<רובי גינל: תיכף נראה את זה.

<רובי גינל: כאן אנחנו רואים את ההשקעה הממשלתית בהשקעות הון ומו"פ.

<רובי גינל: כאשר הגרף האדום מדבר על השקעות הון, שבעצם מעודדות רכש, ציוד ומכונות חדשות, בעיקר בפריפריה.

<רובי גינל: והגרף הכחול זה השקעות - - - בעיקר בחדשנות, מחקר ופיתוח.

<אמיר רשף: אז כל ההשקעה בהון תלויה בממשלה אם הממשלה מורידה הכול קורס.

<אמיר רשף: זה האמירה של התעשייה.

<רובי גינל: אני מבקש שנציג האוצר לא יפריע לי.

יעקב פרי: האוצר יירגע רגע.

יעקב פרי: הירידה במימון הממשלתי, מאיזה שנה זה?

<רובי גינל: מ-2010.

יעקב פרי: מ-2010 זה יורד?

<רובי גינל: זה יורד מדרגה, כן.

<עמי צדוק: זה באחוזים מהתוצר?

<רובי גינל: זה באחוזים מהתוצר התעשייתי.

<אמיר רשף: זה כולל את שיעורי המס המופחתים שמשלמים התעשיינים היצואנים?

<רובי גינל: זו השקעה ממשלתית.

<רובי גינל: זה לא שיעורי מס.

<רובי גינל: תיכף נגיע לשיעורי מס.

<אמיר רשף: אה, זה לא כולל את הטבות המס.

<רובי גינל: אפשר לעשות מצגת אינטואיטיבית, נקפוץ לשיעורי המס.

יעקב פרי: אני מציע: אל תתווכח איתו.

יעקב פרי: דבר איתי ועם השקפים.

יעקב פרי: קדימה.

<רובי גינל: בסדר גמור.

<רובי גינל: אבל אמיר הגיש לי להנחתה מה שנקרא.

<רובי גינל: וזה בעצם מס החברות בהשוואה בין-לאומית.

<רובי גינל: ב-2009 התקבלה החלטה ליצור בישראל את סביבת המס הטובה בעולם התעשייה, בגלל כל הקשיים בסביבה העסקית, שזה רגולציה, הכשרה מקצועית, השקעות בהון, השקעות במו"פ, וכדומה.

<רובי גינל: ובאמת הוחלט לייצר סביבת מס של 6% ליצואנים בפריפריה.

<רובי גינל: מנתונים שנאחו אספנו בקרב יצואנים בשנתיים שלאחר הרפורמה גילינו שחברות ישראליות ממש משנות את החלטות ההשקעה שלהן, מסיטות פעולות ייצור לתוך ישראל, מה שהן התכוונו להוציא לחו"ל, מסיטות מהמרכז לפריפריה, כדי ליהנות משיעור המס הנמוך הזה, מ-6%, שבאמת אין מס - - -

יעקב פרי: זאת אומרת, שזה עבד, זה עובד?

<רובי גינל: זה עבד, אבל לצערנו זה שוּנה.

<רובי גינל: כלומר, שיעור המס היום הוא לא 6% בפריפריה אלא 9%, הוא עלה.

<רובי גינל: במרכז זה 16% וזו כבר לא סביבת המס הטובה בעולם.

רועי פולקמן: ברשותך, אני אשמח להבין מי אמר שזה עבד.

רועי פולקמן: אני מאלה שחושבים שהשיטה היא הטבות מס, אידאולוגית.

רועי פולקמן: ולכן אני לא בטוח שאתה מראה לי שזה עבד, כי אם אנחנו עדיין 92% בחברות הגדולות - - -

<רובי גינל: זה לא נכנס לתוקף.

רועי פולקמן: לא, אמרת שזה עבד.

יעקב פרי: לא, הוא אמר שזה עבד במתכונתה מקורית שלו, וכשזה שוּנה - - -

רועי פולקמן: אז אני אשמח לראות מסמכים שבהם תַראה נתונים שזה עבד, שזה אכן עשה גידול משמעותי בייצוא בפריפריה.

<רובי גינל: אנחנו בדקנו לא השפעות בפועל, כי כאמור זה לא נכנס לתוקף.

<רובי גינל: אנחנו בדקנו החלטות השקעה והחלטות השקעה היו אמורות להיכנס לתוקף כאשר זה נכנס לתוקף.

רועי פולקמן: אני מזמין אותך לקרוא את אבי בן-בסט ואת מחקריו על החוק.

רועי פולקמן: זה לא נכון.

יעקב פרי: רועי, תן לו לסיים.

<רובי גינל: אבל הרפורמה הזאת בעצם היתה אמורה לעשות דרמה דווקא ביצואנים הקטנים והבינוניים, כי למעשה היא פרסה מחדש את הטבות המס.

<רובי גינל: כלומר, לא עוד חמש חברות גדולות שמקבלות למעלה מחמישה-שישה מיליארד שקל, אלא שורה מאוד ארוכה של יצואנים קטנים ובינוניים.

<רובי גינל: אחד השקפים שאני אוהב להראות לאמיר, זה עד כמה התעשייה הישראלית לא מוגנת בהשוואה לתעשיות בעולם בכל מה שקשור לחקירה מפני סחר לא הוגן.

<רובי גינל: אתם יכולים לראות את המקום הנמוך שלנו כאן למטה, בשקף האדום, כאשר כל המדינות בעולם מנהלות קרב עיקש בסחר לא הוגן - - -

יעקב פרי: מי מנהל את החקירה הזאת?

<רובי גינל: הממונה על ההיצף במשרד הכלכלה, אבל כמעט שאין חקירות כאלה בשנים האחרונות.

רועי פולקמן: כשאתה מדבר על השוק הפנימי?

<רובי גינל: כן.

רועי פולקמן: אנחנו רוצים לעסוק בייצוא כרגע.

יעקב פרי: בסדר, בסדר.

<רובי גינל: זה שקף המפתח.

<רובי גינל: זה מראה בעצם את המגמות של התעשייה הישראלית.

<רובי גינל: התעשייה הישראלית, במקום לייצא מחוץ לישראל, בוחרת להוציא את פעילויות הייצוא מחוץ לישראל, ולכן היטלי ההיצף רלוונטיים.

<רובי גינל: כי פשוט כאן אי אפשר לנהל תעשייה בצורה תחרותית.

<רובי גינל: והגרף הכחול מראה את הגידול בחלקה של התעשייה הישראלית בעולם, כאשר בעוד חמש שנים אנחנו צופים שזה יעלה מ-30% היום ל-50%.

<רובי גינל: כלומר, 50% מהתעשיינים הישראלים ייצרו מעבר לים.

<רובי גינל: ובמקביל את הירידה בקו הירוק בהקמת מפעלים חדשים בישראל.

יעקב פרי: אני רק רוצה להבין: כשהכותרת תעשייה ישראלי צומחת החוצה, זאת כותרת חיובית או שלילית?

<רובי גינל: תלוי למי.

יעקב פרי: אני שואל ותך.

<רובי גינל: למשק הישראלי זו כותרת שלילית, לתעשייה הישראלית כנראה שזאת כותרת חיובית כי היא מעלה - - -

רועי פולקמן: פחות עובדים בארץ, הכול קורה בחו"ל.

<קריאות: - - -

רועי פולקמן: מקימים מפעלים בארצות-הברית ובאירופה.

רועי פולקמן: איזה עובדים בארץ?

<קריאה: - - -

יעקב פרי: שקף אחרון, בבקשה.

<רובי גינל: בעולם נוקטים במדיניות אגרסיבית החל מהמשבר של 2008 ו-2009 כדי להחזיר את התעשייה בעיקר בארצות-הברית ובאירופה.

<רובי גינל: מדיניות שנעזרת גם במינוף של הגז הטבעי, אבל בעוד דברים.

<רובי גינל: ובעולם כרגע אנחנו במשא-ומתן עם הממשלה.

<רובי גינל: אמיר ביקש שאני אגיד לזכותו, בל אני לא אגיד אחרי שהוא - - -

עיסאווי פריג': הוא ביקש?

<אמיר רשף: אני ביקשתי שיגיד לזכותי?

<רובי גינל: לזכות משרד האוצר.

<רובי גינל: שכרגע אנחנו במגעים עם משרד האוצר כדי להוציא חבילת תמיכה בייצוא, שכוללת גם תמיכה ביצואנים.

יעקב פרי: חבילה חד-פעמית?

יעקב פרי: חבילה קבועה?

<רובי גינל: חבילה חד-פעמית והקמת צוותים כדי - - -

יעקב פרי: אמיר, אתה תרצה להתייחס אחר-כך?

<אמיר רשף: כן.

<אמיר רשף: אני רוצה להתייחס לכמה נושאים, ברשותך.

יעקב פרי: אז אני אתן לך.

יעקב פרי: לא עכשיו.

יעקב פרי: אני מאוד מודה לך, רובי.

יעקב פרי: אנחנו נשמע את מכון הייצוא, ואחר כך רוצה חבר הכנסת פריג', ואחרי זה נשמע את האוצר.

<עופר זקס: ראשית, חבר הכנסת פרי, תודה על ההזדמנות.

<עופר זקס: אני רוצה להוסיף פה פרספקטיבה נוספת.

<עופר זקס: רובי נגע בייצוא התעשייתי.

<עופר זקס: צריך לקחת בחשבון שהמגמה היום ב מדינת ישראל היא כזאת שקרוב למחצית מהייצוא היום הוא ייצוא של שירותים.

<עופר זקס: ייצוא השירותים מתנהג מעט אחרת.

עיסאווי פריג': כשאתה אומר: "היום", לפי דוח הממ"מ 35%.

<קריאה: אבל זה כולל יהלומים.

<עופר זקס: צריך להוריד את היהלומים נכון.

<עופר זקס: אנחנו מדברים על סדר גודל של 38 עד 40 מיליארד דולר.

<עופר זקס: אני יכול רק לומר שאם היום אנחנו נבקש נתונים - - - מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה אודות יצוא השירותים אנחנו נקבל אותם באיזור סוף 2017.

יעקב פרי: למה?

<עופר זקס: משום שאין רשומון יצוא.

<עופר זקס: אני לחצתי על כפתור ושלחתי תוכנה או שלחתי שירות או סיפקתי משהו, לא עברתי בשום נמל - - -

יעקב פרי: וזה תפקידו של משרד הכלכלה?

<עופר זקס: לא.

<עופר זקס: של הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

<עופר זקס: אני חושב שככלי תכנוני לא יכול להיות שבסוף 2015 אנחנו צריכים לחכות כשנתיים על-מנת לקבל נתונים כאלה.

<עופר זקס: הנתונים שאנחנו מחזיקים ביד, עושים אקסטרפולציות שונות, ואנו מדברים היום על סדר גודל של קרוב ל-35, 36 מיליארד דולר, נכון לשנת 2015.

<עופר זקס: כל הדברים האלה לא קשורים לעובדה שאני מסכים ומצדד במה שרובי אמר.

<עופר זקס: וגם ייצוא השירותים קשור לשער החליפין וגם הוא קשור למיתון העולמי לו ביקושים הפוחתים.

<עופר זקס: ואם אנחנו מדברים, לצורך העניין, על התעשייה הביטחונית אז אנחנו יודעים מה עובר על התעשייה הזאת בשנתיים-שלוש האחרונות, ברגע שממשלות מפסיקות לרכוש.

<עופר זקס: יש לזה כמובן אימפקט משמעותי גם על היכולת להשקיע במחקר ופיתוח.

יעקב פרי: בנתונים הכלליים שאנחנו מדברים עליהם כלול גם כל הייצוא הביטחוני?

<עופר זקס: בוודאי.

עיסאווי פריג': באיזה סעיף זה נמצא?

<עופר זקס: הייצוא הביטחוני נכנס להרבה מאוד סעיפים.

<עופר זקס: הוא נכנס גם לאלקטרוניקה וגם למכונות, וגם לשירותים, וגם לכלי טיס וכולי.

<עופר זקס: יש שם הרבה מאוד סעיפים.

<עופר זקס: אבל אני רוצה לגעת, ברשותך, בארבעה נושאים שאנחנו מזהים אותם כחסמים משמעותיים.

<עופר זקס: הם עלו בצורה מאוד ברורה בסדרה של מפגשים שעשינו יחד ההתאחדות ויחד עם מינהל סחר חוץ ומשרד הכלכלה בחודשים האחרונים.

<עופר זקס: הבאנו למעלה מ-500 יצואנים להשמיע את קולם.

<עופר זקס: ואם אני מנסה לסכם בארבעה משפטים, אז אנחנו מדברים על רגולציה שממשיכה להיות חסם משמעותי.

<עופר זקס: אני אתן לכם דוגמה מגוחכת: חברה שמפתחת היום אפליקציות לתעשיית הציוד הרפואי או המובייל, צריכה לייבא ציוד למדינת ישראל.

<עופר זקס: הציוד הזה מגיע למכון התקנים ושם מפרקים אותו כי הוא צריך לעבור תקינה, ובזה בעצם הוא לא יכול אפילו להגיע למעבדת המחקר של אותה - - - הדברים האלה ממש הועלו.

<עופר זקס: זאת אומרת, אין פתרון לייבוא לצורכי מו"פ.

<עופר זקס: החלק השני נוגע לנושא המימון, וכשאנחנו מדברים על חברות קטנות ולא על ה-10, ה-11 הענקיים של מדינת ישראל, שבהם רובי כבר נגע, לחברות קטנות ובינוניות עדיין קשה להשיג מימון בייחוד לחלק שמגיע - - -

יעקב פרי: כשאתה מדבר על מימון, אתה מדבר בעיקר על מימון ממשלתי או מימון כללי?

<עופר זקס: אני מדבר כרגע על מימון בתום תקופת המו"פ.

<עופר זקס: לעניין המו"פ – בסך-הכול חברות יודעות היום לגייס - - -

יעקב פרי: שהוא לא בעיקר ממשלתי?

<עופר זקס: שהוא בחלקו ממשלתי והוא בחלקו פרטי.

<עופר זקס: את הנתונים לגבי אשר"א כולכם מכירים.

<עופר זקס: אשר"א מטפלת בכמה עשרות יצואנים במדינת ישראל.

<עופר זקס: היא עוסקת היום בפיתוח כלים, ואנחנו מברכים על זה.

<עופר זקס: פיתוח כלים שיבוא לסיוע גם ליצואנים קטנים וגם לכאלה שמתמודדים עם קשיים שהם לא לייצוא המאוד ארוך טווח.

<עופר זקס: הנושא השלישי הוא כוח-אדם.

<עופר זקס: רובי נגע בנושא כוח-האדם המקצועי לתעשייה עצמה.

<עופר זקס: אני מדבר היום גם על תעשיית השירותים.

<עופר זקס: היום להעסיק מהנדס, עולה במדינת ישראל פחות או יותר כמו שעולה בארצות-הברית או במרכזי הפיתוח הגדולים בעולם.

<עופר זקס: המשמעות היא שאנחנו כבר לא תחרותיים.

<עופר זקס: וכאשר מגיעה לפה חברה רב-לאומית ופותחת כאן מרכז מו"פ, היא יכולה לשלם יותר, וה"ספיל-אובר" התעסוקתי- ואני נוגע פה במשהו אחר – הוא נמוך מאוד במרכזי מו"פ.

יעקב פרי: היא יכולה לשלם יותר מס?

יעקב פרי: או מה?

<עופר זקס: אני חושב שבסופו של דבר, אנחנו צריכים לייצר תמריצים.

<עופר זקס: אני תיכף אגע בזה.

<קריאה: - - -

<עופר זקס: בוודאי, בוודאי.

<עופר זקס: אבל כשמגיעה היום חברה רב-לאומית למדינת ישראל, ואומרת אני עושה כאן מרכז פיתוח היא מסוגלת לשלם יותר מאשר חברה ישראלית.

<עופר זקס: זה החלק הראשון.

יעקב פרי: אה, לא לשלם למדינה.

יעקב פרי: אלא לשלם יותר למי שהי מעסיקה.

רועי פולקמן: רגע, אבל אני רוצה לומר עוד פעם, אפרופו השיח הזה.

רועי פולקמן: זה דבר מבורך.

רועי פולקמן: שכר גבוה הוא סגולה לפריון גבוה.

רועי פולקמן: זה שמשלמים פה יותר ובוחרים וכמות ה-R

יעקב פרי: לא בטוח שכולם יסכימו איתך.

רועי פולקמן: אולי.

רועי פולקמן: אבל אני אומר את עמדתי – הוא מבורך, וצריך לשלם יותר, וטוב שמשלמים יותר, ועדיין R

<אמיר רשף: חבר הכנסת פולקמן, רק השאלה היא מה הגורם.

<אמיר רשף: אם הגורם זה מחסור בהיצע מהנדסים, שהוא מעלה את השכר, אז יש לנו בעיה.

<אמיר רשף: אם פעם היינו ב-60% משכר מהנדס בארצות-הברית,יש לך תמריץ טוב לקחת את המהנדס הישראלי פה.

<אמיר רשף: אם היום אנחנו ב-85%, 90%, משכר מהנדס מארצות-הברית, התמריץ של חברה אמריקאית לפתוח את מרכז המו"פ שלה פה מצטמצם משמעותית - - -

<עופר זקס: מה שאמיר אמר הוא נכון מאוד, אבל אני רוצה, חבר הכנסת פולקמן, לציין עוד דבר.

<עופר זקס: כשאנחנו לוקחים היום מרכז מו"פ, ה"ספיל-אובר" התעסוקתי, זאת אומרת, מספר המועסקים על כל עובד שעובד באותו מרכז מו"פ, הוא כ-1:1.4, 1:1.5.

<עופר זקס: כאשר אנחנו מדברים היום על "אינטל" בקרית-גת, שיש לה גם מרכז מו"פ אבל יש לה גם מרכז יצור, אנחנו מדברים על 1:3.5.

רועי פולקמן: כן, אבל תמדוד את השכר.

רועי פולקמן: שוב, תנאי תעסוקה בערך מוסף גבוה, לא שכר דחק.

<עופר זקס: אני חושב שמי שעובד ב"אינטל" בפסי הייצור, לא מתלונן - - -

רועי פולקמן: לא, אבל ה"ספיל-אובר" שאתה מדבר עליו, הרבה ממנו, "אינטל" לא הרוויחה מזה שכר בערך מוסף גבוה.

<עופר זקס: גם הוא לא בהכרח שכר מינימום.

<עופר זקס: אני רק אומר שאנחנו צריכים לייצר את האיזונים בין היכולת שלנו למשוך לפה מרכזי מו"פ, שזה חשוב וזה טוב, לבין היכולת שלנו לתת תמריצים לחברות שרוצות לייצר כאן.

<עופר זקס: חברה שמייצרת, הערך שלה לכלכלת ישראל הוא לאין ערוך משמעותי יותר.

<עופר זקס: הדבר האחרון שאני רוצה לגעת בו, שעלה בצורה מאוד משמעותית הוא נושא השיווק.

<עופר זקס: נושא השיווק ממשיך להיות חסם מהותי, ואנחנו מדברים על גיוון הייצוא וגיוון יעדי הייצוא, ואנחנו מדברים על יכולת של חברה קטנה ובינונית להשקיע עכשיו לא בשווקים שקצת מדשדשים.

<עופר זקס: אירופה מדשדשת לא שנה ולא שנתיים ולא שלוש, בארצות-הברית זה נראה טוב יותר אבל גם שם זה עדיין לא פיקניק.

<עופר זקס: וכשאנחנו צריכים היום להשקיע לכיוונים של וייטנאם ושל יפן ושל סין ושל שווקים צומחים, ואפריקה כמובן, שם החברות הקטנות לא מנסות אפילו, מהסיבה הפשוטה שהן צריכות לקבל החלטה מושכלת איפה אני שם את הביצים שלי.

<עופר זקס: האם אני שם אותן במקום שבו הסיכויים הם גדולים או שאני יכול לקבל סיוע מהמדינה; סיוע אמיתי, עמוק, ממשי, לא לשנה אחת, ולא לשנתיים, אלא סיוע שמדבר על פרק זמן יחסית ארוך, מה שיאפשר לי, בסופו של דבר, להגיע מוכן יותר וטוב יותר - - -

יעקב פרי: בתשובה של שר הכלכלה במליאה להצעה או לנושא שהעלה חבר הכנסת פולקמן הוא הרבה להשתמש בנושא של הנספחים המסחריים והתרומה שלהם.

יעקב פרי: אתם סבורים שהוא צודק?

יעקב פרי: בהקשר למה שהזכרת בנושא של השיווק.

<עופר זקס: אני חושב שהוא צדק, חד וחלק.

<עופר זקס: אני חושב שהנספחים מגיעים בשלב שבו לחברה יש כבר את היכולת והיא צריכה עכשיו להגיע אל אותם גורמים בשוק הבין-לאומי.

<עופר זקס: זה התפקיד שלהם ואת זה הם עושים, ואני אשאיר את זה תיכף ליוני מהמינהל לסחר חוץ להתייחס לזה.

<עופר זקס: חד וחלק, סופר-חשוב.

<עופר זקס: אין בכלל על זה עוררין.

<עופר זקס: אני חושב שיש גם צעדים נוספים שצריכים לייצר ערך בשלב שבו החברה סיימה פיתוח, אבל עדיין לא יודעת איך עושים ייצוא.

<עופר זקס: שם צריכים לתת טיפול עומק.

<עופר זקס: צריך לגרום לגורמים הבין-לאומיים לבוא לפה, להכיר פה, ולהסתכל בעיניים על הייחודיות הישראלית.

<עופר זקס: וכמובן, אתה מכיר את הפעילות הזאת היטב, חבר הכנסת פרי, ואני חושב שכשזה נעשה בצורה ממוקדת זה מחולל עסקים.

יעקב פרי: בזמני זה היה יותר טוב.

יעקב פרי: תודה רבה.

יעקב פרי: חבר הכנסת פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': חברים, בוא נקרא לילד בשמו, ואני אעלה כמה שאלות לסיעור מוחות בקטע הזה.

עיסאווי פריג': אנחנו חלק מהכלכלה העולמית.

עיסאווי פריג': יש משבר עולמי.

עיסאווי פריג': זה משפיע.

עיסאווי פריג': יש ירידה.

עיסאווי פריג': זה משפיע.

עיסאווי פריג': הכול משפיע.

עיסאווי פריג': אנחנו חלק.

עיסאווי פריג': בשנים האחרונות יש משבר עולמי מאז ב-2009 מתמשך ואת השלכותיו אנחנו רואים.

עיסאווי פריג': אני מעלה את השאלה, אדוני היושב-ראש, האם בנאים המדיניים והפנימיים של המדינה, האם אנחנו לא הגענו לכושר ייצור כמעט מקסימלי.

עיסאווי פריג': למה אני אומר את זה?

עיסאווי פריג': למה ללכת עם הראש בקיר?

עיסאווי פריג': יש לנו 20% כמעט מאוכלוסיית המדינה שהיא ממודרת בצורה לא חוקית, אלא בעקיפין, ממודרת.

עיסאווי פריג': יש אזרחים ערבים שהם חלק מההוויה הישראלית, הולכים לאוניברסיטאות, לומדים, לא מנצלים אותם, לא מכניסים אותם לשוק.

עיסאווי פריג': ואלו מוחות, אלו מוחות.

יעקב פרי: מיעוטם לומדים מקצועות שאתה יכול לנצל אותם, עיסאווי.

עיסאווי פריג': אז אני, יש לי חלק בזה שאני ממשיך לפתוח מכללות לייצור מורים מובטלים, ואני מעודד את זה.

עיסאווי פריג': אני לא עוצר את זה.

עיסאווי פריג': הכלים לעצירה בידיים שלי.

עיסאווי פריג': ואני נותן, שיהיו מובטלים, לייצר קו ייצור של מובטלים בכל מכללות החינוך.

עיסאווי פריג': אנחנו כל הזמן מתריעים אבל לא יכולים לעמוד כי הוויסות בידיים של משרד החינוך והחלטה קטנה חוסמת את כל לימודי הוראה.

עיסאווי פריג': - - - עושה את המכסות.

עיסאווי פריג': תנאי ראשון בתוך המדינה, כשאני מדבר על פריון עבודה ואני מתעלם – כמובן שיש יחידים שהגיעו – אני מתעלם מאוכלוסיה כזו ואני לא משקיע שם.

עיסאווי פריג': בישיבות שלי עם האוצר, ואמיר לוי, וכל הבכירים, אמרו את זה במפורש, חברים.

עיסאווי פריג': אנחנו חייבים ללכת על מדיניות כלכלית בתוך המדינה, win-win.

עיסאווי פריג': אגיד לך מה, אני לא רוצה שוויון מכוח ההגדרה הדמוקרטית של המדינה, אני לא רוצה שוויון מכוח היותי מיעוט יליד.

עיסאווי פריג': אני רוצה שוויון מכוח win-win.

עיסאווי פריג': אבל תעשו את זה.

עיסאווי פריג': גם את זה אתם לא עושים.

עיסאווי פריג': לא רוצה.

עיסאווי פריג': לא זה ולא זה.

עיסאווי פריג': מכוח win-win.

עיסאווי פריג': כי כל המחקרים, כל המחקרים, מראים שבעוד עשר שנים, מה לעשות, החרדים והערבים שמביאים לעולם ילדים, יהיו 50% ילדים מהסקטור החרדי והערבי.

עיסאווי פריג': כולם אומרים את זה.

עיסאווי פריג': אומרים, לא מסתירים.

עיסאווי פריג': ואומרים שבתוך עשר שנים הצמיחה תהיה שלילית אם לא נתמקד בנישה הזו.

עיסאווי פריג': והצמיחה קשורה למנועי הצמיחה שאתה בעצמך אמרת, הייצוא התעשייתי הוא אחד מהשלושה.

עיסאווי פריג': אז רבותי, איפה האסטרטגיה הזאת?

עיסאווי פריג': צריכה לצאת מכאן אמירה ברורה.

עיסאווי פריג': הנקודה השנייה, המצב המדיני-ביטחוני הכללי, בואו לא נתעלם – אנחנו נמצאים במקום שמחצית מהעולם לא רוצה לעשות אתנו בגלל המצב המדיני והקונפליקט הישראלי-ערבי שנמצאים בו.

עיסאווי פריג': זו עובדה.

עיסאווי פריג': האם כל התחבולות, כל הקידמה הטכנולוגית, וכל העלייה בפריון, וכל הסרת החסמים, וכל זרימת הגז הטבעי, וכל הדברים שאנחנו מדברים יגרום לכך שאני אמכור למדינות ערב ולסעודיה – האם יגרום לכך?

עיסאווי פריג': זו שאלה.

עיסאווי פריג': מצד שני, אם יהיה לי רוגע ותהליך של שלום – שלום זה פנטזיה, אבל רוגע, אז כלה שווקים נפתחים ואנחנו הופכים להיות במקום אחר.

עיסאווי פריג': אז בוא נקרא לילד בשמו.

עיסאווי פריג': ושאלתי, אדוני היושב-ראש, האם לא הגענו למיצוי הכושר שלנו בסוגיית הייצוא לאור התנאים הפנימיים והחיצוניים הקיימים?

עיסאווי פריג': כי מהנתונים שאני רואה כאן והעבודה הנהדרת שהממ"מ עשה, והשקף ששמעתם מהתאחדות התעשיינים, ברמת המיליארדים, המספרים, יש עלייה, ברמת האחוז יש ירידה.

עיסאווי פריג': אז אם אני משליך את זה על המצב הגלובלי, אז בוא נהיה ריאלים ונגיד את הדברים נכון ונשים את האצבע איפה שצריך.

עיסאווי פריג': צריך אומץ לעשות את הדברים.

עיסאווי פריג': מה לעשות?

עיסאווי פריג': ארוכי טווח, אבל זה המצב.

יעקב פרי: תודה רבה, עיסאווי.

<עופר זקס: חבר הכנסת פר, אני רק רוצה לתת נתון שאולי יחזק את מה שאמר חבר הכנסת פריג'.

<עופר זקס: הנתונים שאנחנו מחזיקים לגבי הייצור במגזר הערבי, ואנחנו מדברים על כמעט 20% מאזרחי מדינת ישראל, תורמים לייצוא פחות מ-1%, לפי בעלות.

יעקב פרי: בסדר, זה לא מפתיע.

<עופר זקס: והחרדים אפילו פחות.

<עופר זקס: שם נמצא מאגר המוחות לשנים הבאות - - -

עיסאווי פריג': או אם הם חרדים או ערבים, אין להם מוחות.

<עופר זקס: אני לא אמרתי את זה.

עיסאווי פריג': משפט אחרון: אגב, הישגי הנבחרת לכדורגל היו רק כשהיו שחקנים ערבים בנבחרת.

יעקב פרי: נציג האוצר, כמה הערות ואחר-כך נמשיך עם רשימת הדוברים.

<אמיר רשף: שמי אמיר רשף, רכז תעשייה ומסחר באגף התקציבים במשרד האוצר.

רועי פולקמן: אגב, זה יפה שבאוצר עוד קוראים לזה: תעשייה ומסחר, ולא: רכז הכלכלה.

יעקב פרי: קוראים לילד בשמו.

<אמיר רשף: יש כמה דברים במצגת שאני חושב שאפשר להציג אותם גם אחר.

<אמיר רשף: למשל, הערה לגבי מה עם ייצוא שירותים.

<אמיר רשף: אנחנו מדינת היי-טק, והרבה מההיי-טק נספר בתוך ייצוא השירותים, אז כשמציגים את המגמות בייצור רצוי לקחת גם את זה.

<אמיר רשף: נושא הגנות הסחר, צריך לזכור את הצד השני, כשיש הגנות סחר זה בדרך-כלל מביא לעלייה ביוקר מחיה - -

<רובי גינל: רק סחר לא הוגן.

<אמיר רשף: - - אם אנחנו רוצים ללכת למקום הזה, זה שמדינות גדולות עם שווקים גדולים יכולות להרשות לעצמן בנושאים מסוימים, זה לא אומר שאנחנו, אבל מעבר לזה אני לא רוצה להיכנס.

יעקב פרי: אין לי ויכוח איתך בנושא של הצגת נתונים.

יעקב פרי: השאלה המרכזית שלשמה התכנסנו כאן היא אם משרד האוצר, גם הוא מודאג או חצי מודאג ממה שקורה בנושא של הייצוא.

יעקב פרי: זאת השאלה כרגע.

יעקב פרי: איך להציג את הנתונים, זה כבר יותר סמנטי.

<אמיר רשף: התשובה היא כן, וזה לוקח אותי לנקודות הבאות שרציתי לדבר עליהן.

<אמיר רשף: אנחנו עוקבים אחרי הנתונים,

<אמיר רשף: אנחנו רואים אותם.

<אמיר רשף: שר האוצר גם הנחה אותנו לגבש תוכנית, ואנחנו יושבים עם התאחדות התעשיינים ומשרד הכלכלה.

<אמיר רשף: זו תוכנית שכוללת גם היבטים תקציביים משמעותיים, הגדלה משמעותית של כלי הסיוע הקיימים במשרד הכלכלה.

<אמיר רשף: וגם היבטים של לטפל יותר בבעיות שורש כגון החסמים הרגולטוריים.

<אמיר רשף: כמו שעשינו ונכנסנו לנושא של חיבור מפעלים לגז טבעי, יש עוד כמה נושאים בהיבט של רגולציה, למשל, היבטי תכנון ובנייה, שמקשים על התעשייה.

<אמיר רשף: דובר פה על משך הזמן של הקצאת קרקע.

<אמיר רשף: אנחנו רוצים ביחד עם התעשיינים לצלול לתוך הנושאים האלה וראות איזה שיפורים ואיזה שינויים אנחנו יכולים להביא.

<אמיר רשף: חבר כנסת פולקמן דיבר על שתי גישות, הרפובליקנית והדמוקרטית.

<אמיר רשף: אני לא מכיר את זה בצורה הזאת, אבל אני כן יכול להגיד שהפעולות שלנו לעידוד הייצוא וזה כולל גם את הכסף התוספתי שאנחנו עכשיו דברים עם התעשיינים והחבילה הזאת הן פעולות שגם מלמטה וגם מלמעלה.

יעקב פרי: הכסף התוספתי נוסף כבר לתקציב?

<אמיר רשף: לתקציב 2016, כן.

יעקב פרי: הוא ילך בעיקר למשרד הכלכלה?

יעקב פרי: או לקרנות או למה?

<אמיר רשף: הרוב הגדול, כמעט הכול זה דרך משרד הכלכלה.

<אמיר רשף: יש כלי מסוים שהוא דרך החשב הכללי.

<אמיר רשף: מדובר פה על ביטוח היצואנים.

<אמיר רשף: זה כלי שמכוון לשם.

<אמיר רשף: כשני אומר פעולות מלמטה אני מתכוון לכלי הסיוע שבדרך-כלל מופעלים על מינהל סחר חוץ או מרכז השקעות הון שבהם אנחנו שמים דגש על היצואנים הקטנים, היצואנים שצריכים עזרה לפרוץ לשווקים החדשים.

<אמיר רשף: ופה גם נכון להתייחס להערתו של חבר הכנסת פריג', שאנחנו חושבים שנכון גם לייצר כלי שהוא כלי ייעודי ליצואנים לאוכלוסיית המיעוטים.

<אמיר רשף: אנחנו רואים שבכלים הקיימים שאנחנו מפעילם, הם לא מספיק אטרקטיביים שם, הם לא פונים לפלח הזה, ואנחנו עושים עכשיו חשיבה יחד עם מינהל סחר חוץ ועם מכון הייצוא לייצר איזשהו כלי שיותר מכוון לחברות של מיעוטים.

יעקב פרי: כן, אבל מה שהתכוון חברי חבר הכנסת פריג' הוא שמה שקיים היום – הוא אומר שמדינת ישראל ת בנה את זה, שתכוון השכלה לנושא הזה.

<אמיר רשף: אתה לוקח אותי לנושאים יותר רחבים.

<אמיר רשף: זה לא סוד שאגף תקציבים במשרד האוצר רואים חשיבות עליונה בשילוב האוכלוסיה הערבית בכלכלה הישראלית, ואנחנו עושים צעדים רוחביים בזה בכל משרדי הממשלה.

<אמיר רשף: אפשר לקיים על זה דיון רחב יותר אם הוועדה תרצה.

<אמיר רשף: בהקשר של מה שאנחנו מדברים עכשיו, מצאתי לנכון להזכיר שאנחנו מייצרים כלי יעודי ליצואנים מהאוכלוסיה הערבית.

<אמיר רשף: מהצד השני יש את הפעולות מלמעלה, החברות הגדולות.

<אמיר רשף: ולא צריך להתבייש ולהגיד שכן, אנחנו רוצים למשוך לפה עוד חברה כמו "אינטל", כן אנחנו רוצים פה את "טבע וש"טבע" תעשה פה עוד השקעות.

<אמיר רשף: ואנחנו צריכים לא להסתפק רק בחברות האלה וב"כיל" ו"צ'ק פוינט".

<אמיר רשף: אנחנו צריכים עוד חברות גדולות.

<אמיר רשף: החברות האלה מעסיקות עובדים בהיקפים גדולים.

<אמיר רשף: החברות האלה מעלות את הפריון במשק.

<אמיר רשף: ובהקשר הזה הכיוון שלנו הוא לבצע מספר שינויים בחוק עידוד, בעיקר במסלול שמכוון לחברות הגדולות, כדי להפוך את הכלי הזה לכלי יותר אטרקטיבי.

<אמיר רשף: יש לנו שם את הסלול ל"מגה" חברות, ועד היום לא מספיק חברות באו ואמרו לממשלת ישראל: אני רוצה להיכנס בשערי המסלול הזה.

<אמיר רשף: צריך לעשות שם התאמות בתנאי הסף.

<אמיר רשף: גם מי שהגיע עד היום זאת "אינטל", שיש לה כבר שורשים במדינה הזאת.

<אמיר רשף: לא באה אלינו חברה שאין לה פעילות בישראל ואמרה: לאור מה שאתם מציעים, אני רוצה להתחיל ולהשקיע בישראל, ואנחנו רוצים לבצע התאמות בחוק עידוד השקעות הון, וכשנהיה בשלים לזה נגיע לכנסת.

יעקב פרי: ידוע לך אם מישהו עשה פעם בדיקה אם "אינטל" תחת כל אותן הטבות מפליגות שמדינת ישראל העניקה לה, מחזירה את עצמה, החזירה את עצמה?

<אמיר רשף: בוודאי, כן.

<אמיר רשף: טרם המענק האחרון שניתן ל"אינטל" התבצעה בדיקה כלכלית על התועלות המשקיות של המשק הישראלי, גם בהיבט של הכנסות מדינה וגם בהיבט של הזקיפות.

<אמיר רשף: וללא ספק, המענק ושיעורי המס המופחתים שתשתלם "אינטל" בשנים הקרובות הם כדאיים למשק הישראלי וכדאיים למדינת ישראל.

<אמיר רשף: לא היינו נותנים את המענק בלי לעשות בדיקה כזאת.

רועי פולקמן: רק הערה אחת, ברשותך.

רועי פולקמן: הגישה שאומרת, דרך החוק לעידוד השקעות הון יבואו ה"מולטי-נשיונלז" הגדולים, יש שורה של מדינות בעולם שהבינו שזו לא השיטה, למעט מדינות שאומרות, אנחנו נוריד את המסים לאפס, כל מיני כאלה.

רועי פולקמן: וזה עובד כשאתה מייצר מרכזי מצוינות, כשאתה בונה קונגלומרט מסוים.

רועי פולקמן: אם אתה אומר, אני מוביל בתחום הביו או בתחום הסייבר.

רועי פולקמן: זה מתחיל מהובלה איכותית, שבאה חברה גדולה ואומרת, אנחנו מובילים בתחום הסייבר, יש פה מספיק חברות בינוניות וקטנות, ושרשרת הייצור, ה-cluster הזה בנוי, ואז באה החברה הבין-לאומית הגדולה ואומרת, שווה לי.

רועי פולקמן: הרי "אינטל" באה לארץ לא בגלל המענקים.

רועי פולקמן: היא באה לארץ כי ישראל היא מרכז אדיר בתחום ההיי-טק,ייצור השווקים וכולי, ולכן שווה לה.

רועי פולקמן: במקום הפנטזיה שתבוא לכאן החברה הגדולה הבאה צריך להתמקד באותם תחומים, אם זה בחקלאות, אם זה בביו, אם זה בסייבר, או בתחומים שכבר נמצאים כאן, לייצר בהם את מרכזי האיכות האלה, ואז יבואו ה"מולטי-נשיונלז", ולא בגלל החוק לעידוד השקעות הון.

<אמיר רשף: אל", אני לא בטוח ש"אינטל" היתה מקימה את הפס החדש בקרית-גת ללא המענקים.

<אמיר רשף: היא היתה משאירה פה את מה שיש - - -

רועי פולקמן: כן, אבל זה אחרי ש"אינטל" כבר פה, אתה יודע.

יעקב פרי: רועי, מספיק.

יעקב פרי: אנחנו מיצינו את "אינטל".

יעקב פרי: תסיים את דבריך.

<אמיר רשף: אבל זה לוקח אותי לזה שאנחנו חשובים שגם בעולם ההיי-טק, בעולם המהנדסים, בעולם התעשייה עתירת ידע, יש לנו עוד דברים לעשות, יש כיוונים לשפר.

<אמיר רשף: צריך לייצר פה עוד אשכולות מעבר לאלקטרוניקה, למחשבים.

<אמיר רשף: ויש התחלה של הסייבר בבאר-שבע.

<אמיר רשף: יש עוד כיוונים שחושבים עליהם בתוך הממשלה, אם זה הביו-מד, למשל, והטכנולוגיה היותר-רפואית.

<אמיר רשף: ויש לנו שורה של צעדים בקנה, ואת התוכנית שאנחנו עובדים עליה עם תעשיינים ועם משרד הכלכלה, שאני לא חושב שהיא תהפוך את הקערה על פיה, אבל היא כן נותנת פה מיקוד מאמץ בחיזוק התעשייה וחיזוק הייצוא.

יעקב פרי: תודה, אמיר.

יעקב פרי: נועז בר ניר, מנכ"ל התאחדות המלונות, בבקשה.

<נועז בר ניר: שלום לכם.

<נועז בר ניר: אני מייצג את תעשיית התיירות פה, שהיא תעשיית ייצוא שירותים, תורמת 48 מיליארד שקל לתמ"ג, מתוך זה 22.4 מיליארד תיירות נכנסת, 218,000 מועסקים שרובם בפריפריה.

<נועז בר ניר: אנחנו חווינו גם כתוצאה ממצב ביטחוני, אבל גם כתוצאה ממצב תחרותי, 17% ירידה במספר התיירים.

<נועז בר ניר: אנחנו בתעשיית המלונאות בתחרות קשה על כיסו של התייר העולמי והתייר הישראלי.

<נועז בר ניר: אנחנו גם תעשייה מחליפת ייצוא מבחינת תיירות הפנים.

<נועז בר ניר: אנחנו סובלים מבעיות כלל המשק, אם אנחנו מדברים על התחזקות השקל, עלויות שכר גבוהות שעולות פה יחסית.

<נועז בר ניר: אני חייב להגיד שהיום להעסיק חדרן באילת עולה יותר מאשר להעסיק חדרן בגרמניה.

<נועז בר ניר: צריכים להבין אתה נקודה הזו.

<נועז בר ניר: באופן יחסי אנחנו מתייקרים בצורה משמעותית.

יעקב פרי: הבאתם ירדנים, לא?

<נועז בר ניר: התחילו להגיע ירדנים, אבל ההשפעה שלהם על המחיר תהיה נמוכה כי המטרה שלהם היא לא להשפיע על המחיר כי התעשייה הזו סובלת ממחסור חמור בעובדים.

<נועז בר ניר: מבחינת עובדי ניקיון ועובדים במקצועות מסוימים, המשק היום במחסור חמור.

<נועז בר ניר: המשק נמצא בתעסוקה מלאה.

<נועז בר ניר: אנחנו סובלים מעלויות מזון גבוהות, וארנונה.

<נועז בר ניר: התוצאה היום היא שישראלים בנו בחו"ל בעשור האחרון יותר מלונות מאשר המלונות הקיימים בארץ.

<נועז בר ניר: בנו כ-60,000 מלונות, ובארץ יש כ-51,000.

<נועז בר ניר: אבל אני רוצה לדבר על הבעיות הייחודיות של התעשייה הזו.

<נועז בר ניר: מבחינת בעיות ייחודיות, כל הבקשה שלנו היא שאנחנו רוצים להיות כמו אירופה.

<נועז בר ניר: מוטלות עלינו כאן רגולציה שלא קיימות באירופה.

<נועז בר ניר: יש לנו כאן רגולציות עודפות ששוות כ-15%, 20%, מהעלויות שלנו.

יעקב פרי: תן דוגמה אחת.

<נועז בר ניר: למשל, חובת מצילים בכל שלב; בריכה פתוחה – חובת מילים.

<נועז בר ניר: תלכו היום בארץ – 70 בריכות פתוחות, בקושי אנשים שוחים, מחזיקים גם מפעיל בריכה וגם מציל בריכה, כי זה לפי משרד הבריאות וזה לפי משרד הפנים.

יעקב פרי: דוגמה לא כל-כך מוצלחת.

<נועז בר ניר: לא, היא דוגמה מוצלחת כי באירופה, רבותי, בריכות בלי מצילים.

<נועז בר ניר: ושוב, אני לא אומר שיהיו הרבה אנשים, אבל יש חובה, גם היום, בטמפרטורות הנוכחיות, 70 בריכות פתוחות, שני אנשים יושבים ולא עושים כלום.

עיסאווי פריג': אפשר לאחד את המציל והמפעיל?

<נועז בר ניר: הלוואי שהיתה הסכמה לדברים האלה, אבל זה לא קורה.

<נועז בר ניר: תגיד: עוד דוגמה לא מוצלחת, אבל גם חובת אבטחה, גם בתקופה שהמלונות - - -

יעקב פרי: לא, אני לא אמרתי.

יעקב פרי: אמרתי רק על זאת שהיא לא מוצלחת כי בכל זאת זה חיי אדם.

<נועז בר ניר: כל דבר זה חיי אדם וכל רגולציה היא חשובה, אבל צריך לעשות ניהול סיכונים.

<נועז בר ניר: ובאירופה ובמקומות אחרים בחרו לעשות ניהול סיכונים בצורה אחרת.

<נועז בר ניר: חובת כשרות, ארנונה משלמים פי ארבעה, וכל מיני עלויות מהסוג הזה שמייקרות מאוד את המוצר שלנו.

יעקב פרי: בסך-הכול אתם תעשייה שנחשבת, באופן יחסי, די יקרה במדינת ישראל.

<נועז בר ניר: אנחנו נחשבים תעשייה יקרה, ואני בדיוק מסביר: יש לנו רגולציות, בנוסף לעלויות שכר שבישראל היום, במקומות מסוימים, כבר יותר יקרה מהמדינות היקרות באירופה, גרמניה ואחרות.

<נועז בר ניר: אנחנו עוד נושאים על הגב שלנו רגולציות שלא קיימות באירופה שהן חובה בכל מצב, בכל שלב.

<נועז בר ניר: וזה מייקר מאוד את היכולת התחרותית שלנו.

<נועז בר ניר: ובסוף, אם לא נפתור את זה, גם ישראלים יצביעו ברגליים, גם פחות תיירים יגיעו.

<נועז בר ניר: ואני מזכיר לכם שדווקא בפריפריה אנחנו נחשבים תעשייה שמשלמת הרבה יותר מהשכר הממוצע, וחשובה מאוד התיירות לפריפריה.

יעקב פרי: תודה רבה לך.

יעקב פרי: רובי נתנזון, ואר-כך חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין.

<רובי נתנזון: שלום.

<רובי נתנזון: אני בתוקף תפקידי כאן כיועץ כלכלי של "להב", לשכת ארגון העצמאים בישראל.

<רובי נתנזון: כשמדברים על ליצור, בדרך-כלל לא מתייחסים למכלול של עצמאים או עסקים קטנים, למרות שאני כן מתחבר מאוד לאמירה של רובי אחר מהתאחדות התעשיינים, שכן ניסה להבליט את הנושא של תרומתם של העסקים הקטנים לייצוא.

<רובי נתנזון: אבל כדי לחדד את הנקודה: העסקים הקטנים, בהגדרה הקלאסית, אלה שמעסיקים מתחת ל-50 עובדים הם פחות מ-10% מסך הייצוא של המשק, בזמן ש-30% ממקורות המשק באים מהייצוא.

<רובי נתנזון: זאת אומרת, העסקים האלה לא בעסק.

יעקב פרי: לא הבנתי את המשפט האחרון.

<רובי נתנזון: 30% מסך התוצר ממקורות המשק, מקומם בייצוא.

<רובי נתנזון: בזמן שהחלק של העסקים הקטנים בייצוא הוא פחות מ-10%.

יעקב פרי: ואתה מגדיר עסקים קטנים כפחות מ-50 עובדים?

<רובי נתנזון: כן.

<רובי נתנזון: יש לזה סיבות, כמובן.

<רובי נתנזון: המערכת כאן מאוד בנויה ומכוונת לתמיכה בעסקים גדולים, גם בהקשר של ייצוא.

<רובי נתנזון: אין רגישות, מעבר לנושא של המיסוי, לתמיכה או עידוד הייצוא בקרב עסקים קטנים ולא עצמאים.

<רובי נתנזון: וצריך לחדד את הנקודה – שכאשר מדובר שמחצית מהייצוא הוא שירותים, מי השירותים האלה?

<רובי נתנזון: זאת אומרת, אלה חברות קטנות עם ידע ויכולת שהוא כן חלק מפוטנציאל הייצוא הנוכחי וגם העתידי, ולגביהן צריך לשים את הדגש.

<רובי נתנזון: איך עושים את זה?

<רובי נתנזון: יש לי כמה המלצות כאן למדיניות בהקשר הזה.

<רובי נתנזון: למשל, עידוד עסקים קטנים בהשתתפות במכרזים בין-לאומיים.

<רובי נתנזון: זה דבר מאוד חשוב.

<רובי נתנזון: במכרזים בין-לאומיים שבהם יש מאות ועשרות מיליוני דולרים, או בכלל, פוטנציאל למתן שירותי ידע, ייצוא של יכולת, ייעוץ בתחומים רבים,

<רובי נתנזון: שכאן נצבר הרבה ניסיון - - -

יעקב פרי: רובי, אפשר להבין את זה כאשר העסק הקטן הוא עסק של שירותים.

יעקב פרי: אבל אם הוא עסק יצרני, זה בעיה.

יעקב פרי: איך הוא נושא את זה על כתפיו?

<רובי נתנזון: זה בדיוק העניין.

<רובי נתנזון: כשזה עסק של שירותים וזה אפשרי, כאן הוא צריך את הליווי ואת התמיכה ממכון הייצוא בתהליך של השתתפות במכרז.

<רובי נתנזון: זה לא עסק גדול.

<רובי נתנזון: אני גם בעל חברה לייעוץ כלכלי,ואני חוויתי את החוויה הזאת באופן אישי.

רועי פולקמן: אני רוצה לחזק.

רועי פולקמן: רשף, אפרופו הכלי שדיברת עליו, לפני הגעתי לכנסת יצא לי לעשות עבודה עם הטכניון.

רועי פולקמן: רצינו לייצא ידע של פיתוח מערכות השכלה אקדמיות במדינות מתפתחות, ועשינו עבודת עומק על מכרזים של הבנק העולמי.

<רובי נתנזון: זאת דוגמה טובה מאוד.

רועי פולקמן: הנושא היה התמודדות על מכרזי הבנק העולמי.

רועי פולקמן: יש מעגל שלם.

רועי פולקמן: פנינו לחברת ייעוץ בוושינגטון שסיפרה לנו איך מדינות מייצרות תחרותיות.

רועי פולקמן: פנינו לשגרירות, פנינו למשרד הכלכלה, פנינו לנספח הכלכלי בוושינגטון.

רועי פולקמן: לא הצלחנו לקבל שום מענה.

רועי פולקמן: אמרנו: הטכניון, לא איזה יצואן קטן.

רועי פולקמן: אמרנו: הטכניון אומר, אני מחפש דרך לייצא, לפתוח שווקים למכרזים בין-לאומיים למדינות, ויש לי שורה של מדינות שכבר מתעסקות בדברים האלה.

רועי פולקמן: בדקנו, ניתחנו אותם.

רועי פולקמן: אני אומר, יכול להיות שיש כלים כאלה, אבל החוכמה היא לא אם יש כלים, אלה אם הם אפקטיביים.

רועי פולקמן: אבל אני אומר לך שמהזווית של הפרויקט הזה שעשיתי בטכניון אל הצלחנו לקבל מענה משום גורם.

רועי פולקמן: לא במשרד הכלכלה, פנינו לסחר חוץ, למי שלא צריך פנינו, לבקש lead לבנק העולמי – כלום, nothing.

יעקב פרי: אבל זה בדיוק מה שהוא אומר.

איילת נחמיאס ורבין: לא, אבל מה שאומר לך רועי זה שבסופו של דבר, או שהמידע לא נגיש, או שזה לא מספיק, או שלא יודעים איך לתפור את זה.

איילת נחמיאס ורבין: ואני במקרה נתתי לו בשקט את הדוגמה של הבנק העולמי.

רועי פולקמן: לא ידעו לתת תשובה אחת ממשרד הכלכלה.

<רובי נתנזון: רועי, אתה חידדת את הנקודה שלי, כי בלי תמיכה ממכון הייצוא, בלי רגישות לפוטנציאל, ושם יש פוטנציאל אדיר במכרזים הבין-לאומיים האלה, גם לחברות קטנות שנותנות ייעוץ בישראל, וגם בינוניות.

<רובי נתנזון: , לא רק בתחום ההיי-טק, אלא בתחומים רבים ומגוונים.

יעקב פרי: הנקודה ברורה, רובי.

<רובי נתנזון: אז זאת נקודה אחת.

<רובי נתנזון: כמובן, התהליך הזה צריך להיות על-ידי הדרכה של עסקים או פיתוח היכולת של אותם עסקים לקחת חלק בעניין.

<רובי נתנזון: הסיכונים הם אדירים, וכמובן, צריכה להיות פה איזושהי השתתפות בסיכון, גם אם חלילה זה לא מצליח.

<רובי נתנזון: זאת אומרת, יש פה פוטנציאל מאוד גדול להרחיב את המעגל של הייצוא הישראלי לתחומים נוספים.

<רובי נתנזון: אם ייפול אסימון פה ושם, וגם יהיה שינוי של אסטרטגיה, של מעבר מבחינת אילו ענפי משק יכולים לתרום לצמיחת המשק מעבר לענפים המסורתיים, שגם הם כמובן חלק מהעניין.

יעקב פרי: אני מאוד מודה לך.

יעקב פרי: חברת הכנסת ורבין, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתנצלת שוב שלא הייתי בדיון המאוד-חשוב הזה, בגלל ועדת הכנסת שתמיד מתארכת יתר על המידה.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שזה דיון מאוד-מאוד שוב, וצריך ל הגיד שהוא גם קריטי מבחינת העיתוי שלו.

איילת נחמיאס ורבין: עד כמה שהצלחתי להבין מרועי, ואני מתנצלת מראש אם לא הבנתי נכון, לא מספיק נגעו בנושא התעשייה הבשלה.

איילת נחמיאס ורבין: זאת אומרת, מה שקוראים, התעשייה המסורתית.

איילת נחמיאס ורבין: פעם היו קוראים לזה: לואו-טק.

איילת נחמיאס ורבין: אני חושבת שאנחנו צריכים לאמץ את הטרמינולוגיה מהעולם שקוראת לזה: Mature Industry.

איילת נחמיאס ורבין: כי אני חושבת שבישראל התעשייה הבשלה היא תעשייה מאוד-מאוד קריטית וחיונית.

איילת נחמיאס ורבין: וגם היא סובלת כמובן מאיומי החרם ומתיסוף השקל, מכל הבעיות ומכל התחלואים שסובלת הכלכלה הישראלית – כמובן שבייצוא אתה סובל מזה יותר, כי במקביל בדרך יש לך עלייה של חומרי גלם, ואתה לא יכול להעלות את המחירים באותו שיעור של עליית חומרי הגלם.

איילת נחמיאס ורבין: אתה כל הזמן מוצא את עצמך מתנהל באיזושהי סיטואציה שצריך לגדר את עצמך כל הכיוונים.

איילת נחמיאס ורבין: אמר קודם נועז על ניהול סיכונים – יצואן בישראל, כל הזמן הוא תלי על מין קרחון כזה שלאט-לאט מתחיל להימס סביבו.

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו חייבים להיות הרבה יותר טובים והרבה יותר חדים במה אנחנו נותנים למנוע הצמיחה הקריטי הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אני דווקא החלטתי להתחיל מנושא של ביטוח סחר חוץ.

איילת נחמיאס ורבין: אחת הבעיות הכי גדולות שהיצואנים נתקלים בהן בסופו של דבר, מרגע שבעצם אין לנו חברה ממשלתית בנושא ביטוח סחר חוץ.

איילת נחמיאס ורבין: מי שמצא את עצמו אי פעם מתמודד מול החברות - - -

<קריאות: "אשרא".

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, יש את "אשרא".

איילת נחמיאס ורבין: אבל סלחו לי, אני לא יודעת מי מכם התמודד - - -

יעקב פרי: תסבירי לי רק בגלל שאני הדיוט בנושא הזה – "אשרא" זה "בססח"?

איילת נחמיאס ורבין: לא.

איילת נחמיאס ורבין: "בססח" הופרטה ו"אשרא" נשארה.

<קריאה: "בססח" חברה פרטית כיום - - -

יעקב פרי: אה, "בססח" איננה כבר?

<קריאה: היא קיימת.

<קריאה: היא פרטית.

<קריאה: "בססח" זאת חברה פרטית כיום.

איילת נחמיאס ורבין: מבלי לזלזל באף אחד, אבל יש לי יחס מורכב ל"אשרא" כי אני יודעת בסוף למי ובאיזה נסיבות היא נותנת ביטוח סחר חוץ.

איילת נחמיאס ורבין: לא, לא, אני לא מתכוונת למלפרקטיס.

איילת נחמיאס ורבין: אני מתכוונת לזה שמאוד-מאוד קשה בחברה כזאת לקבל, בסופו של דבר, את הביטוח.

איילת נחמיאס ורבין: אבל אני אומרת לכם, גם מול "בססח" וגם מול חברות אחרות, "כלל פיננסים" וכל מיני חברות שנותנות לך כל מיני פתרונות, מאוד-מאוד-מאוד קשה, במיוחד אגב, בשווקים המתפתחים.

יעקב פרי: אבל מהן הסיבות העיקריות לכך?

איילת נחמיאס ורבין: חלק מזה נובע מקושי להשיג מידע ביחס לשווקים המפותחים ולחברות שמולן אתה צריך את הביטוח.

<קריאה: אותה מגבלת ערבויות של המדינה - - -

איילת נחמיאס ורבין: בדיוק.

איילת נחמיאס ורבין: מגבלה פיננסית, בסופו של דבר.

איילת נחמיאס ורבין: והיא מגבלה מאוד-מאוד קשה, והיא מערימה המון-המון קשיים שצריך למצוא איך ניגשים אליהם.

איילת נחמיאס ורבין: אמיר, זה דבר שלטעמי הוא תמיד נדחק לשולים ולא מתעסקים בו, וצריך לראות מה עושים בעניין הזה, היום יותר מתמיד.

איילת נחמיאס ורבין: כי גם אירופה, אנחנו יודעים, נמצאת במיתון כבר מאוד-מאוד ממושך.

איילת נחמיאס ורבין: ופתאום חברות באירופה גם נהפכו – אני יכולה להגיד לכם, כמו שרועי ואני אומרים, בחיים הקודמים שלנו, חברה שאבא שלי התחיל לעבוד מולה בסוף שנות ה-70 קרסה.

איילת נחמיאס ורבין: מה לעשות?

איילת נחמיאס ורבין: חברה אירופאית, איטלקית, מאוד גדולה בעבר.

איילת נחמיאס ורבין: אמיר, אחד הדברים שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו זה נושא הפריון.

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו מדברים עליו הרבה פעמים.

איילת נחמיאס ורבין: אני תמיד צריכה להזכיר לעצמי שבמקרים האלה אנחנו לא מדברים על ילודה, אלא על פריון במשק.

איילת נחמיאס ורבין: חד הדברים שאנחנו צריכים להסתכל עליהם שאנחנו מדברים על השקעות עתידיות, ואני מדברת רק על השקעות ארוכות-טווח, ויסלחו לי כל ההיי-טקיסטים בחדר, אם ישנם כאלה.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא מדברת על מרכזי פיתוח שאפשר לשנע אותם בתוך שלושה חודשים.

איילת נחמיאס ורבין: אני מדברת על השקעות עתיקות הון שאנחנו רוצים אותן כאן לאורך שנים, ואני חושבת שהן באמת חיוניות למשק.

איילת נחמיאס ורבין: אבל יכול להיות שאנחנו צריכים להתחיל להסתכל על ההשקעות דרך החור של הפריון.

איילת נחמיאס ורבין: ואנחנו יודעים את זה היום, באיזה תעשיות יש פריון יותר גבוה.

איילת נחמיאס ורבין: יכול להיות שלשם אנחנו צריכים למקד את הפוקוס ואני חושבת שצריכה להיעשות על זה עבודה מאוד-מאוד רצינית.

איילת נחמיאס ורבין: אגב, יכול להיות שנעשו כבר עבודות בעניין הזה במשרד הכלכלה.

איילת נחמיאס ורבין: ואני חושבת שלשם אנחנו צריכים להתחיל לכוון את הספינה הענקית הזאת שנקראת: תעשייה, והחלק ממנה שקשור לייצוא.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

יעקב פרי: אני מאוד מודה לך.

<קריאה: חבר הכנסת פולקמן אמר נכון שתעשיות מייצאות הן תעשיות עם פריון גבוה.

<קריאה: ולכם אם אנחנו מושכים תעשיינים קטנים ובינוניים לייצא, אנחנו - - -

רועי פולקמן: נכון, אבל גם פה.

רועי פולקמן: - - -

יעקב פרי: רועי, רועי, בלי ויכוחים.

יעקב פרי: מי נציגי משרד הכלכלה כאן?

יעקב פרי: בבקשה.

<יונתן הדר: שמי יוני הדר, אני ממינהל סחר חוץ במשרד הכלכלה.

<יונתן הדר: נקודת המבט שלנו יא שאנחנו זיהינו לפני כשנתיים את הסטגנציה בייצוא הישראלי, בין אם אומרים אם זה עלה קצת או יורד קצת או יורד הרבה.

<יונתן הדר: גם בגלל נושא של שערי חליפין.

<יונתן הדר: אבל בסך-הכול ראינו את הסטגנציה, ובעצם חברנו גם עם מכון הייצוא שהוא בעצם הכלי המרכזי שלנו לנושא הייצוא, עם התאחדות התעשיינים, גם עם האוצר.

<יונתן הדר: ועשינו סט שלם של כלים בעצם, ודרכים שבהן אנחנו הולכים כדי לחזק את הייצוא.

יעקב פרי: אולי תפרט לנו בקיצור, ברשימה.

<יונתן הדר: קודם כל, אנחנו צאנו בבליץ של הסכמי סחר חופשיים בעולם.

<יונתן הדר: אנחנו היום מדברים גם עם סין גם עם הודו, גם עם קוריאה.

<יונתן הדר: לאחרונה סיימנו עם פנמה.

<יונתן הדר: זאת אומרת, יש לנו סדרה גדולה של הסכמי סחר חופשיים שנונים את הבסיס המאוד-מאוד בסיסי לחברה ישראלית לייצא לחו"ל.

<יונתן הדר: אז זה דבר ראשון שעשינו.

<יונתן הדר: הדבר השני, יצרנו סט של כלים לעזור ליצואנים לצאת החוצה.

<יונתן הדר: בעצם להשתתף בסיכון שלהם כשהם יוצאים החוצה, וזה עונה הרבה על השאלות שרובי נתן - - - בהחלט אפשר לראות מהנתונים שהסכמי סחר חופשי, בצורה חד-חד-ערכית מעלה בצורה מאוד טובה את הייצוא הישראלי, אפילו למדינות כמו טורקיה.

<יונתן הדר: זאת אומרת, אתה יכול לחשוב שבטורקיה אחרי הסכם הסחר החופשי, אולי בגלל המצב, בגלל כל מיני נושאים מדיניים, זה לא יעלה.

<יונתן הדר: זה עולה מאוד-מאוד יפה.

עיסאווי פריג': איך מתבטאת השתתפות

עיסאווי פריג': כם בסיכונים בכסף?

<יונתן הדר: פתחנו שתי תוכניות ביחד עם משרד האוצר.

<יונתן הדר: החלטנו על שתי תוכניות שאנחנו משתתפים בסיכום.

<יונתן הדר: והרעיון הוא שחברה קטנה ובינונית יכולה לפנות אלינו, ולהציע שני שווקים חדשים שאליהם הם רוצים לצאת.

<יונתן הדר: זאת אומרת, שזה בעצם הלב של הדברים שדיברו כאן היום.

<יונתן הדר: ולחברה כזאת אנחנו משתתפים ב50% מההוצאות.

<יונתן הדר: זאת אומרת, משתתפים ב-50% מהסיכון.

עיסאווי פריג': שיווק, אתה מתכוון?

<יונתן הדר: שיווק בחו"ל, כן.

<יונתן הדר: דרך אגב, אנחנו אפילו נתנו דגש מיוחד על המגזר הערבי, אבל שוב, הבעיה היא שיאן לנו בעצם קליינטים מהמגזר.

<יונתן הדר: כמו שאמרת, זה נושא הרבה יותר תשתיתי שיש לנו שם.

<יונתן הדר: למרות שיש חברות שכן זכו.

<יונתן הדר: אבל אני אומר, מבחינת המספרים לא הצלחנו ליצור הבדל מאוד גדול.

<יונתן הדר: דבר שלישי, זה הנושא של המכרזים הבין-לאומיים.

<יונתן הדר: עשינו שתי פעולות מרכזיות.

<יונתן הדר: האחת, היום אנחנו שמים סקונדי בתוך הבנקים האלה, בצורה של גרילה, להבין הרבה יותר טוב איך כל המנגנונים עובדים בתוך הארגונים האלה.

<יונתן הדר: ויחסית, בכסף מאוד קטן אנחנו נכנסים לתוך הארגונים.

<יונתן הדר: עכשיו יש לנו סקונדי בבנק לפיתוח אמריקה הלטינית.

יעקב פרי: מה זה סקונדי?

<יונתן הדר: סקונדי זה נציג של המדינה, שהוא בעצם עובד של הבנק, אבל הוא נציג המדינה.

<יונתן הדר: זאת אומרת, הוא מסתכל על האינטרסים של מדינת ישראל.

יעקב פרי: מסתכל על מדינת ישראל דרך חור המנעול של הבנק.

רועי פולקמן: נגיד סיימנו את העבודה הזאת, שנתיים.

רועי פולקמן: לא ראינו כלום שזה משפיע.

רועי פולקמן: אז אני אוהב כלים, אבל השאלה היא מה הם עושים.

<יונתן הדר: לא, זה חדש.

<יונתן הדר: זה מלפני שנתיים, ובדיוק התחלנו עכשיו.

<יונתן הדר: למדנו את הנושא הזה.

<יונתן הדר: גם בבנק העולמי עכשיו אמור להיות לנו מישהו חדש, אז זה דברים שיצאנו לדרך איתם.

<יונתן הדר: ואנחנו עושים גם שיתוף פעולה בין הידע הזה שאנחנו מקבלים שם, לבין הנספחים המסחריים שלנו שפרוסים במדינות המתפתחות, כמו בווייטנאם, כמו באפריקה.

<יונתן הדר: באפריקה אנחנו רוצים להגדיל בצורה משמעותית את הנוכחות שלנו.

<יונתן הדר: לגבי הנושא של מכרזים בין-לאומיים – שוב, יש קרן שמטרתה לעזור לחברות להשתת במכרזים.

<יונתן הדר: והרעיון המרכזי הוא שיש המון-המון הוצאות וסיכון גדול בהגשה לפרויקטים כאלה, ובסיכון הזה אנחנו משתתפים, 50% עם החברה.

<קריאה: חברות גדולות או קטנות?

<יונתן הדר: חברות קטנות.

<יונתן הדר: זה הכול לחברות קטנות ובינוניות.

<יונתן הדר: המטרה שהצבנו לעצמנו היא גם גיוון וגם הגדלת מספר היצואנים שיש.

<יונתן הדר: ויש לנו תוכנית חדשה, שוב, עם מכון הייצוא ועם התאחדותה תעשיינים ועם האוצר, לעודד יצואנים קטנים חדשים, זאת אומרת, להגדיל את המשפחה הזאת של יצואנים שאמרנו שיש להם פריון מאוד גדול.

<יונתן הדר: אנחנו מתמקדים בתחומים ספציפיים שבהם אנחנו רואים שיש לנו יתרון, כמו: מים, סייבר, שבהם אנחנו שמים מאמצים מיוחדים, זאת אומרת, אנחנו עושים גיוון של התחומים שאנחנו מתעסקים בהם.

<קריאה: - - -

<יונתן הדר: לא, זה הקרנות החדשות - - -

<קריאה: זה נקרא "כסף חכם".

<יונתן הדר: והנושא האחרון זה להרחיב את הנוכחות שלנו בעולם, שהיינו מרחיבים את מספר הנספחים המסחריים ואת מספר העובדים בנספחויות המסחריות כדי לתת מענה בדיוק לכל יצואן שמגיע ורוצה עזרה בלמצוא את השותף המקומי שלו.

<יונתן הדר: אם זה - - - שהוא מוצא לו אותו ומגיע לסיפורי הצלחה.

<יונתן הדר: ורק עוד משפט אחד: ראינו שיש הלימה, שאנחנו יכולים לראות גידול בייצוא כתוצאה ממה שאנחנו עושים.

<יונתן הדר: אנחנו מודדים את זה, ויכולים להראות את זה אחד לאחד.

יעקב פרי: נציגת משרד הכלכלה, בבקשה.

<לידיה לזנס: שמי לידיה לזנס, סגנית המדען הראשי במשרד הכלכלה.

<לידיה לזנס: לשכת המדען הראשי מקדמת את המחקר והפיתוח, כמובן לתעשייה עתירת-ייצוא בסביבה מאוד תחרותית מול מרבית מדינות העולם.

<לידיה לזנס: מופעלים כ-60 הסכמים בין-לאומיים טכנולוגיים שמטרתם כמובן לאגם משאבים ולהביא לכושר תחרות הרבה יותר גדול, להפריה הדדית וצמצום פערים.

<לידיה לזנס: הלשכה פועלת במשאבים מצומצמים והיא תלויה באותם משאבים נתונים.

יעקב פרי: יש עכשיו חוק חדש.

יעקב פרי: אתם הופכים להיות רשות.

<לידיה לזנס: נכון.

<לידיה לזנס: זה במטרה לייעל ולפתח כלים חדשניים שיתאימו ל עידן של היום.

<לידיה לזנס: סך הכול התקציב של משרד המדען הראשי, הוא לא גדל, ואפילו סטטי מזה עשור וחצי.

<לידיה לזנס: אפילו נמוך מלפני שנת 2000.

<לידיה לזנס: היה מיליארד ו-900, והשנה אנחנו מסיימים במיליארד ו-450.

<לידיה לזנס: זאת אומרת, בסדרי גודל מאוד משמעותיים.

<לידיה לזנס: לתוך הכלים החדשניים שהמדען הראשי היום מפעיל – תעשייה מסורתית, חברות הזנק בסדרי גודל מאוד משמעותיים.

<לידיה לזנס: בחברת הזנק יש גם למגזר של אוכלוסיית בני המיעוטים והחרדים.

<לידיה לזנס: ואני חייבת לציין שיש גידול מאוד משמעותי ומאוד יפה של אוכלוסיה של בני המיעוטים וגם של החרדים מדצמבר 2014 ועד היום, עשרות של פרויקטים.

יעקב פרי: תודה רבה, לידיה.

יעקב פרי: אני חושב שזה היה אחד מהדיונים שאין בו, בוודאי לא, אופוזיציה וקואליציה.

יעקב פרי: וכולנו מאוחדים בדאגה, מי יותר, מי פחות, לעתיד הייצוא שהוא באמת מנוע מן המעלה הראשונה.

יעקב פרי: הוזכרו פה הרבה מאוד כלים ודברים שנעשים, דברים שצריכים להיעשות.

יעקב פרי: אני לא אחזור על כל הרשימה.

יעקב פרי: אני אתן לרועי לומר משפט סיכום, כי הוא היוזם של ההצעה לסדר היום, ואני אחר-כך אודה לכם.

רועי פולקמן: תודה, חבר הכנסת פרי.

רועי פולקמן: שתי הצעות לסיכום.

רועי פולקמן: האחת, אני חייב לומר, מאוד מטריד אותי שמתקיים דיון כזה, ולא מונחת על השולחן, כמו במדינות מתוקנות, תוכנית אופרטיבית עם יעדים.

רועי פולקמן: אני ממש מבקש מחילה מכבוד יוני הדר, נציג משרד הכלכלה כאן.

רועי פולקמן: אני מכיר את עבודת משרד האוצר, אבל אני חושב שזו אחריות שלכם, יחד איתם, אבל זו אחריות שלכם.

רועי פולקמן: ואני הייתי מצפה שייקבע כאן דיון במועד כלשהו בזמן הלא-רחוק, ויוצבו שם יעדים אמיתיים - - -

יעקב פרי: כלים ויעדים.

רועי פולקמן: כלים ויעדים, אבל יעדים מדידים, הן לייצוא בין גדולים לקטנים, הן המגזר הערבי והשתלבותו, הן החלוקה לתחומים.

רועי פולקמן: כלומר, יעדים שנוכל לבדוק אתכם עליהם מדינת ישראל לא צריכה להגיד: יש לי כלים.

רועי פולקמן: אני חייב לומר, יש לי הרבה סיפורים על כלים.

רועי פולקמן: אני בזמנו בדקתי את החוק לעידוד השקעות הון, ודיברנו על המגזר הערבי.

רועי פולקמן: ואמרו לי: יש לנו כלים מצוינים, וגילינו שזה בנק אוצר החייל - - - אז אני מבקש שיוצגו יעדים אופרטיביים לשנה הבאה, עם הכלים והתוצאות המצופות שלהם, שנוכל לבדוק אתכם, הרי זה התפקיד הפרלמנטרי.

רועי פולקמן: אנחנו פה לא בכובע המחוקק, לא בכובע המפקח שלנו.

רועי פולקמן: הדבר השני, אני מציע שוועדת הכלכלה, בתיאום עם משרד הכלכלה והארגונים שיושבים כאן, וכמובן עם חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, שעומדת בראש שדולת התעשייה, נקיים איזשהו סיור במפעלים מוטי ייצוא ונעמוד מקרוב יחד, ממש בשטח, לא רק עם הדברים הגדולים כדי להבין לעומק את החסמים שעומדים בפני יצואנים בישראל.

רועי פולקמן: ונוכל לראות אם הכלים והתוכנית תואמת את הצורך בשטח.

רועי פולקמן: אלה שתי ההצעות.

יעקב פרי: אני חושב שההצעות הן טובות.

עיסאווי פריג': בסיור הזה אני מבקש לשלב גם מקום של החברה הערבית שמשתתפת - - -

יעקב פרי: אנחנו לא יודעים אם זה בטוח.

יעקב פרי: בטוח להיכנס לשם?

יעקב פרי: אני רוצה, קודם כל, לאמץ את שתי ההצעות.

יעקב פרי: ולהוסיף לכך, לפחות לאזכר, גם את הנושא של החסמים, רגולציות, כל אחד עם הרגולציה שלו.

יעקב פרי: נושאים רחבים מאוד בנושא של מימון.

יעקב פרי: משרד האוצר, משרד הכלכלה, התאחדות התעשיינים.

יעקב פרי: הנושא שהוא מאוד חשוב, של ההכוונה, מי שהתייחס פה – לפי דעתי אתה אמרת את זה, יוני – עניין התשתית, הכוונה של האוכלוסיה הערבית והאוכלוסיה החרדית, ללמוד את אותם מקצועות שבסופו שלד בר יהפכו אותם לאוכלוסיה יצרנית, ופחות אוכלוסיה אקדמית או חינוכית וכיוצא בזה.

עיסאווי פריג': איך עושים מעקב לסעיף הזה?

עיסאווי פריג': זה מאוד חשוב.

יעקב פרי: שנייה, שנייה.

יעקב פרי: והדבר האחרון, זה גם העידוד של עסקים קטנים להשתתפות במכרזים בין-לאומיים.

יעקב פרי: אני חושב שצריך להיות דגש על עסקים קטנים שהם עסקים שעוסקים בשירותים, כי לאחרים זה יהיה, לפי דעתי, כמעט בלתי אפשרי.

יעקב פרי: וזה מכון הייצוא - - -

איילת נחמיאס ורבין: תשלב את זה עם נושא הביטוח שהעליתי, בסדר?

יעקב פרי: משולב עם נושא הביטוח.

יעקב פרי: אני מקבל את ההצעה של רועי לעשות דיון מעקב, שבו נבקש ממשרד הכלכלה להוביל.

יעקב פרי: כמובן שאתם תבואו בתיאום עם משרד האוצר כי כמעט כל דבר במדינת ישראל צריך להיות בתיאום עם משרד האוצר.

יעקב פרי: לא יודע אם זה לשמחתנו או לצערנו, אבל אלה עובדות החיים.

איילת נחמיאס ורבין: אם זה אמיר, אז אין לנו בעיה.

<רובי גינל: יש קצת בעיות.

איילת נחמיאס ורבין: סתם, נו.

איילת נחמיאס ורבין: תן לסיים את הדיון פעם אחת ברוח טובה.

יעקב פרי: יוני, אני מבין שאתה תביא דברים מול משרד הכלכלה, ואמיר כבר אמר, אנחנו מכירים, ישנה התייחסות מאוד חיובית ומאוד פוריה, לטעמי, לא מספיק אפקטיבית בנושא המגזר הערבי והמגזר החרדי של אגף התקציבים באוצר.

יעקב פרי: אבל אני רוצה שיהיה דגש מפורט על הנושא הזה, כולל נושא של חינוך טכנולוגי שהוזכר פה.

עיסאווי פריג': צריך להפיל החלטות.

רועי פולקמן: ויעדים שנוכל לעקוב אחריהם.

עיסאווי פריג': להפיל החלטות.

יעקב פרי: אני רוצה להודות לכם על דיון, לטעמי, תרבותי, להבדיל מהרבה דיונים אחרים שאנחנו יודעים עליהם, ולממ"מ על העבודה, ולכל המשתתפים.

יעקב פרי: תודה בבה.