ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 110, 2015-12-14 11:30

איתן כבל: שלום לכולם, מנהלת הוועדה, רשמת פרלמנטרית, חברי וחברות כנסת, אני מתכבד לפתוח את הדיון של ועדת הכלכלה.

איתן כבל: ברשותכם, אנחנו רוצים לסכם את הליך ההיוועצות לפי סעיף 52 לחוק ההגבלים העסקיים, תשמ"ח-1988, בעניין משק הגז הטבעי.

איתן כבל: בבקשה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

עיסאווי פריג': אדוני היושב-ראש, חברים, נודע לי אתמול מהעיתון "דה מרקר" שהתקיימה ישיבת היוועצות על סעיף 52 בהשתתפותם של ארבעה ח"כים בלבד מחברי ועדת הכלכלה.

עיסאווי פריג': פניתי בנושא אליך, אדוני, ונאמר לי שאלו ארבעת החברים שעומדים בהגדרת סיווג ביטחוני ועל פי כך התקיימה הישיבה.

עיסאווי פריג': ברצוני לומר, אני, כנציג ציבור, כנבחר ציבור שבא לשרת את הציבור בצורה הטובה ביותר, נמצא במצב שנוצר נמנע ממני לעשות את זה על הצד הטוב.

עיסאווי פריג': ההיוועצות שהתקיימה בדלתיים סגורות עם ארבעה ח"כים והגבילה אותי מלהשתתף, גורמת לי לראות את עצמי כח"כ בערבון מוגבל בוועדת הכלכלה.

עיסאווי פריג': זה מאוד מציק לי ואני חושב שהיוועצות זו אינה חוקית.

עיסאווי פריג': ברצוני לשאול אותך: מה מידת ההשפעה של ההיוועצות הזאת על קבלת ההחלטה וההמלצה שהיום אמורה להיות מונחת לפתחנו?

עיסאווי פריג': לשם כך, אדוני, אני חושב שיש לדחות את קבלת ההחלטה עד שעמוס גלעד, יו"ר המחלקה המדינית, יופיע בפני כל חברי ועדת הכלכלה.

עיסאווי פריג': אין איפה ואיפה.

עיסאווי פריג': על פי תקנון ועדת הכלכלה זו אינה ועדה כמו ועדת חוץ וביטחון וועדת ביקורת – שיש סיווג ביטחוני והוועדה חשאית – זה לא כתוב ולשם כך אני מבקש את התייחסותך לנושא.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני אתייחס, קודם כל אני אומר את הדברים ואם תרצה היועצת המשפטית להוסיף אני אתן לה.

איתן כבל: העניין הוא כזה: הנושא של הדיון הפנימי לא היה משהו סודי בשיח בתוך הוועדה, זה נאמר לאורך כל הדיונים.

איתן כבל: מערכת הביטחון ביקשה להציג חלק מהדברים בשיח סגור.

איתן כבל: כיוון שאין הליך כזה באמת בוועדת הכלכלה – זה לא כמו ועדות חוץ וביטחון וביקורת המדינה, שזה מובנה – כיוון שהשיח צריך להיות רק עם חברי ועדת הכלכלה, החלטנו שיהיו רק חברי ועדת הכלכלה שהם בהווה או בעבר חברי ועדת חוץ וביטחון או ממלאי מקום בוועדה.

איילת נחמיאס ורבין: בוועדת החוץ והביטחון?

איתן כבל: כן, בוועדת החוץ והביטחון.

איתן כבל: לכן גם, כפי שגם כתבתי לך, חברי הכנסת האחרים שהם לא חברים בוועדת החוץ והביטחון או לא היו חברי ועדת החוץ והביטחון לא יכלו להשתתף.

איתן כבל: בנוסף אני יכול להגיד לך, ההשפעה על קבלת ההחלטה – הלוואי והייתי יכול לומר שהיא יצרה איזשהו שינוי דרמטי בהליך.

איתן כבל: אני אגיד את זה כך: גם אם ההליך הזה לא היה מתקיים, המשמעות שלו היא שולית לגמרי.

איתן כבל: רוב הדברים שנאמרו שם נאמרו כאן גם על ידי ראש המל"ל בחלק הגלוי, לכן אני פשוט לא סברתי ולא סבור – מה גם שעסקנו בעניין הזה – שראוי בכלל לפתוח את העניין הזה.

עיסאווי פריג': אני מבין אותך, אדוני, אבל ההיווצרות הלא-שוויונית בהיוועצות מעלה ספק.

עיסאווי פריג': אני רוצה לדעת, ואני פונה לחברים, איך מקבלים סיוג ביטחוני.

עיסאווי פריג': אני רוצה לסווג סיווג ביטחוני, איך מקבלים?

איתן כבל: זה לא כאן, עיסאווי.

דב חנין: אין סיווג ביטחוני לחברי כנסת, אין לך צורך בסיווג ביטחוני.

איתן כבל: אתה לא צריך.

מכלוף מיקי זוהר: פרי, תענה לו.

איתן כבל: דרך אגב, אני רק רוצה לומר לך, חבר הכנסת עיסאווי פריג', בעבר התאפשר לחברי כנסת מהמפלגות הערביות להיות חלק מחוץ וביטחון, הם היו.

איתן כבל: אני זוכר לפחות אחד או שניים שהיו במליאתה של ועדת החוץ והביטחון ואז הם החליטו - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז הקימו את ועדות המשנה.

איתן כבל: לא, ועדת משנה תמיד היתה קיימת.

איתן כבל: ואז הם החליטו על דעת עצמם, כדי לא להיות שותפים גם – אני לא רוצה להיכנס לזה.

איתן כבל: דרך אגב, גם היום, כשעושים את החלוקה לוועדות, למפלגות הערביות יש הקצאה לחוץ וביטחון והם עשו סחר - - -

עיסאווי פריג': אני מדבר על ועדת כלכלה, שזה בניגוד לתקנון.

איתן כבל: אמרתי את התשובה.

איתן כבל: בבקשה, היועצת המשפטית.

<אתי בנדלר: ההליך שננקט תואם את חוק יסוד: הממשלה, את חוק יסוד: הכנסת ואת תקנון הכנסת.

<אתי בנדלר: גם בחוק יסוד: הממשלה, וגם בחוק יסוד: הכנסת, קיימות הוראות המגבילות לעיתים מסירת מידע מטעם עובדי ציבור לוועדה מטעמים שונים, ודאי מטעמי ביטחון המדינה אבל לא רק.

<אתי בנדלר: כך, למשל, גם לשם חיסיון שקיים בדין לא חייבים למסור מידע לוועדה מוועדות הכנסת.

<אתי בנדלר: אני אקרא את סעיף 124(א) לתקנון: "עובד, נושא משרה או ממלא תפקיד שנדרש למסור מידע לוועדה לפי סעיף 123 ימסור אותו במלואו, אלא אם כן חלים על המידע הסייגים הקבועים בסעיף 21(ב) לחוק-יסוד: הכנסת או בסעיף 42(א) לחוק-יסוד: הממשלה; ואולם חלים סייגים כאמור" – וכאן, במקרה הזה, חלו סייגים מטעמי ביטחון המדינה – "וניתן להעביר את המידע המבוקש תוך השמטת החלקים שחלים עליהם הסייגים, או להעבירו בתנאים, יועבר המידע בחלקו או בתנאים, ובכלל זה שישיבת הוועדה לא תהיה פומבית, שפרוטוקול הישיבה יהיה חסוי או שהמידע יימסר רק ליושב ראש הוועדה".

<אתי בנדלר: דהיינו, ניתן לקבוע כל מיני תנאים כדי לנטרל את החשש לפגיעה שיכולה להיווצר ממסירת המידע מטעמים שונים, כפי שאמרתי, שביטחון המדינה הוא אחד מהם, וניתן אפילו להתנות את מסירת המידע הזה בכך שהוא יימסר אך ורק ליושב-ראש הוועדה, קל וחומר שניתן לסייג את מסירת המדע או להתנות אותו לחלק מחברי הוועדה בלבד.

<אתי בנדלר: אני חייבת לציין למשל שהייעוץ המשפטי לא היה נוכח באותה ישיבה כיוון שגם לי למשל אין ככל הנראה את הסיווג הביטחוני הנדרש לצורך העניין.

שלי יחימוביץ': לא יכול להיות.

שלי יחימוביץ': ברצינות, זה לא נשמע רציני.

<אתי בנדלר: אלה הוראות ברורות בחוקי היסוד ובתקנון.

עיסאווי פריג': אז התירוץ הביטחוני תמיד מונח על השולחן, כמו גם בסעיף 52, סיווג ביטחוני פנימי.

עיסאווי פריג': תמיד התירוץ הביטחוני נמצא.

<אתי בנדלר: בסדר, אבל לצורך זה הוסמך יושב-ראש ועדה להפעיל את שיקול דעתו, יחד עם אותם חברי ועדה שכן נכחו בישיבה, כדי לומר בסופו של דבר האם עלה מתוך אותו מידע שנמסר להם בישיבה החסויה הזאת שיש צורך ביטחוני או מדיני, או שאין צורך בהפעלת סעיף 52 בשל נימוקים ביטחוניים או מדיניים.

איתן כבל: תודה, גברתי.

איתן כבל: חבר הכנסת מכלוף מיקי, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: הצעה לסדר.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, תראה, אני נכחתי בחלק מהישיבות – אלה שהשארת אותי כמובן, גם לא אפשרת לי להישאר – וראינו דיון שבעצם נסב סביב רעיון מסוים: לבחון שוב מחדש את המתווה.

מכלוף מיקי זוהר: התוצאות שלו בסופו של דבר אמורות יהיו להיות פשוטות: האם אנחנו כוועדה רוצים להמליץ לשר הכלכלה, שהוא ראש הממשלה כמובן, ליישם את המתווה למרות העניינים המונופוליים אלו ואחרים לטובת יתרונות מדיניים-ביטחוניים, או לא.

מכלוף מיקי זוהר: השאלה האם אדוני מתכוון להביא להצבעה היום את העניין הזה יחד עם המלצה שאדוני יגבש?

מכלוף מיקי זוהר: אני מתקשה להאמין שבוועדה תמצא תמימות דעים לגבי הרעיון שתביא במידה והוא לא יהיה שהוועדה כן ממליצה לשר ליישם את הרעיון של המתווה, כי אנחנו כמובן, רוב חברי הקואליציה – אני לא יכול לדבר בשם כולם – וגם אפילו חלק מהאופוזיציה, חושבים כנראה שהרעיון של המתווה כן צריך להיות מיושם בגלל השיקולים המדיניים-ביטחוניים למרות הבעיה המונופולית שקיימת.

מכלוף מיקי זוהר: אז אם אדוני מתכוון להביא רעיון שהוא מוסכם הוא עלול להיתקל בבעיה.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שהצבעה נדרשת פה ואני מקווה שאדוני יוכל להביא להצבעה משהו שהוא גם רלוונטי ותואם לדעת כל חברי הוועדה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לדעת כל חברי הוועדה – אז לא צריך הצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מקווה, אמרתי שאני מקווה.

מכלוף מיקי זוהר: לא אמרתי שזה בטוח, אמרתי שאני מקווה.

איתן כבל: תודה, מיקי.

איתן כבל: ברשותכם, אנחנו נעשה את ההליך כך: קודם כל, כיוון שחובת ההיוועצות – ותקני אותי גברתי – היא לא מול ועדת הכלכלה, אנחנו נאפשר למי מחברי ועדת הכלכלה או מי שמחליף אותם קודם כל להשמיע את התייחסותם ודברם.

איתן כבל: כמובן שיש כאן חברים כמו שלי, שהיתה פעילה לאורך כל הדיונים, שתוכל לומר את דברה ולהשפיע אל תוך קבלת ההחלטה וכך גם חברים נוספים שירצו להתייחס.

איתן כבל: יש לי רק בקשה: כיוון שאנחנו כבר בסוף אז פחות או יותר כולנו יודעים מה כל אחד ואחת מאתנו חושב, שאלת השאלות כאן היא בהיוועצות הזאת – האם 52 היה מחויב המציאות בכל הנוגע לשאלות המדיניות-ביטחוניות, כן או לא, קודם כל.

יואב קיש: חד משמעית.

איתן כבל: קודם כל, מעבר לכל התהליך כולו, זה קודם כל.

איתן כבל: זה מה שאנחנו מחויבים על פי החוק, את זה אני מתכוון להביא להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: אפשר לקבוע מועד להצבעה, אדוני?

איתן כבל: בסיום הדיון.

מכלוף מיקי זוהר: בסיום הדיון?

מכלוף מיקי זוהר: אי אפשר להגדיר שעה מראש?

מכלוף מיקי זוהר: זה נושא חשוב, זה נושא בוער.

איתן כבל: אני לא עושה פה איזה פיליבסטר או מנסה לגנוב זמן.

מכלוף מיקי זוהר: אז בוא נגיד שנתריע בפני החברים רבע שעה או חצי שעה לפני ההצבעה?

איתן כבל: בוא נגיד את זה כך, אני מניח שאנשים פה ירצו להתייחס, יהיה לפחות שעה דיון.

יוסי יונה: מיקי רוצה שקודם נצביע ואחר כך נדון.

מכלוף מיקי זוהר: בוא נקבע כדי שיהיה סדר דיון הוגן שנתריע מראש על מועד הצבעה.

איתן כבל: אני מודיע שלא תהיה הצבעה לפני 12:30, אוקיי?

אורי מקלב: הודעת על ישיבה שנייה ב-12:30.

איתן כבל: לא, בסוף אנחנו נעשה אותן יחד.

מכלוף מיקי זוהר: ואז, ב-12:30, אנחנו נבוא לדיון מחודש?

איתן כבל: לא, לא.

יואב קיש: לא, הדיון מתמשך, מי שרוצה יהיה, אתה רוצה ללכת – תלך, תחזור ב-12:30.

מכלוף מיקי זוהר: אולי נגדיר שחצי שעה מראש תתריע?

אורי מקלב: קובעים ב-12:30.

איתן כבל: מיקי, אני גם לא מתכוון עכשיו שכל אחד פה ייתן הרצאה של שעות.

יואב קיש: עד 12:30 פנוי, מ-12:30 צריך להיות פה, זה הכול.

איתן כבל: בדיוק.

איתן כבל: אם יש איזה תובנות שהן חשובות, בבקשה.

איתן כבל: תראו, אנחנו כבר אחרי הכול, אני רוצה שנתנהל באופן רגוע, מכובד, כל אחד יאמר את דעתו, נצביע על הצעת סיכום וכל אחד ילך לדרכו.

איתן כבל: אני לא עושה פה עכשיו איזה גניבות.

יואב קיש: יש הצעה, איתן?

יואב קיש: הכנת?

איתן כבל: כן, אני ארצה להביא הצעה, אני לא מעלה אותה להצבעה.

יואב קיש: אז מה אתה מעלה להצבעה?

איתן כבל: האם סעיף 52 – כן או לא.

איתן כבל: ההגדרה אומרת באופן מפורש: חובת ההיוועצות היא על פי 52 מסיבות מדיניות-ביטחוניות.

איתן כבל: חובת ההיוועצות – ראש הממשלה בא, הציג את עמדתו, אנחנו קיימנו 10 ישיבות, פלוס אחת חסויה, עכשיו אנחנו צריכים לבוא ולומר האם אנחנו מקבלים את סעיף 52 כפעולה מחויבת המציאות, או לא, זה הכול.

רועי פולקמן: כל השאר יהיה בסיכומי הוועדה.

איתן כבל: דרך אגב, אני מתכוון להניח – ואני עובד על זה – מכלול שלם של דברים שמי שירצה להצטרף לכך או להסתייג מכך יבורך, ואת זה אני רוצה להניח גם בפני חברי הוועדה.

יואב קיש: אתה תצרף את ההסתייגות כמובן גם כן?

איתן כבל: כן, כן.

איתן כבל: אבל אני רוצה לסיים היום את ההליך הראשון.

איתן כבל: את הנספח, עד הערב אני אסיים, אפיץ אותו לחברי הכנסת מחר בבוקר, מי שירצה להעיר, להצטרף וכו' – כל אחד על פי תפיסתו.

אורי מקלב: אבל, אדוני היושב-ראש, האם זו לא הצעת החלטה?

אורי מקלב: האם זה נשאר?

אורי מקלב: אנחנו מצביעים על אם לא יצא מזה שום דבר?

אורי מקלב: אתה מביא הצעת החלטה שהיתה מחויבת או לא, או שאתה מביא שתי הצעות ואתה רוצה שנצביע עליהן?

רועי פולקמן: לא, זה כזה שחור לבן.

יואב קיש: תהיה החלטה אחת שהוועדה תצביע עליה לדבריו, והדבר השני זה נספח שיושב-ראש הוועדה מגיש, מי שירצה יתייחס ומי שלא, זו לא החלטת ועדה.

אורי מקלב: אתה מביא הצעת החלטה שלך, אדוני היושב-ראש?

אורי מקלב: מישהו צריך להביא הצעת החלטה, האם זו לא הצעת החלטה?

יואב קיש: חשוב להבין מה זה המסמך שאתה מגיש.

איתן כבל: אני רוצה לתת סיכום.

יואב קיש: כראות עיניך.

איתן כבל: זה לא כראות עיני – או שיצטרפו או לא.

איתן כבל: אם זה רק אני ולא יצטרפו אלי אז זה רק אני.

אורי מקלב: אז אתה מתכונן להביא הצעת החלטה שלך ואתה תעמיד את זה להצבעה?

רועי פולקמן: אין הצבעה, זה סיכום.

איתן כבל: אני אסביר, זה לא כזה מסובך.

אורי מקלב: הוא כן אמר שהוא מצביע.

אורי מקלב: על 52 אתה מביא הצעת החלטה?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: חברי חבר הכנסת מקלב, אני רציתי לעשות הליך אחר, הבנתי שיש רצון לקיים הצבעה אז ההצבעה היא קודם כל על מה שאני מחויב – 52 כן, 52 לא.

איתן כבל: קודם כל אני אקריא את ההצעה, מי שירצה להקריא הצעה אחרת – אין לי בעיה.

איתן כבל: מעבר לכך, אני עשיתי סיכום של כל התהליך על כל המתווה כולו, סביב 52 ונקודות מרכזיות שהועלו על-ידי היועצת המשפטית ועל ידי גורמים נוספים.

איתן כבל: אני אבקש את ההצטרפות של חברי הוועדה להליך הזה ואם ירצו להצטרף יבורכו, זה הכול, להוסיף, לגרוע, או כל מיני דברים מהסוג הזה.

איתן כבל: חבר הכנסת פרי, בבקשה, חבר הכנסת חאג' יחיא אחריו.

איתן כבל: כולם ידברו.

יעקב פרי: כדרכי, ועל מנת שהוועדה תצליח להצביע, קודם כל, אני הייתי נגד הצבעה כי חשבתי שאין צורך לשקף את עמדתה של הוועדה, מי שמצטרף אליה מצטרף ומי שלא מצטרף לא מצטרף.

יעקב פרי: אבל היות, אדוני היושב-ראש, והחלטת להצביע, אני חושב שנכון להצביע האם סעיף 52 היה מחויב או לא מחויב, רק על הנושא הזה.

יעקב פרי: אני מוכרח לומר שאני לא השתכנעתי במהלך כל הדיונים שסעיף 52 היה מחויב.

יעקב פרי: יתכן ומישהו יחליף אותי אבל אני אצביע נגד הנושא של השימוש ב-52.

יעקב פרי: אני רוצה רק להבהיר שזה לא משקף - - -

איתן כבל: ואתה היית גם בישיבה הסגורה, ראוי לציין.

יעקב פרי: נכון.

יואב קיש: לפני רגע אמרת שהיא לא היתה חשובה.

איתן כבל: סליחה, אמרתי שהיא לא שינתה, אני אומר שלא היה בה משהו שהוא מהותי.

איתן כבל: אבל ציינתי את העובדה כי הוא היה גם בדיון הסגור, זה הכול.

יעקב פרי: זה לא משקף את עמדתי לגבי כלל מתווה הגז.

יעקב פרי: אני מוכרח לומר את זה ואני רוצה לומר את זה באופן מודגש, יש לי הרבה מאוד הערות לגבי מתווה הגז, את רובן הערתי במהלך הדיונים בישיבה, אם זה פיתוח "ליוויתן", אם זה הצינור, אם זה כמויות הייצוא, אם זה המחירים, ההצמדה, את רוב הדברים אמרתי ואני לא אחזור עליהם.

יעקב פרי: אם היתה נערכת הצבעה לא רק על סעיף 52 אלא גם על סעיפי המתווה אני הייתי נמנע.

יעקב פרי: אני רוצה לומר את זה בקול רם באופן ברור.

יעקב פרי: אם ההצבעה היא רק אם סעיף 52 מוצדק או לא מוצדק, אני, או מי שיחליף אותי, נצביע נגד.

יעקב פרי: תודה.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת פרי.

איתן כבל: חבר הכנסת עיסאווי פריג', בבקשה.

עיסאווי פריג': שלום לכולם.

עיסאווי פריג': למען האמת אני אגיד את עמדתי מהסוף ואנמק אותה כדי שהדברים יהיו ברורים.

עיסאווי פריג': אני נגד השימוש בסעיף 52, לא השתכנעתי, זה ברור מאליו, אבל אני שוב רוצה לחזור לסוגיה הביטחונית שאנחנו מעלים.

עיסאווי פריג': כל פעם שרוצים לעשות מעקף כלשהו מביאים את התירוץ הביטחוני.

עיסאווי פריג': ב-99% מהסוגיות בכנסת מביאים את התירוץ הביטחוני.

עיסאווי פריג': גם בוועדה הכלכלה, שהתחלתי ואמרתי את זה, התירוץ הביטחוני היה מעקף וסיבה לקיום ישיבה חסויה ואני מתנגד לכך.

עיסאווי פריג': אני חושב שבשם הביטחוניזם הזה אנחנו צריכים להגיד: די, חברים.

עיסאווי פריג': אני, כחבר כנסת, כנבחר ציבור, כערבי, זכותי ומחובתי שתהיה לי אמירה ברורה על סוגיות הרות גורל בחברה שלי, שאני חלק ממנה.

עיסאווי פריג': לשם כך אני אומר את זה בקול רם:

עיסאווי פריג': הנימוק הביטחוני הזה שדוחה הכול – אנחנו צריכים לשים לזה סוף פעם אחת ולתמיד.

עיסאווי פריג': לא הכול בשם הביטחון.

עיסאווי פריג': יש דברים אחרים ואני חושב שדרישת הממשלה וראש הממשלה היא טריק בכדי להעביר את זה.

עיסאווי פריג': עמדתי היא נגד, אני נגד סעיף 52 ומצטרף לידידי יעקב שסוגיית המתווה היא סוגיה אחרת שהיא לא הנושא.

עיסאווי פריג': לשם כך, אדוני, אני מצביע נגד ואני מבקש ממך שוב לשקול, כי קיום הדיון החסוי – למרות ששמעתי מהיועצת המשפטית את סעיף 124 בתקנון – לא השתכנעתי, אני חושב שנפל כאן משגה שיש לתת את הדעת עליו בנושאים הבאים.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

איתן כבל: חבר הכנסת חאג' יחיא, ואחריו חברת הכנסת נורית קורן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד היושב-ראש, יש שני דברים במתווה הזה: דבר ראשון, סעיף 52.

עבד אל חכים חאג' יחיא: סעיף 52, לפחות - - -

מכלוף מיקי זוהר: אני מחליף את נאוה, איתן.

באסל גטאס: מה זה, עושים דיון על מי מחליף את מי?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מיקי, לפחות היית מחכה עד שאני אסיים משפט.

עיסאווי פריג': אני לא מבין, הבן אדם מדבר ואתה אומר מי מחליף?

עיסאווי פריג': מה זה?

עיסאווי פריג': מה קרה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפחות היית מחכה עד שאני אסיים את דברי כי אתה נכנסת לתוך דברי.

מכלוף מיקי זוהר: אני מתנצל, לא התכוונתי להפריע לך.

יואב קיש: בסדר, הוא התנצל, הוא לא שם לב.

איתן כבל: חברים, בבקשה, תנו לחאג' לדבר.

מכלוף מיקי זוהר: אני גם בעד שתקבל סיווג ביטחוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני לא צריך, אני לא רוצה גם, כי ביום שכולם מקבלים אז כל הדיונים החסויים האלה מתבטלים, אז בוא לא נתחכם.

מכלוף מיקי זוהר: לא, אני נגד שתקבל סיווג ביטחוני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר לך, אני לא רוצה לקבל ובמידה ונהיה מדינה מתוקנת, כל הדיונים החסויים האלה בוועדת כלכלה ואחרים, יהיו מיותרים, אז בוא נתקדם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הפן הראשון זה העניין של 52, אני סומך על מה שאמרת, שבדיונים החסויים לא היתה עוד תוספת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר, אני סומך על הדעה שלך שאתה אומר שהדיון הסגור, החסוי, לא הוסיף לעניין עצמו הרבה דברים שאפשר בגינם לשנות את העמדה.

איתן כבל: חד משמעית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חד משמעית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בדיונים – נכון שלא נוכחתי בכל הדיונים אבל עקבתי אחריהם, כשחלק מהם התקיימו הייתי חולה וראיתי אותם בטלוויזיה, כך שעקבתי גם אחרי הדיונים שלא הייתי בהם – אני לא השתכנעתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: גם כראש הממשלה הגיע הוא התפתל פה, מרח שם, חזר עם אותן תשובות, העביר את הזמן עם אותן תשובות שנתן בהרצאה הראשונה שלו ומזה לא השתכנעתי שיש מקום.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במיוחד כל התירוצים על מצרים, על ירדן, על הרשות הפלסטינית ועל הסיכויים, אחרי שמחליטים, שיכולים להתגשם עם טורקיה, שלא מסתמכים עליהם אבל, הנה, היום יש את הבעיה בין טורקיה לרוסיה, ואנחנו רואים שגם גם אנחנו יכולים להסתמך, אז בקטע הזה אני לא שוכנעתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר, יש את ההליך הנכון, ההגבלים העסקיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ביום שהתפטר או פוטר הממונה, היה מספיק זמן כדי למנות מישהו אחר במקומו וללכת בהליך הנכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל, בנוסף, למרות שאני משוכנע בסוף שההתייעצות היא רק בגלל החוק וראש הממשלה, בהיותו שר הכלכלה, יחתום על המתווה – זה מה שאני משוכנע כי אנחנו לא יכולים לחייב אותו – אני מבקש שמהוועדה הזאת תצא המלצה לפחות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: היו הרבה דברים שאמרו: אין לנו כסף, אין לנו כסף וראש הממשלה על דוכן המליאה אמר שיהיו לנו מאות מיליונים או מיליארדים שיכנסו לקופת המדינה בגלל הגז וכל עוד שאנחנו לא חותמים אנחנו רק מעכבים אותם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לי יש שתי בקשות שיהיו המלצות הוועדה: הראשונה, היות ויש לנו את ההכנסה אחרי 67 שנים, שמתווה הגז יהיה סיבה שנגיע לשוויון של האזרחים הערביים במדינה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו את הכסף ויש את האפשרות אז אני מבקש שזו תהיה המלצה ואם אתה יכול להכניס את זה גם בסיכומים שלך שאני גם אתמוך בהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: שניים, החוק שנפל רק לפני ימים ספורים, לפני שבועיים בערך, פחות, של השוואת קצבת הנכות לשכר המינימום, אני חושב ש-5-6 מיליארדים שיש במתווה הגז מהכנסות המדינה, את הכסף הזה כדאי גם - - -

נורית קורן: אז תאשר את המתווה, תאשר את המתווה – יהיה כסף, נשלם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר, המתווה כבר ייחתם כי מה שאנחנו נעשה פה זו המלצה וזה לא מחייב, אמרתי את זה, אם לא שמעת אז אני חוזר על זה.

נורית קורן: שמעתי, אבל אני רק אומרת:

נורית קורן: תצביע בעד ייכנס כסף.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מדבר על שוויון לאזרחים הערבים שיהיה בתוכנית של 10 שנים.

איתן כבל: חברים, עלינו מדרגה בדיון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אומר שיהיה בתוכנית של 10 שנים, שתהיה החלטה שבסוף 10 השנים יהיה שוויון, שלא יהיה בתקציב 2016, שיהיה ב-2017, עניין השוואת קצבת נכות וגם קצבת זקנה.

איתן כבל: חאג', תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש כסף.

נורית קורן: אין.

מכלוף מיקי זוהר: תתגייסו לצה"ל, שכר החיילים עלה.

איתן כבל: חברים, די, נו, עשו לי טובה, בואו לא ניקח את זה לדיון הזה, די.

באסל גטאס: חאלס עם הדמגוגיה הזולה הזאת, רק ניגוח.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מיקי, אנחנו יושבים עכשיו בישיבה רצינית ושטויות לא צריך לדבר.

איתן כבל: חברים יקרים, בואו נעבור לשלב שאנחנו מכבדים האחד את השני.

איתן כבל: חברת הכנסת נורית קורן, בבקשה.

נורית קורן: אני חושבת שמאוד חשוב ומחויב המציאות שהשר יפעיל את סעיף 52.

נורית קורן: אני חושבת שסוף סוף הגיע הזמן שהמתווה יצא לדרך ואנחנו נוכל לתת לקצבאות, לרווחה, לחינוך, לכל הדברים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה לשמוע התחייבות.

נורית קורן: המדינה יהודית ודמוקרטית וזה שאתה יושב פה זה אומר שאנחנו מדינה מתוקנת.

עיסאווי פריג': מה, את עושה לו טובה?

עיסאווי פריג': מה זה צריך להיות?

עיסאווי פריג': איזה משפט זה?

שלי יחימוביץ': הוא לא צריך להגיד תודה על זה שהוא יושב פה, סליחה.

עיסאווי פריג': מה זה "תגיד תודה שאתה יושב כאן"?

עיסאווי פריג': מה, את עושה לו טובה?

נורית קורן: זה רק מראה שאנחנו מדינה מתוקנת, מדינה מתוקנת ובוא נסיים את הסאגה הזאת של הגז והגיע הזמן לאשר את זה למרות המונופול, למרות הכול ונצא לדרך, לדרך חדשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל המסקנה שלך לא נכונה בכלל.

נורית קורן: נוכל לשלם קצבאות, נוכל לשלם הכול.

איתן כבל: תודה, נורית.

איתן כבל: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

שלי יחימוביץ': חבר'ה, אתם מתבקשים להשתחוות בכל פעם שאתם מגיעים לכנסת ולהגיד תודה.

נורית קורן: לא צריך, אני לא אמרתי את זה, שלי, אל תוציאי דברים מהקשרם.

נורית קורן: זה שיושבים פה מכול הדעות ומכל המגזרים זה אומר שאנחנו מדינה דמוקרטית.

שלי יחימוביץ': הם יושבים פה בזכות ולא בחסד.

נורית קורן: שלי, אל תוציאי את זה מהקשרו, אני אמרתי שזו מדינה דמוקרטית.

איתן כבל: נורית, תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת יואב קיש, בבקשה.

יואב קיש: אני רוצה להתייחס לסעיף 52, הוא סעיף של שתי שורות, אני מקריא אותו ברשותכם, סעיף 52 לחוק: "השר רשאי, לאחר התייעצות עם ועדת הכלכלה של הכנסת, לפטור הגבל עסקי מהוראות חוק זה, כולן או מקצתן, אם הוא סבור שהדבר דרוש מטעמים של מדיניות חוץ או בטחון המדינה".

יואב קיש: אני רוצה לציין שדיויד גילה בתפקידו ישב פה באחד הדיונים ואמר שעוד ב-2013 הנושאים המדיניים והביטחוניים היו גם מונחים על שולחנו וגם הוא שקל אותם ולקח אותם לתשומת לבו.

יואב קיש: זאת אומרת, לבוא ולהגיד שכל מתווה הגז לא קשור לנושאים - - -

איתן כבל: דרך אגב, הוא לא אמר את זה וקראנו את הפרוטוקול, הלכנו לוודא, אמיתי.

יואב קיש: אני שמעתי אותו אומר.

איתן כבל: יכול להיות לא בדיונים, יכול להיות במקום אחר.

יואב קיש: פה בדיון, אז אני מבקש אם אפשר לקבל את הדברים שלו מהפרוטוקול, אני שמעתי אותו אומר את זה.

שלי יחימוביץ': הוא אמר שהוא לקח בחשבון את כל השיקולים והוא לא שוקל רק סיבה של הגבל עסקי והוא רואה את התמונה הגדולה, הוא אמר את זה.

יואב קיש: הוא אמר גם שיקולים מדיניים וביטחוניים.

שלי יחימוביץ': לא.

יעל כהן-פארן: הוא דווקא הכניס את זה לתוך השיקולים שלו, יואב.

יואב קיש: בואו לא נתווכח, תוציא את זה ונשמע.

איתן כבל: קודם כל, ייאמר שהוא לא עסק בכלל בנושאים ביטחוניים והוא התייחס לנושאים המדיניים.

יואב קיש: אני רוצה לשמוע את הציטוט, תביא, אני שמעתי את זה פה וזה מה אני יודע.

איתן כבל: אוקיי, אנחנו נוציא את זה.

יואב קיש: יפה.

יואב קיש: אני רוצה לציין שעצם כך שהתקיים דיון סגור, כפי שטענת, מעיד שמן הסתם יש נושאים ביטחוניים ומדיניים שיש להם משמעות ולכן עשו פה דיון סגור.

איילת נחמיאס ורבין: זה מעיד על כך שראש המוסד לא רצה להופיע.

באסל גטאס: גם הרמטכ"ל לא בא.

יואב קיש: אני רוצה לציין שישב פה המשנה ליועץ המשפטי, אבי ליכט, והיה פה המשנה לממונה על ההגבלים, עו"ד אורי שוורץ, ומשניהם שמענו בצורה מאוד ברורה את ההתייחסות והמשמעות והחשיבות לנושאים המדיניים והביטחוניים, גם אם יש פה אנשים שזה לא מצא חן בעיניהם.

יואב קיש: יש לי שני נושאים שאני רוצה להעלות וחשוב לי שתתייחס אליהם, בבקשה, יושב-ראש הוועדה.

יואב קיש: יש פה מכתב שחשבתי להעלות אותו להצבעה אבל אני מבין שתהיה רק הצבעה אחת אז אני לא הולך להעלות את המכתב להצבעה אבל זה חצי עמוד שאני רוצה להקריא.

יואב קיש: חתומים עליו שישה מחברי הוועדה, מתוך ה-13.

יואב קיש: השישה הם: חבר הכנסת מיקי זוהר, חבר הכנסת רועי פולקמן, חברת הכנסת נאוה בוקר, חבר הכנסת יואב בן צור, חבר הכנסת אורי מקלב וגם אני.

יואב קיש: אני מקריא אותו: "דעת חברי ועדת הכלכלה לשימוש בסעיף 52" – דרך אגב, אני אשמח אם מישהו נוסף מהחברים יצטרף למכתב – "אנו חברי ועדת הכלכלה החתומים על מכתב זה, בהמשך לדיונים שנערכו בוועדה בנושא הפעלת סעיף 52 ועם סיום ההתייעצות מבקשים להבהיר כי: מצאנו שבנושא מתווה הגז ישנם הקשרים ברורים לביטחון אנרגטי, ביטחון לאומי והשפעה על מדיניות החוץ של מדינת ישראל שמצדיקים את השימוש בסעיף 52.

יואב קיש: בזאת אנו מקבלים בהבנה את העמדות המשפטיות שהוצגו בפנינו על ידי המשנה ליועץ המשפטי לממשלה, עו"ד אבי ליכט, ועמדת הנציג הממונה על ההגבלים העסקיים, עו"ד אורי שוורץ, זאת ללא קשר לתמיכתנו או הסתייגותנו מהמתווה או מחלק מהסעיפים המופיעים בו.

יואב קיש: אנו סבורים שלאחר מספר שנים של דיונים ולאחר שבחודשים האחרונים נדון המתווה בהרחבה בוועדת הכלכלה, לאחר השימוע הציבורי, כולל הדיון בשימוש בסעיף 52 ולאחר אישור המתווה בקבינט המדיני-ביטחוני, במליאת הממשלה ובמליאת הכנסת, יש מקום לסיים את שלב הדיונים ולצאת לפיתוח מעשי של מאגרי הגז ללא עיכובים נוספים".

יואב קיש: אני מבקש לצרף את המכתב הזה גם להודעת הסיכום שלך כהמלצה לראש הממשלה ואני גם אשמח אם מי מחברים נוספים של הוועדה יהיה מוכן להצטרף.

יואב קיש: אני אפיץ את זה בסוף הדיון.

איתן כבל: תודה, יואב.

אורי מקלב: טוב שהיושב-ראש נותן גם לדבר, אמנם חתמנו אבל יש לנו גם מה להוסיף בעניין.

איתן כבל: ברור, זה שהוא הקריא לא מונע ממך לדבר.

אורי מקלב: אני רגיל דווקא שכשאני חותם אני קודם כל מסביר למה אני חותם.

יואב קיש: אני רק רוצה לציין דבר אחד ובזה אני מסיים.

יואב קיש: איתן, זו שאלה אליך: אנחנו נצביע פה על השימוש בסעיף 52, האם הוועדה ממליצה או לא ממליצה, זו ההצבעה היחידה, בנוסף אתה רוצה לצרף הודעת סיכום?

איתן כבל: כמו שאתה מצרף את זה, אני רוצה לצרף.

יואב קיש: אני החתמתי את החברים כי ראו את ההודעה שלי, כרגע, להבנתי רק אתה חתום על המכתב.

איתן כבל: ודאי, אני אעביר את זה.

איתן כבל: ברשותך, אין מצב שאני לא אעביר את זה בין כל החברים, אין סרט כזה.

דב חנין: יואב, אנחנו נשמח להצטרפותך, שיהיה ברור.

יואב קיש: יהיו לי מן הסתם הסתייגויות אבל יכול להיות.

איתן כבל: אתה לא מכיר אותי יואב, חס וחלילה, לא יהיה כדבר הזה.

יואב קיש: תודה רבה.

איתן כבל: בבקשה, חבר הכנסת יוסי יונה, ואחריו חברת הכנסת איילת נחמיאס.

יוסי יונה: אדוני היושב-ראש, עמדתי בעניין הזה היא צפויה וברורה, אני סבור שגיוסו של סעיף 52, שבאמצעותו מבקש ראש הממשלה, שר הכלכלה, להפקיע את סמכויותיו של הממונה על ההגבלים, אינו מוצדק בנסיבות שהוצגו בפנינו, בפני ועדת הכלכלה, בדיונים הממושכים שהתקיימו כאן.

יוסי יונה: בכל זאת אני רוצה לנמק בקצרה מדוע אני אוחז בעמדה הזאת.

יוסי יונה: סעיף 52 בהגדרה עוסק בשיקולים ביטחוניים-מדיניים שגוברים על שיקולים אחרים, זה אופיו, זה טבעו וזה מה שעומד בבסיס הסעיף הזה.

יוסי יונה: כלומר, גם כשיש איזשהו מאזן בין השיקולים האחרים ועל פניו גם אם יש איזשהם ליקויים במאזן השיקולים, הרי שרשאי ראש הממשלה בשל שיקולים ביטחוניים-מדיניים כאלה ואחרים להכריע – כפי שציינתי גם בדיון שנוכח כאן ראש הממשלה – במובן של איזשהו אובר-רולינג או קלף מנצח, שיש בידו איזשהו ג'וקר שהוא יכול להשתמש בו ולבוא ולומר: אוקיי, הונחו בפני השיקולים הללו אבל עדיין קיימים שיקולים ביטחוניים אחרים שבאמצעותם אני נוטל את סמכויות הממונה על ההגבלים.

יוסי יונה: והנה, קרה דבר מאוד מאוד מעניין בישיבה האחרונה בנוכחותו של ראש הממשלה, עמד ראש הממשלה וגם שר הכלכלה ואמרו: לא, ההסכם הוא טוב, על פניו הם שמטו את השטיח תחת השימוש של הסעיף הזה ואמרו: ההסכם הוא טוב, נקודה, ולכן אני משתמש בסעיף 52 כדי להעביר אותו.

שלי יחימוביץ': כי זה מה שיש לי.

יוסי יונה: שזה מה שיש לי.

יוסי יונה: אני חייב לומר שקרה דבר מאוד מעניין ואני פונה במיוחד למיקי, ליואב ולדוד ביטן, שלא נמצא כאן, שלאורך כל הדיונים הם הסו את המשתתפים ואמרו על סעיף 52.

איתן כבל: בגלל סעיף 52.

יוסי יונה: ואמרו: כבודכם, מה אתם מבינים בביטחון?

יוסי יונה: מה אתם מבינים בשיקולי מדיניות?

יוסי יונה: והנה, בא ראש הממשלה בישיבה האחרונה ואמר לידם: אני לא מציין שום שיקולים שהם חורגים מעבר למה שעלה בפני הוועדה.

יואב קיש: אתה כנראה לא שמעת מה הוא אמר.

יוסי יונה: אתה, יואב קיש, גם עכשיו ציינת, שהיתה הישיבה בנוכחותם של מספר מצומצם של אנשים ושם עלו נימוקים שכאלה, אז תחליטו: או שמצד אחד אתם טוענים שישנם נימוקים ביטחוניים-חשאיים שאנחנו לא מודעים אליהם, שבגינם - - -

יואב קיש: לא צריך להחליט, זה מה שאמרו כל הזמן, זה מה שראש הממשלה אמר כל הזמן, אתה לא הבנת כנראה.

יוסי יונה: לא, סליחה, ראש הממשלה אמר באופן חד משמעי - - -

עיסאווי פריג': הוא דיבר על האסדות במים הכלכליים.

יוסי יונה: שבעצם מאזן השיקולים שהוצגו בפני הוועדה הם הם, וכשהוא הציג אותם בוועדה ולא עלה מבחינתנו שום שיקול שהוא חריג וביטחוני שהוא מעבר לשיקולים שהוצגו בפני הוועדה.

יואב קיש: אתה שמעת מה שאני שמעתי?

יואב קיש: יש לי הרגשה שאתה שומע דברים אחרים.

יוסי יונה: כן, אני הייתי כאן ואחרים שמעו.

באסל גטאס: פשוט הוא אומר:

באסל גטאס: אם ההסכם הוא טוב אז אתה לא צריך להפעיל את 52.

מיכל רוזין: אתה לא מתייחס לעובדות פה, אתה רק מבלבל אותנו.

איתן כבל: מיכל, גטאס, יש פרוטוקול, מה כל כך מסובך?

איתן כבל: אנא קראו את הפרוטוקול.

יואב קיש: ולכן כל זה יגיע לבג"ץ מן הסתם.

יוסי יונה: מן הסתם.

יוסי יונה: אז לכן אני רוצה לסכם את דברי ולומר, משעה שהשימוש בסעיף הזה לא נעשה על בסיס שום שיקול שהוא חורג באופן ברור מהשיקולים שהוצגו בפני הוועדה, הרי שההצדקה לשימוש בסעיף 52 בטלה.

יוסי יונה: ולכן אני מצטרף לאלה שטוענים גם בשלב ההצבעה שהשימוש הוא בלתי מוצדק ולכן אני אהיה נגד.

איתן כבל: ברשותך, אני רק רוצה להגיד תודה מקרב לב, לפחות ממני, לחבר הכנסת פרי על השותפות הפעילה מאוד בתוך דיוני הוועדה.

מיכל רוזין: אנחנו נפרדים ממנו?

איתן כבל: לא, הוא פשוט טס.

איתן כבל: חברים, הוא עשה עבודת קודש, תודה לך מקרב לב.

שלי יחימוביץ': אני רוצה להצטרף לדברים, פרי, תודה.

עיסאווי פריג': איתן, יש לי שאלה בעקבות מה שיוסי אמר ויואב הגיב לו.

עיסאווי פריג': אני שואל, בדיון עם ראש הממשלה שהתקיים באולם "נגב" ולגבי האמירה: תאמינו לי, יש אלמנטים ביטחוניים ודיבר על האסדה והמים הכלכליים של המדינה, ברצוני לשאול שאלה: האם אזרחי מדינת ישראל הם שמשלמים את ההגנה על האסדות של תשובה ושות'?

איילת נחמיאס ורבין: כן.

איתן כבל: חד משמעית.

יעל כהן-פארן: זה מהתמלוגים.

מיכל רוזין: החיילים שלנו מגנים על האסדות.

עיסאווי פריג': בסדר, רק שהדברים יהיו ברורים.

איתן כבל: אוקיי, העניין ברור.

איתן כבל: סיימת, יוסי?

יואב קיש: חשבתי שאתם לא רוצים שיגנו על זה.

עיסאווי פריג': לא, הוא לא משתתף בפיתוח טילים - - -

איתן כבל: חברים יקרים, אנחנו לא קבענו אם זה טוב או רע, השאלה היתה שאלה עובדתית, השבנו עליה באופן עובדתי, זה הכול.

יואב קיש: גם "כיפת ברזל" מגנה על כל מיני מתקנים, על חברת - - -

חיים ילין: אבל הם לא של תשובה, הם של ארצות הברית.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה, אבל אנחנו כן מממנים את ההגנה על מטוסי חברות ישראליות, כי אין מה לעשות, אחרת הם לא יוכלו לעמוד בזה.

איתן כבל: סליחה, חברים, אני רוצה להקריא לידידי, חבר הכנסת יואב קיש, את ההתייחסות של פרופ' דיויד גילה.

איתן כבל: היו"ר איתן כבל: "בנקודת האיזון זה הסיפור הגדול, שבסוף אמרו האם עקב או בגלל העובדה שנראה לאן אתה מוליך את עמדתך.

איתן כבל: .." – לא משנה, דיויד גילה: "אני לא שמעתי על בעיה ביטחונית, שמעתי על בעיה של יחסי חוץ כבר מההתחלה.

איתן כבל: כלומר, חייבים להודות שזה הוצג וזה היה על השולחן.

איתן כבל: אני חושב שמהכיוון של משרד ראש הממשלה ומשרד החוץ והמל"ל שיש עניין גיאופוליטי, יש עניין של יחסי חוץ, ארצות הברית, ירדן, של הרשות הפלסטינית, מצרים...".

יואב קיש: נו?

איתן כבל: אתה התייחסת לענייני הביטחון, אמרתי כבר בדבריך שהיתה התייחסות ליחסי חוץ.

יואב קיש: אני רוצה את כל מה שהוא אמר.

איתן כבל: אין בעיה, אתה יכול לקחת את זה.

איתן כבל: מרגע זה אני מפסיק להיות אחראי על הארכיון, מי שרוצה מוזמן להיכנס ולראות.

איתן כבל: תודה לחבר הכנסת יוסי יונה.

איתן כבל: חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: קודם כל, אני מוכרחה לפתוח באיזושהי מילת כבוד לך, איתן, על ההתנהלות.

איילת נחמיאס ורבין: בסך הכול, למעט רגעים מסוימים של מתחים פה, והם מתחים טבעיים בעבודה הפרלמנטרית הזאת ובסיטואציה הזאת, אני חושבת שזה לא טריוויאלי ותודה רבה.

איתן כבל: תודה.

איילת נחמיאס ורבין: ישבתי בשבוע שעבר בוועדת הכלכלה מול ראש הממשלה ואמרתי שבאתי באמת בלב פתוח ובנפש חפצה לשמוע את מה שיש לו לומר בנושאים הביטחוניים, יואב, באמת כדי להבין.

איילת נחמיאס ורבין: כשהוא דיבר על המים הכלכליים, קודם כל אנחנו צריכים להבין, יואב, אני חושבת שכולנו יודעים את זה הרי וגם אמרתי את זה בדברי, יש לנו סיבה טובה להגן על המים הכלכליים של ישראל, כמו שיש לנו סיבה טובה, כפי שאנחנו יודעים, להגן על השטח האווירי של מדינת ישראל, זה נכון מאלף ואחת סיבות.

איילת נחמיאס ורבין: שאלתי אותו את השאלה – והוא לא ענה לי על השאלה הזאת, אפילו לא קרוב לכך, בניגוד לדברים אחרים שהוא לפחות ניסה, כמו העסקת עובדים ורכש גומלין, ניסה אבל לא באמת ענה לי – אמרתי לו: הרי לא היית צריך לעשות את כל הלגו הזה של נבצרות שרים והעברת שרים מתפקידם וכל המשחקים המיותרים האלה אם פשוט היית ממנה ממונה על ההגבלים העסקיים בזמן, נותן לו לעבור על המתווה, כל הפיאסקו הזה הרי היה נחסך לא רק ממך וממני, היה נחסך ממנו קודם כל.

איילת נחמיאס ורבין: על זה הוא לא ענה לי, למה הוא בעצם לא מינה ממונה על הגבלים עסקיים.

איילת נחמיאס ורבין: כי גם אם יש נושאים ביטחוניים – ואני אמרתי את זה גם בוועדה – אני מקבלת את זה שיש שיקולים ביטחוניים ובוודאי שיקולים של יחסי חוץ – אבל האם זה עולה כדי הפעלת סעיף 52 זאת שאלה נפרדת לחלוטין.

יואב קיש: למה, מי קובע את הקריטריון?

יואב קיש: מי קובע?

יואב קיש: כתוב "שיקולים קריטיים", הקראתי לך את הסעיף.

איילת נחמיאס ורבין: יואב, אני אענה לך.

איילת נחמיאס ורבין: הוא ישב מולנו, הוא דיבר על הירי על האסדות, הרי הירי לא היה מכוון דווקא על האסדות.

איילת נחמיאס ורבין: אתה יודע מה, נניח אפילו שכן, כל נקודה במדינת ישראל, תסלח לי, מכוון אליה כנראה – מבלי להפחיד את אזרחי ישראל כמובן – בכל נקודת זמן מכוון על המים הכלכליים שלנו, על השטח האווירי שלנו ועל אזרחי ישראל, מכוון משהו.

יואב קיש: אז אין חשש ביטחוני שיש לנו רק שדה אחד, "תמר", עם אסדה אחת?

דב חנין: יואב, למה אתה מפריע?

דב חנין: באמת, זה דיון סיכום.

איילת נחמיאס ורבין: יואב, זאת האמת, נו, זה לא עניין של סיווג ביטחוני.

איילת נחמיאס ורבין: זה לא סיווג ביטחוני, יואב.

איתן כבל: איילת, ברשותך, אני כבר נותן לך.

איתן כבל: חברים, אני רוצה לבקש באמת, בבקשה, במחילה, כבר עשינו את כל הדרך הארוכה, עשינו אותה הכי מכובד בעולם, זה כבר לא הזמן להתווכח, בואו נאפשר לכל אחד לדבר, גם אם השני לא מסכים אתו, זו אמירה לסיכום, גם היא נוגדת את העמדה האחרת.

איתן כבל: אתה כבר הקראת, יואב, את עמדת לפחות שישה מתוך החברים, אז ברשותך, אני רק מבקש לא להתפרץ פה לדברים, שכל אחד יגיד את עמדתו, זה הכול, פשוט מאוד.

איתן כבל: בבקשה, איילת.

איילת נחמיאס ורבין: ולכן, אני באמת מצטערת, במידה מסוימת אולי היה יותר נוח, לפחות לחלק מאתנו, אילו היה מצליח ראש הממשלה לשכנע אותנו שהעובדה שאין ממונה על ההגבלים העסקיים על מנת שיבחן את המתווה, עולה כדי הצדקה של סעיף 52.

איילת נחמיאס ורבין: אני לא הצלחתי להשתכנע בדבר הזה.

איילת נחמיאס ורבין: יש לי בקשה לחברי הקואליציה, יואב, אתם כולכם אנשים ערכיים ואני באמת מעריכה ומכבדת אתכם, יש לי בקשה אישית - - -

מיקי רוזנטל: אל תגזימי.

מכלוף מיקי זוהר: אתה איש ערכי, מיקי.

איילת נחמיאס ורבין: יש לי בקשה ערכית אליכם: אני שאלתי את ראש הממשלה, מלבד השאלה לגבי הממונה על הגבלים עסקיים, שאלתי אותו על העסקת עובדים ישראליים ושאלתי אותו על רכש גומלין.

איילת נחמיאס ורבין: ראש הממשלה ענה לי בדרך שלו, אחרי התייעצות עם שר האנרגיה: אין ספינות, אין צינורות.

איילת נחמיאס ורבין: תקשיבו לי טוב, כולנו יודעים, בוודאי אלה שהגיעו מהמגזר העסקי – אין שום בעיה לעשות רכש גומלין מכול מיני סוגים, זה כולל מחקר ופיתוח, זה כולל קסדות, זה כולל נעליים, זה כולל מדים, זה כולל מיליון ואחד דברים.

איילת נחמיאס ורבין: רכש הגומלין במתווה הזה לא יכול להגיע רק כדי 6%.

איילת נחמיאס ורבין: הדבר השני הוא חיוב העסקת עובדים.

איילת נחמיאס ורבין: יו"ר ועדת הכלכלה התחייב לעשות דיון נפרד בנושא הזה אבל אני פונה אליכם כי אני יודעת שאתם אנשים ערכיים, לכן אסור להשאיר את זה לא מטופל.

איילת נחמיאס ורבין: תודה רבה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: חבר הכנסת רועי פולקמן, ואחריו חבר הכנסת דב חנין.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, קודם כל, אני גם כן למדתי הרבה בדיון הזה ואני חושב שהחשיבות בין השאר, מעבר לדיון הספציפי במתווה ובסעיף 52, היא שיש כאן איזשהו עניין היסטורי בהקשר של השימוש בסעיף ולכן אני חושב שלדיון שהתקיים פה ישנה חשיבות מעבר לנושא הנקודתי של המתווה אלא בעצם השימוש.

רועי פולקמן: השאלה שעמדה בדיון כאן היתה האם יש הצדקה לעקוף את שיקולי התחרות משיקולי חוץ וביטחון, זו מהות הסעיף הזה בחוק, אבל גם אפשר לשאול הפוך בדיון הזה והאם עצם זה שהשתמשנו ב-52 פוגע בתחרות.

רועי פולקמן: אני רוצה לומר שהתחושה שלי בדיון היתה שלא שרוב הדיון שהתנהל כאן, שהיה רחב מאוד וחשוב מאוד, לא היה דיון על האפשרות לייצר תחרות.

רועי פולקמן: כלומר, גם האלטרנטיבות שהוצגו פה על ידי חלק מחברי הוועדה, גם טרכטנברג וגם אחרים שהציגו כאן לצורך העניין מתווים חלופיים, היו סוג של הסכמה שהבעיה שאין תחרות היא עובדה.

רועי פולקמן: כלומר, ככל הנראה אין פה תחרות.

רועי פולקמן: בתוך הדבר הזה, השיקול של התחרותיות, בעיני, משמעותו הופחתה ולכן זה מחזק את היכולת, כי חלק מהדיון היה על האיזונים ועל המידה, כמה שיקול ביטחוני או מדיני צריך כדי לגבור על העניין התחרותי.

רועי פולקמן: התחושה שלי בדיון היתה כאן שעל התחרות אנחנו לא מפצחים, יש הרבה בעיות אחרות במתווה הזה אבל התחרות היא לא הדיון, האם צריך להיות פיקוח על המחירים, האם צריך סנקציות ועוד ועוד, ולכן אני אומר, המידתיות הנדרשת שאני מבין שהוועדה הזאת היתה צריכה להוכיח כדי לעקוף את סוגיית התחרות – כי כל מה שהממונה על ההגבלים עוסק בו זו תחרותיות, הוא אמר את זה במפורש, הא לא מבין באלף ואחד פרמטרים אחרים שצריך לדון בהם כשדנים ברגולציה במדינה מתוקנת, אלא בשיקולי תחרותיות, זו מומחיותו.

איתן כבל: הוא אמר: אין תחרות.

רועי פולקמן: נכון, אבל הוא גם אמר: זה תחומי, כלומר, אתם עוקפים אותי רק באספקט הזה, יש עוד הרבה אספקטים, אפשר להתדיין על יציבות רגולטורית, ועל דמוקרטיה, ועל ביטחון אנרגטי, ועל יחסי חוץ ועל הרבה דברים, עקפנו אותו פה עכשיו רק בסוגיית התחרותיות.

רועי פולקמן: אני אומר, לא ביססנו טענה שיש כאן פגיעה בשיח התחרותי, ולכן גם אני תומך באמירה שבאספקט הזה – יש לי הרבה הערות על המתווה – אבל באספקט הזה, של עקיפת הממונה על ההגבלים, נראה לי שהמידתיות נשמרה.

רועי פולקמן: זו הערה אחת.

רועי פולקמן: הדבר השני שאני אומר גם נאמר כאן לא מעט בוועדה, בעולם הרגולציה נדרשים איזונים.

רועי פולקמן: כלומר, יש הרבה רגולטורים, הרבה שיקולים, יש פה הרבה שחקנים: משרד חוץ, מל"ל, המועצה הלאומית לכלכלה וכו', ואנחנו לא יכולים להסתכל כאילו רק שיקול אחד, רגולציות התחרותיות, יהיה הדבר המרכזי והדומיננטי.

רועי פולקמן: ואני אומר עוד משפט שבעיני חשוב: אין לי ספק שהשימוש בסעיף 52 היה אילוץ שנוצר בגלל התפטרותו של הממונה על ההגבלים, ודאי, זה ברור, ברור שזה המצב.

איילת נחמיאס ורבין: למה לא למנות חדש?

עיסאווי פריג': היה לך מספיק זמן למנות.

רועי פולקמן: זה ברור שזה המצב, זה לא משנה את העובדה שמכלול השיקולים היה קיים לאורך כל הדרך.

רועי פולקמן: לא היו חושבים וחולמים להשתמש בסעיף 52 אם הממונה על ההגבלים לא היתה מתפטר.

רועי פולקמן: חבר'ה, אנחנו לא יכולים לשחק עד אין קץ משחקים של "נדמה לנו".

רועי פולקמן: זה לא אומר את העובדה שכל מכלול השיקולים היה רלוונטי לדיון הזה ושיש סיבה מוצדקת לעקוף שיקולים של תחרותיות בדיון כאן.

רועי פולקמן: את הסעיף הפעילו כי הממונה על ההגבלים התפטר ברגע האחרון משיקוליו שלו, אין ויכוח על זה.

איילת נחמיאס ורבין: אבל, רועי, גם אתה לא ענית על השאלה: למה לא למנות ממונה?

איתן כבל: חברים, אתם זוכרים מה שאני אמרת?

איתן כבל: זה סיכום, זה לא ויכוח.

איילת נחמיאס ורבין: אבל, איתן, הממונה כבר סיים את תפקידו במאי.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר לך שכשאת דיברת חלקו על עמדתך, זה לא הדיון עכשיו, אנחנו כבר התקדמנו.

איילת נחמיאס ורבין: סליחה.

רועי פולקמן: הדבר המרכזי שבשבילו כל המתווה הזה נוצר בעיני היה פיתוח "לווייתן", זו מהות המתווה, בשביל זה הדבר הזה נוצר ויש תמונות עתיד שונות.

רועי פולקמן: הדבר המרכזי שמטריד אותי, מעבר לכל מיני דברים נקודתיים, הוא תמונת העתיד שאנחנו צריכים להיות מוכנים אליה, בשביל זה אנחנו פה.

רועי פולקמן: אחת, שהדברים עובדים כמתוכנן, זה יפותח ויגיע הגז ויכול להיות שחלק מהאנשים פה יגידו: קצת הגזמנו בחששות; מצד שני, אם לא יפותח ואנחנו נראה שלא, אני רוצה להיות בטוח – ואני אומר, אותי הניעה בדיון כאן האמירה החשובה מאוד של המשנה ליועץ המשפטי, שהחשיפה המשפטית שהיתה לנו בלי המתווה הזה היא כזאת, ופה אני מקבל את עמדתו המקצועית, שהנזק שהיה נגרם למדינת ישראל הוא לא מידתי, כלומר עשור של דיונים בבתי משפט וכו'.

רועי פולקמן: אבל, אני רוצה להיות בטוח גם בסיכום של הוועדה הזאת שמצבנו המשפטי יהיה טוב יותר עם קיומו של המתווה, כלומר, שאם מאגר "לווייתן" לא יפותח אכן היציבות הרגולטורית תבוטל ואכן נוכל להחזיר לנו את הזיכיון.

רועי פולקמן: אז אני אומר, זה חשוב, זה קריטי, כדי שיהיה ברור, אם הדיון הזה יעלה לבית משפט, שהלך הרוח בוועדה היה שזו הסיבה המרכזית לשפר את מצבה של ישראל בתמונת העתיד.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: הדוברים הבאים מחברי הוועדה: חבר הכנסת דב חנין, אחריו חבר הכנסת מיקי זוהר, שמחליף את חברת הכנסת נאוה בוקר, חבר הכנסת מקלב, שיצא ואם יחזור אז אנחנו כמובן ניתן לו לדבר.

איתן כבל: בבקשה.

דב חנין: תודה לך.

דב חנין: אדוני היושב-ראש, אני רוצה להצטרף להערכה אליך על ניהול הדיון הזה, זה מהלך תקדימי לא רק מבחינת הממשלה אלא גם מבחינת הכנסת והוועדה הוכיחה שהיא יודעת לנהל דיון רציני, מעמיק ומקיף.

דב חנין: אבל, צריך לומר מיד: אנחנו שאלנו, אני ברמה האישית שאלתי, עשרות שאלות שלא קיבלו מענה וזה משאיר אותנו מאוד מאוד מתוסכלים.

דב חנין: מי ששבר את השיא בעניין הזה היה ראש הממשלה, אותו אני שאלתי חמש שאלות, המכנה המשותף היחידי היה שלאף אחת מחמש השאלות האלה הוא לא ענה, הוא נשאר דבק בתיבת המסרים שלנו בצורה מעוררת השתאות והתעלם לחלוטין מהשאלות שהוא נשאל.

יואב קיש: לדעתך, אנחנו קיבלנו תשובות טובות מאוד.

דב חנין: כל מה שאני אומר הוא רק דעתי כמובן, חבר הכנסת יואב.

דב חנין: לכן, אני חושב שיש פה בעיה והבעיה הזו היא מאוד רצינית.

דב חנין: לגופם של הדברים, אדוני היושב-ראש, יש שני צדדים לסעיף 52: צד אחד מאוד מאוד ברור, בצד אחד יש מונופול חסר תקדים בהיסטוריה של ישראל, "מונופול אימתני" כותב לנו בזמנו המשנה ליועץ המשפטי, אבי ליכט, מונופול אימתני עם סכנה כלכלית, סכנה חברתית, סכנה לדמוקרטיה.

דב חנין: יש מהצד הזה עלויות גדולות מאוד על הציבור, קודם כל, עלויות במחיר, המחיר שנשלם יהיה יקר מדי ואת זה אנחנו כבר היום יודעים להגיד והמחיר עוד יעלה עם מנגנוני הצמדה המאוד בעייתיים שיש במתווה.

דב חנין: מחיר נוסף שאנחנו נשלם – יש במתווה שחיקה של מנגנוני המיסוי של ועדת שישינסקי.

דב חנין: הכסף שמדינת ישראל תקבל יהיה מצומצם יותר ממה שנקבע במנגנוני שישינסקי המקוריים.

דב חנין: מהצד השני, אומרים לנו: יש שיקולים מדיניים וביטחוניים, בואו נגיד משפט על השיקולים המדיניים.

דב חנין: אז אנחנו שמענו פה שורה של ספקולציות מדיניות מביכות.

דב חנין: בואו ניקח את נפתולי מצרים לדוגמה, זה התחיל מזה שאמרו לנו: למצרים אין גז לכן דחוף לייצר הסכם שיספק גז למצרים, אחר כך הסתבר שלמצרים יש המון גז, אולי יש לה יותר מדי גז, ואז אמרו לנו: דחוף לספק גז למצרים, לפני שהיא תפתח את המאגר שלה.

דב חנין: מסתבר שאת המאגר שלה היא תפתח עוד לפני מאגר "לווייתן" – אז מה בדיוק קורה כאן?

דב חנין: ואז עולה עניין הבוררות ואנחנו שומעים בבוקר איש מאוד מכובד שבא מטעם הממשלה ואומר לנו: לפסק דין הבוררות אין שום נפקות, המצרים ימשיכו לקנות מאתנו גז, הכול בסדר.

דב חנין: עוברות כמה שעות, מסתבר שהמצרים מודיעים בעצמם: אנחנו לא מעוניינים לקנות את הגז הזה – נפתולים שהם פשוט מביכים.

דב חנין: ואז פשוט אומרים לנו: לא, מצרים זה לא הסיפור, יש לנו סיפור אחר, זה קפריסין, זה יוון, זה טורקיה, זה יצוא לאירופה.

דב חנין: חברים, כך לא נראה ניתוח מדיני רציני.

דב חנין: אני רוצה להגיע לצד הביטחוני כי בצד הביטחוני התמונה היא חד משמעית וצריך לקבוע את זה.

דב חנין: מבחינה ביטחונית אסור לאשר את המתווה הזה, זה מה שאני השתכנעתי ממנו בצורה חד משמעית במסגרת הדיונים האלה – לגמרי הפוך.

דב חנין: חברי חברי הכנסת, המתווה הוא פגיעה בביטחון ישראל, גם לטווח הקצר, גם לטווח הבינוני וגם לטווח הארוך.

דב חנין: בואו נתחיל לטווח הקצר: המתווה משחרר את טייקוני הגז מהחובה להתקין צינור נוסף ממאגר "תמר", זו פגיעה בביטחון ישראל.

דב חנין: מי שלא מבין שמדינת ישראל היום תלויה בצינור גז לא מבין כלום.

יואב קיש: אתה טוען שאין שיקולים ביטחוניים.

דב חנין: אני לא הפרעתי לך.

יואב קיש: בסדר, אבל אתה אומר שאין שיקולים ביטחוניים, עכשיו יש פגיעה?

יואב קיש: או שכן או שלא.

דב חנין: זו פגיעה ביטחונית, זו פגיעה ביטחונית.

דב חנין: לטווח הבינוני יש במתווה הזה פגיעה נוספת בביטחון, כאשר הממשלה מסכימה לדחיית מועד הפיתוח של מאגר "לווייתן" זה פוגע בביטחון האנרגטי שלנו לטווח בינוני.

דב חנין: במקום שהמאגר שהתגלה בשנת 2012 יפותח, כפי שהיה צריך, תוך שלוש שנים, אז היום אנחנו מדברים על 2020, 2021, בלי שום מנגנוני סנקציות על הפרה אם הטייקונים לא יפתחו את זה במועד.

דב חנין: לטווח הארוך יש כאן פגיעה בביטחון האנרגטי בצורה חסרת אחריות.

יואב קיש: אתה כל הזמן מדבר על ביטחון, אמרת שאין שיקולים ביטחוניים, כל הזמן ביטחון.

דב חנין: חבר הכנסת קיש, בצורה חסרת אחריות מרשים ייצוא ממאגר "תמר" עוד לפני שמאגר "לווייתן" מפותח, משחקים ברזרבות הגז של ישראל בלי לחשוב על הטווח הארוך.

דב חנין: אז אני מבין שאותו דיבור שנאמר בוועדה, שכאילו נאמר בבדיחות הדעת, מי יודע אם מדינת ישראל תתקיים בעוד 20 או 30 שנה - - -

יעל כהן-פארן: בצמח.

דב חנין: כן, בוועדת צמח.

דב חנין: זה כאילו נאמר שלא ברצינות, אבל, חברות וחברים, ההחלטה על היצוא עכשיו היא ממש החלטה לא רצינית.

איתן כבל: תודה, דב.

דב חנין: נקודה ביטחונית אחרונה שמאוד מאוד היתה חסרה לנו.

יואב קיש: כמה ביטחון יש לך פה?

דב חנין: כל המהלך הזה מקודם בלי הגנות סביבתיות אמיתיות.

דב חנין: קודחים גז עם קונדנסט, עם סכנות מאוד גדולות סביבתיות, בלי שום לקח ממה שקרה במפרץ מקסיקו, עם אסון גז שלא תוקן אחרי שנים רבות וייקח שנים לתקן אותו.

יואב קיש: נפט, שם זה נפט.

דב חנין: כן, ויש הבדלים, חבר הכנסת קיש, אתה צודק, מפרץ מקסיקו הוא חלק מהאוקיאנוס האטלנטי, אנחנו פה בבריכה סגורה, לכן, יש הבדל אבל כל ההבדלים הם לרעה.

דב חנין: הים התיכון הוא אגן סגור, היציאה שלו לאוקיינוס מאוד מצומצמת, יכולת ההתנקות שלו יותר קטנה, אחד; שניים, הקידוחים אצלנו הרבה יותר עמוקים, ,ultra deep water זה מחייב הרבה יותר הגנות מאשר עשו במפרץ מקסיקו ולא הרבה פחות הגנות; ודבר שלישי ואחרון, עם כל הכבוד, ישראל היא עדיין לא האימפריה האמריקאית.

דב חנין: למשרד להגנת הסביבה יש בסך הכול איזושהי סירה קטנה אחת שאמורה להתמודד עם זיהומי ים, אין פה את היכולות שממשל אובמה יכול היה להעמיד כשקרתה התקלה במפרץ מקסיקו.

דב חנין: מכל הסיבות האלה, עמיתי חברי הכנסת, אני אומר שדווקא מתוך השיקול הביטחוני אנחנו חייבים לדחות את ניסיונו של ראש הממשלה לאשר באמצעותנו את המתווה הפסול והבעייתי הזה.

מכלוף מיקי זוהר: אתה לא מאשר שום מתווה.

איתן כבל: מיקי, בבקשה, ואחריו חבר הכנסת מקלב.

יואב קיש: כמה סיבות ביטחון אלה?

איתן כבל: די, יואב, די.

עיסאווי פריג': הוא לא מדבר על ביטחון כמו שלך, הוא מדבר על ביטחון אנרגטי, ביטחון סוציאלי.

עיסאווי פריג': אתה, הראש שלך, בביטחון אחר.

מכלוף מיקי זוהר: להזכיר לחברי, חבר הכנסת חנין, אתה לא מאשר שום מתווה, סך הכול חלה חובת היוועצות אתך לגבי הפעלת סעיף 52.

דב חנין: לא, רוצים באמצעותנו לאשר את המתווה.

מכלוף מיקי זוהר: לא, אתה לא אמצעי ואתה גם לא מטרה, אתה בסך הכול יכול לתת עצה בסעיף הרלוונטי, מה שלא עשית אגב בכל הדברים הארוכים שנשאת כרגע.

מכלוף מיקי זוהר: תראו, אני רוצה להאמין, חברים, שפה, בין חברי הוועדה, חברים לאופוזיציה, אני רוצה להאמין שאין לכם שיקולים פוליטיים; אני רוצה להאמין שאין לכם פופוליסטיים; אני רוצה להאמין שכל מה שאמרתם הוא ענייני, הוא אובייקטיבי ובאמת אני מתקשה להאמין.

מכלוף מיקי זוהר: זאת אומרת, לי זה נראה שחברי הוועדה באופוזיציה, על מנת לנגח את ראש הממשלה ולנגח את הרעיון הקואליציוני להביא מתווה גז לכנסת, שאמור להיטיב עם הציבור ואמור לסייע מבחינה ביטחונית-מדינית למדינה שלנו, מנוגח על ידיכם לא מהשיקולים הנכונים.

חיים ילין: כמו שאתה מכיר את החוקים של האופוזיציה זה בדיוק אותו דבר – זו הדמוקרטיה.

מיכל רוזין: חיים, זה לא נכון, הטיעונים הם ענייניים, זה לא אותו דבר.

מכלוף מיקי זוהר: אז נפלת בפח עכשיו, חיים, נפלת בפח.

איתן כבל: חיים, די, עזוב, בוא נתקדם.

מכלוף מיקי זוהר: נפלת בפח, הרגע אמרת בדיוק את השיקולים שלכם, השיקולים שלכם הם פוליטיים.

חיים ילין: גם כשאנחנו צודקים אתה בא ואתה אומר שאנחנו - - -

מכלוף מיקי זוהר: השיקולים שלכם הם פוליטיים, הם פופוליסטים, הם לא עניינים.

איתן כבל: חיים, אל תענה לו.

איתן כבל: חבר'ה, אל תענו, תנו לנו להתקדם.

מכלוף מיקי זוהר: לכן זה מחזק, לכן זה מחזק.

מיכל רוזין: לא, תוקפים אותנו אז עלינו להגיב.

איתן כבל: אוי ואבוי.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, תן לי להשלים את דברי.

איתן כבל: אני רוצה לתת לך.

מכלוף מיקי זוהר: אני דורש ממך שתשמור על זכותי.

איתן כבל: אז, אנא, אל תדבר אל החברים, דבר אלי.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להאמין שחבריך לוועדה פועלים בצורה הוגנת ולא פועלים משיקולים פוליטיים, מסתבר שאני כנראה יודע, כמו שכולנו יודעים, שהשיקולים הם פוליטיים.

מיקי רוזנטל: אפשר לחשוב שאתה איזשהו פילוסוף או משהו, "שיקולים פוליטיים", "שיקולים פוליטיים" – חרטה.

מכלוף מיקי זוהר: אני מדבר אל היושב-ראש.

איתן כבל: מיקי, חברים, אנחנו לא בתחרות עכשיו מי יוציא את המשפט הכי שנון.

איתן כבל: די, בואו נתקדם.

מכלוף מיקי זוהר: מה הקשר לפילוסוף?

מיקי רוזנטל: אתה נותן פה ציונים, תגיד מה שאתה רוצה וזהו.

מכלוף מיקי זוהר: מה הקשר לפילוסוף?

מכלוף מיקי זוהר: למה אתה מתעצבן?

מיקי רוזנטל: "שיקולים פוליטיים", "שיקולים פוליטיים" – חאלס, מיקי.

איתן כבל: מיקי, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: לא צריך לכעוס, לא מתאים לך לכעוס, אתה בדרך כלל רגוע.

איתן כבל: סוקרטס, נו.

עיסאווי פריג': אתה תומך בראש הממשלה, הבנו.

מכלוף מיקי זוהר: לאחר שאמרתי את דברי, שכנראה העירו את חברי לוועדה, אני רוצה לומר עניינית: יש שיקולים ביטחוניים, יש שיקולים מדיניים ויש שיקולים של ביטחון אנרגטי במתווה הזה, כולנו יודעים אותם.

מכלוף מיקי זוהר: הקשר עם מצרים וחיזוק מערכת היחסים עם מצרים לא רלוונטי?

מכלוף מיקי זוהר: חיזוק מערכת היחסים שלנו עם ירדן לא רלוונטי?

מכלוף מיקי זוהר: חיזוק מערכת היחסים שלנו עם טורקיה לא רלוונטי?

מכלוף מיקי זוהר: ואי אפשר לדעת גם לאן זה יוביל אותנו, הרי ברור לכולנו - - -

מיכל רוזין: יש לי רעיון איך תחזק את הקשרים אתם – תעשה הסכם מדיני עם הפלסטינים, תאמין לי, עם כולם נחזק את הקשרים.

איתן כבל: מיכל, די.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו, בליכוד, בוחרים לא להיות שאננים כמוכם, אנחנו סולדים משאננות יתר ואנחנו יודעים היטב מי הפרטנר בצד השני וגם ברור לנו שאין לנו פרטנר.

עיסאווי פריג': הנה הפרטנר.

מיכל רוזין: פתאום רוצים קשרים עם טורקיה.

איתן כבל: עיסאווי, בבקשה, תן לנו להתקדם עם זה.

מיכל רוזין: אין פרטנר, עיסאווי, אין פרטנר.

מכלוף מיקי זוהר: אמרו את זה חכמנו: אין לנו על מי להישען אלא על אבינו שבשמיים.

מכלוף מיקי זוהר: ולכן אני רק רוצה לומר - - -

חיים ילין: הלו, הגז מתחת, הוא לא למעלה, הגז למטה.

עיסאווי פריג': השמיים פה של כולם.

איתן כבל: עיסאווי, בבקשה, די.

מכלוף מיקי זוהר: חברים, לא לכעוס, סך הכול חיזקתי את שמו של הבורא, לא צריך לכעוס.

איתן כבל: עיסאווי, בבקשה, די.

מיכל רוזין: זכויות על אלוהים.

מכלוף מיקי זוהר: הוא ברא גם אתכם, זה בסדר.

חיים ילין: הדיון הוא לא על הבורא - - -

מכלוף מיקי זוהר: תאפשר לי בבקשה להשלים את דברי.

איתן כבל: חברים, סליחה, נכנסה עוד תקשורת אז התעוררתם?

איתן כבל: תעזבו את זה, תנו לנו שניה, בואו נסיים.

מכלוף מיקי זוהר: מילה לסיום, אדוני?

איתן כבל: אני כבר מצפה שתסיים.

מכלוף מיקי זוהר: הם לא נותנים לי.

איתן כבל: בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: לאחר שציינו גם את הנושא של הביטחון האנרגטי – שאין שאלה שהוא חשוב לביטחונה ולשיקולים המדיניים של מדינת ישראל – אני לא רוצה אפילו להיכנס לשיקולים הכלכליים, כי ברור לכולם וכולם תמימי דעים שמבחינה כלכלית המדינה תרוויח מזה הרבה מאוד כסף, אבל אני מדבר רק על השיקולים המדיניים-ביטחוניים שזו מהות העניין.

מכלוף מיקי זוהר: אחרי כל אלו אנחנו נבוא ונאמר לציבור: הצלחנו להצביע נגד, הצלחנו להראות לראש הממשלה שאין לו רוב באחת הוועדות בכנסת.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אני לא רוצה לקלקל את החגיגה.

מכלוף מיקי זוהר: ראש הממשלה לא חייב להקשיב להיוועצות הזאת, הוא לא חייב לקבל את ההצעה – שהיא, דרך אגב, לא תהיה רוב הוועדה, היא לא תהיה הרוב המוחלט שלה, היא תהיה על חודו של קול, היא תוכרע פה היום על חודו של קול.

מכלוף מיקי זוהר: ראש הממשלה יוכל לקבל את העמדה של שישה שיצביעו נגד הרעיון שיגיד לו לא לקבל את העצה ובסוף הוא כנראה יעשה את זה מהסיבה הפשוטה ששיקוליו תמיד יהיו טובת עם ישראל ולא שיקולים פוליטיים.

איתן כבל: תודה, מיקי.

מכלוף מיקי זוהר: משפט אחרון לסיכום.

איתן כבל: משפט אחרון, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: אני רק רוצה לבקש מאדוני שבמידה והוא קיבל החלטה לעשות הצבעה, מהי העצה, האם לאשר את המתווה כפי שהוא בהתאם לסעיף 52 או לא?

מכלוף מיקי זוהר: אני דורש מאדוני שיעשה הצבעה גם על הודעת הסיכום כי אני סבור שלא יכול להיות שאתה תעשה היום הצבעה על נושא מסוים ובנושא אחר תכפה עלינו, חברי הוועדה, להסכים עליו.

מכלוף מיקי זוהר: יכול להיות שאנחנו לא מסכימים על הודעת הסיכום, יכול להיות שהיא לא מקובלת עלינו.

מכלוף מיקי זוהר: אני מציע שאם כבר החלטת לקיים הצבעה, קיים אותה גם על הודעת הסיכום וגם על זה או שלא תקיים הצבעה בכלל.

מכלוף מיקי זוהר: תודה רבה.

איתן כבל: תודה אדוני.

איתן כבל: אני רק רוצה לומר, מיקי, אני כבר לא יודע איך לומר את זה, פתחנו ואמרנו את העניין הזה: ההצבעה היום היא על – אני מבין שאתה לא מסכים עם הניסוח של חבריך יואב קיש, כי יואב קיש שאל אותי בצורה מפורשת והתחייבתי באופן מפורש, אני לא עושה מחטף, ההצבעה היא אחת.

איתן כבל: דברי הסיכום, כפי שהונחו פה בפני החברים – מי שירצה להצטרף אליהם מוזמן; הדברים, כפי שאני אביא אותם – מי שירצה להצטרף אליהם מוזמן, וזה לא יעשה בצורת מחטף.

מכלוף מיקי זוהר: בוא נציין מי מסכים עם דברי הסיכום ומי לא, זה גם לגיטימי.

מכלוף מיקי זוהר: בואו נציין מבין חברי הוועדה מי מסכים על דברי הסיכום ומי לא מסכים.

איתן כבל: אמרתי, אין בעיה.

יואב קיש: עוד לא ראית את דברי הסיכום.

מכלוף מיקי זוהר: כשנראה אותם.

איתן כבל: ברור, מיקי, אמרתי את זה, מיקי.

איתן כבל: חבר הכנסת מקלב, ואנחנו עוברים אחר כך לסבב של חברי כנסת שאינם חברי הוועדה, הראשונה תהיה חברת הכנסת שלי יחימוביץ, אחרי חבר הכנסת מקלב.

איתן כבל: בבקשה.

אורי מקלב: תודה רבה לך.

אורי מקלב: אדוני היושב-ראש, תרשה לי לא להתחיל בעמדתי, אלא, מכיוון שאנחנו נמצאים בישיבה לכאורה מסכמת, בכל אופן ישבנו מספר לא מבוטל של ישיבות, אני חושב שמגיעות לך גם כמה מילות הערכה לסיכום על אופן הדיון במתווה הגז, על המקצועיות, על העמקה בנושאים, על הענייניות וגם על השוויוניות בשיח.

אורי מקלב: אני חושב שיש גם תועלת – לא משנה מה תהיינה תוצאות ההצבעה – בעצם קיום הדיונים שהיו פה כי באופן אמיתי כל הדברים בנוגע למתווה הגז הונחו על השולחן, עם ישראל היום יודע במה מדובר.

אורי מקלב: אני חושב שהעלית את קרנה של הוועדה ואת קרנה של הכנסת, אני לא חושב שיש פרלמנט בעולם שהיה דן יותר טוב מזה על מתווה כזה ועל זה מגיעות לך מחמאות.

אורי מקלב: רציתי להגיד בהשאלה: כהגה ביד המלח, ברצותו אוחז וברצותו שילח, תרתי משמע – אולי יש כאלה חברים שיגידו: כיריעה ביד הרוקם, ברצותו מיישר וברצותו מעקם, אבל אני חושב ששני הדברים היו נכונים.

איתן כבל: תודה.

אורי מקלב: אני חושב שמגיעה גם מילה לחברי הכנסת, כולם, חברי הוועדה ואלה שלא, תמיד היתה נוכחות מאוד מאוד גדולה, זו לא היתה ועדה שהיושב-ראש ישב לבד, גם בימים שהם לא ימי כנסת, גם בימי א' בבוקר וגם בשעות הערב.

אורי מקלב: וגם מילה אחת לליכוד, אני רוצה להגיד לכם שגם אתם, חברי הליכוד, חברי כנסת חדשים, עמדתם פה במשימה, התמדתם, הגנתם.

אורי מקלב: כחבר כנסת ותיק, אני לא חושב שזה דבר כל כך מובן מאליו, בשנים האחרונות לא זכינו לראות את הליכוד בדיוני ועדות באופן שאתם עמדתם והייתם פה.

יואב קיש: לא היו מספיק ח"כים, עכשיו יש.

אורי מקלב: אני לא יודע אם אתם יותר ח"כים, אולי עוד אחד או שניים, אני חושב שצריך להגיד מילה טובה וזה מגיע.

אורי מקלב: עכשיו אעבור לעמדתי בעניין הזה.

אורי מקלב: שני דברים מרכזיים הפריעו לי: קודם כל, בדיונים היתה חלוקה מאוד ברורה – אני חושב ששלי אמרה את זה, זה צוטט בשמך, יכול להיות שזה נכון שאת אמרת את זה – היו כאן שתי עמדות קבועות:

אורי מקלב: עמדת אנשי המקצוע שהיום מכהנים בתפקיד – כולם תמכו, ועמדת כל אנשי המקצוע "לשעברים", כאלה שהתעסקו בעניין הזה – כולם התנגדו למתווה.

אורי מקלב: החלוקה הזאת היתה חלוקה מאוד חדשה, שזה גם קצת אומר דרשני.

אורי מקלב: הפריע לי גם, אני אומר בינינו, עם כל המחמאות, שאנחנו התחלנו לדבר בישיבות האחרונות על הבג"ץ ולא כל כך לעניין.

אורי מקלב: התחלנו לדבר על משפטים ואמירות איך ישתמשו בבג"ץ וכו'.

אורי מקלב: גם הדיון הזה, עם הצבעות ולא הצבעות, אנחנו כבר לא מדברים כנסת, מדברים בג"ץ.

אורי מקלב: זה דבר שצריך להפריע לנו ואני חושב שזה לא ראוי.

אורי מקלב: אנחנו צריכים לחזק את הכנסת ולא לחזק את העמדה לבג"ץ.

אורי מקלב: ממש לא השתכנעתי מכול הנימוקים, לא הביטחוניים ולא המדיניים.

אורי מקלב: הציגו לנו דברים שאנחנו ידענו מראש כמה חשיבות יש להם אבל לא הציגו לנו מה יקרה אם זה לא יהיה, כמה זה יפגע ואם לא נוכל להתמודד.

אורי מקלב: לא באו ואמרו לנו מה יקרה אם אנחנו לא נעשה את מתווה הגז, אם לא נוכל לשקם, לא נוכל לעבור על זה ולא נוכל להתמודד עם מערכת היחסים עם ארצות הברית, או לא משנה עם מי, אם לא נקיים את המתווה או לא נממש את המתווה.

אורי מקלב: דיברו אתנו כמה חשוב, גם כולנו יודעים מה ההסכם, על הכסף וכו', אבל לא דיברו מה יקרה מהצד השני וזה הדבר המרכזי שהיה צריך להיות כשרוצים להפעיל את סעיף 52.

אורי מקלב: לא מה שיקרה ולמה זה חשוב, אלא מה יהיה כשזה לא יקרה וכמה נזק יהיה שלא נוכל להתמודד ולהתגבר עליו.

אורי מקלב: עכשיו עמדתי לגבי מתווה הגז עצמו, לא לגבי סעיף 52.

אורי מקלב: בסופו של דבר, אי אפשר להגיד שיש כאן הערכות מדויקות, לא הציגו פה הערכות ועמדות מקצועיות אחידות.

אורי מקלב: גם אי אפשר להעמיד הערכות היום.

אורי מקלב: אחד הדוברים אמר – אני לא זוכר אם זה היה ממשרד החוץ או מהמל"ל – הפלת מטוס אחד רוסי על ידי הטורקים ותראו איזה השלכות: 8 מיליון תיירים, 5-6 מיליארד הסכמי סחר והכול הולך.

אורי מקלב: אלה דברים כל כך משתנים שאי אפשר לעשות הערכות ברמות האלה.

אורי מקלב: לכן, יש שקלול של כל הצדדים בעניין הזה כשאני בא עכשיו להציע לתמוך במתווה הגז או לא.

אורי מקלב: בציר הזמן הזה, בתהליך שאנחנו כבר נמצאים, בהסכמים קיימים, עם כל מה שאמרו כאן – אני לא אחזור על זה – אז אני תומך במתווה.

אורי מקלב: אבל, לצערי, וגם כרע במיעוטו, פירוש התמיכה היום במתווה הוא גם תמיכה בסעיף 52, אז אני אתמוך בסעיף 52 כדי לקיים ולהמשיך את המתווה.

אורי מקלב: זאת הסיבה שאני גם חתמתי לך, אדוני היושב-ראש, על המסמך שחתמו כאן.

אורי מקלב: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חברת הכנסת שלי יחימוביץ, בבקשה.

איתן כבל: אחריה – יעל כהן-פארן.

שלי יחימוביץ': לא אדבר על כל המתווה, כי יכולתי לדבר כמה שעות ברציפות, אלא באמת רק על סעיף 52.

שלי יחימוביץ': אבל אני כן רוצה להעיר הערה מקדמית בדבר החלוקה הפוליטית.

שלי יחימוביץ': יש נושאים שבהם אנחנו חלוקים אידאולוגית לימין ושמאל, לסוציאל-דמוקרטיים וניאו-ליברלים, זה לא הנושא.

שלי יחימוביץ': זה נושא שלא חוצה אותנו פוליטית.

שלי יחימוביץ': ולראייה, בפאזות קודמות של מאבקים דומים מצאתי את עצמי במאבק הזה עם מי שמכהן היום כנשיא המדינה רובי ריבלין איש הליכוד; עם כרמל שאמה שהיה יו"ר ועדת הכלכלה מטעם הליכוד; עם אנשי יהדות התורה; עם אנשי ש"ס.

שלי יחימוביץ': ולכן, אני חושבת ש"ההאשמה", במירכאות כפולות ומכופלות, כאילו יש כאן מניעים שהם מפלגתיים או פוליטיים היא פשוט אינה נכונה.

שלי יחימוביץ': וכשהובל מהלך נכון בידי מי שהיה שר האוצר יובל שטייניץ, למרות שהיינו באופוזיציה, צעדנו אתו יד ביד כנגד גורמים אחרים וחיזקנו אותו.

שלי יחימוביץ': ולכן, ההתנגדות למתווה ול-52 שמאפשר את הפעלת המתווה – ואני אומרת את זה בידיים נקיות לחלוטין – היא עניינית והיא לטובת אזרחי מדינת ישראל.

שלי יחימוביץ': יש לי חמש הערות על סעיף 52.

שלי יחימוביץ': השורה התחתונה היא שמדובר בהפעלה מלאכותית של הסעיף, שלא לומר שקרית; היא צצה בדקה התשעים כשהתברר שאי-אפשר לכפות הר כגיגית על הממונה על ההגבלים העסקיים; היא לא עלתה קודם שעה שהיה ניסיון להגיע למתווה שהוא יותר פרופורציונלי ביחס בין המדינה ובין חברות הגז; והוא נשלף במפתיע ובאופן מלאכותי.

שלי יחימוביץ': וראינו את זה חוזר כחוט השני, שמענו את זה גם אצל יוסי כהן, ושמענו את זה גם אצל אבי ליכט, ושמענו את זה גם אצל ראש הממשלה עצמו.

שלי יחימוביץ': וכאן אעשה משהו שאני לא נוהגת לעשות בדרך כלל.

שלי יחימוביץ': אני רוצה לקרוא דברים שכתב עוזרי לשעבר תומר קרמרמן על הדברים האלה, והוא סיכם את זה היטב: "רק אחרי שעתיים של בדיחות ומריחות, בתגובה לשאלה של יוסי יונה על השיקולים הביטחוניים שעומדים בבסיס הפעלת סעיף הפטור, הודה נתניהו שהעניין הביטחוני הוא לא העיקר, אלא פשוט "מה שהחוק מאפשר".

שלי יחימוביץ': "מבחינתו הוא העברת המתווה "האופטימלי" בגלל שיקולים אנרגטיים וכלכליים, ולא משיקולי ביטחון.

שלי יחימוביץ': או במלים אחרות, אם חוק ההגבלים העסקיים היה מאפשר מתן פטור משיקולים, נניח, קולינריים אז משרד האנרגיה היה מנפיק חוות דעת מאייל שני על הבשרניות של שוק הגז המצרי, ונתניהו היה מגיע לוועדה עם סיר פוייקה".

מכלוף מיקי זוהר: אמר תומר קרמרמן, כמובן.

שלי יחימוביץ': כן.

מכלוף מיקי זוהר: לא ראש הממשלה.

שלי יחימוביץ': כן, אני מצטטת אנשים מוכשרים, אזרחי מדינת ישראל.

מכלוף מיקי זוהר: זה מה שתומר אמר.

איתן כבל: היא אמרה שהיא ציטטה.

שלי יחימוביץ': אתה לא שמעת אותי?

שלי יחימוביץ': כי חשבתי שאמרתי את הדברים.

שלי יחימוביץ': אתה חוזר על דברים?

מכלוף מיקי זוהר: כאילו זה נראה שתומר אומר שראש הממשלה אמר את זה.

עיסאווי פריג': הוא לקח את מה שאמר ראש הממשלה.

איתן כבל: חבר'ה, נו.

מכלוף מיקי זוהר: אם תומר אמר או ראש הממשלה אמר זה שני דברים שונים.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שכולם הבינו, ואני חושבת שאתה סתם רוצה להפריע לי.

יוסי יונה: נכון.

מכלוף מיקי זוהר: לא נכון.

איתן כבל: מיקי, העניין ברור.

איילת נחמיאס ורבין: מטעמים פוליטיים.

איתן כבל: אני מבקש לא להפריע.

שלי יחימוביץ': הערה שנייה.

שלי יחימוביץ': אנחנו לא יכולים להתעלם מזה שעובדתית בסיס הנימוק להפעלת 52 בכל המסמכים שהוצגו לפנינו בכל גרסאותיהם היה מושתת על היחסים האסטרטגיים עם מצרים, זאת עובדה, אף אחד לא הכחיש את זה.

יואב קיש: למה?

יואב קיש: דיברו גם על הפלסטינים וגם על ירדן, זה לא נכון.

מיקי רוזנטל: אוי, קיש, קיש.

איתן כבל: יואב, יואב קיש.

יואב קיש: את טועה.

יואב קיש: את מטעה את הפורום.

איילת נחמיאס ורבין: ופתאום צץ ארדואן.

עיסאווי פריג': ופתאום - - -

יואב קיש: - - -

איתן כבל: שוב אתם מפריעים.

איתן כבל: סליחה, עיסאווי, יואב.

מיקי רוזנטל: אבל השגריר באו"ם כבר נתפס, חלאס לך ללקק, הוא נתפס.

איתן כבל: מיקי, די, די, נו, באמת.

איתן כבל: בבקשה, שלי.

מכלוף מיקי זוהר: מה אמרת על השגריר?

מיקי רוזנטל: שהג'וב הזה תפוס, שילקק במקום אחר.

מכלוף מיקי זוהר: נראה לך שבגלל זה הוא קיבל את זה?

איתן כבל: מיקי, די.

איתן כבל: מיקי מכלוף.

איתן כבל: בבקשה.

שלי יחימוביץ': סעיף מצרים היה בבסיס חוות הדעת, שתכף אתייחס אליהן, כשהיה ברור לכל בר-דעת שמה שיש במאגר "תמר" מספיק ל-15 השנים הבאות גם לרשות הפלסטינית וגם לירדן.

שלי יחימוביץ': לפיכך, "לווייתן" יוחס למצרים, לפיכך היחסים האסטרטגיים היו בבסיס הנימוקים.

איתן כבל: לא הייתה מחלוקת.

שלי יחימוביץ': לא הייתה מחלוקת על זה, אבל הנימוק המצרי קרס כמגדל קלפים.

שלי יחימוביץ': פעם אחת הוא קרס כשהתגלה שדה "זור", ומייד אחר כך התגלו סימנים לשדות נוספים שהוכיחו למעלה מכל ספק שמצרים לא זקוקה לגז שלנו.

שלי יחימוביץ': פעם שנייה הוא קרס כמגדל קלפים כשהוכח שמצרים, לא רק שהיא לא זקוקה לגז שלנו, אלא שגם אם נתחנן על ארבע היא לא רוצה בכלל לייבא מאתנו.

שלי יחימוביץ': ובאותה הודעה מאוד מקוממת, לטעמי, של שר הנפט המצרי, שבגלל איזו בוררות בין-לאומית בכלל הם כבר לא צריכים את הגז.

שלי יחימוביץ': לכן, בסיס העובדות והנתונים קרס.

שלי יחימוביץ': ולפיכך, סעיף 52, אני חושבת שהיושר האינטלקטואלי – גם שאלתי את זה את ראש הממשלה והוא לא השיב לי, לצערי – חייב את ראש הממשלה לעדכן לפחות את חוות הדעת או לפחות לעשות עיון מחודש ענייני בנתונים החדשים שהתגלו לנו, שבעצם אידו לחלוטין והפכו לחסרת שחר את כל חוות הדעת הביטחונית שנסמכה על מצרים.

שלי יחימוביץ': שלוש, אני חושבת, אדוני היושב-ראש, שלהמלצה של ועדת הכלכלה צריך לייחס משמעות מרחיקת לכת, וראש הממשלה צריך להתייחס אליה ברצינות רבה מאוד מאוד, בין היתר בגלל האופן שבו היא נוהלה על-ידך.

שלי יחימוביץ': היא נוהלה בצורה מאוד רצינית, מאוד מקצועית.

שלי יחימוביץ': היה מאוד קל לגלוש בוועדה הזאת לעימותים סתמיים של חילופי מהלומות שהיו הופכים לקרקס אחד גדול, זה לא קרה, ואני יודעת כמה קשה היה לדאוג שזה לא יקרה.

שלי יחימוביץ': ומהעובדה הפשוטה שחברי ועדת הכלכלה היום יודעים יותר על כל מה שקשור להפעלת סעיף 52 ולמתווה יותר מכל חבר אחד בממשלה.

שלי יחימוביץ': זה פשוט אבסורד.

איתן כבל: נכון.

שלי יחימוביץ': לכן, לעמדה הפרלמנטרית של הוועדה יש גם משקל מקצועי מאוד מאוד עמוק.

שלי יחימוביץ': ואגיד דבר יותר מרחיק לכת, התרשמתי גם – ויש לי הערכה לראש הממשלה וליכולותיו האינטלקטואליות – שראש הממשלה לא בקיא בפרטי המתווה.

יואב קיש: זה דווקא רושם אחר לגמרי ממה שהוא עשה בוועדת הכלכלה.

שלי יחימוביץ': ולא בקיא בפרטי סעיף 52.

איתן כבל: יואב, כל אחד בא אל זה מהידיעה שלו.

איתן כבל: אז אתה התרשמת.

איתן כבל: אנחנו יודעים יותר, לא התרשמנו.

שלי יחימוביץ': לכן אני חושבת שצריך לייחס כאן – זו אומנם חובת היוועצות, ראש הממשלה יכול לעשות מה שמתחשק לו – אני חושבת שבלתי ניתנת לביטול חוות הדעת של ועדת הכלכלה בגלל אופי הדיונים, בגלל עומק הדיון ובטח בגלל האינפורמציה העצומה שנפרסה כאן לפני ועדת הכלכלה.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: צודקת.

שלי יחימוביץ': שתי הערות קטנות.

שלי יחימוביץ': לא אמנה את כל הכשלים הדמוקרטיים העמוקים שנעשו באופן הדורסני שהייתה כוונה להעביר את המתווה - בהדחות של רגולטורים, והתפטרויות של שרים, ורצון להביא את המתווה בלי שידעו אותו בכלל הכנסת, וכן הלאה וכן הלאה וכן הלאה.

שלי יחימוביץ': אבל השיא באמת בהפעלת סעיף 52 זה המשך ישיר לאותה רמיסה, ואני רוצה גם למחות באופן אישי על ההזניה של משרד החוץ ושל המועצה לביטחון לאומי עם חוות דעת מוזמנות, שטחיות, מביכות.

שלי יחימוביץ': אני חושבת שזה יירשם לדיראון עולם, ועוד אנשים יצטערו על כך.

שלי יחימוביץ': והערה אחרונה, והיא נוגעת לגופו של סעיף 52 שמופעל לכאורה מטעמים ביטחוניים.

שלי יחימוביץ': אני משוכנעת על סמך ההיכרות שלי עם החומר, ויש לי היכרות רחבה, שבגלל הפעלת סעיף 52 ייגרם נזק ביטחוני למדינת ישראל, נזק ביטחוני עמוק גם בעצמאות האנרגטית שלה.

שלי יחימוביץ': היכולת לעצמאות אנרגטית ולספק לעצמנו לאופן עצמאי את מקורות האנרגיה שלנו לא תסולא בפז מבחינה ביטחונית, שלא לדבר על כך שבגלל הלהיטות הלא מוסברת להעביר את המתווה ואת סעיף 52 חשפנו את הבטן הרכה של עצמנו גם לגחמות של המצרים, גם לגחמות של הטורקים.

שלי יחימוביץ': ולכן, אני חושבת שהנזק הוא מאוד גדול, הנזק הביטחוני, אני מדגישה, הוא מאוד מאוד גדול בהפעלת הסעיף הזה.

איתן כבל: תודה, שלי.

עיסאווי פריג': ובהתנהלות ראש הממשלה.

איתן כבל: תודה, שלי.

איתן כבל: ואני שוב גם רוצה לנצל את ההזדמנות להודות לך על הפעילות שלך בכלל, ובתוך הוועדה בתקופה הזו.

איתן כבל: עשית עבודה מצוינת.

איתן כבל: ובאופן אישי אני מודה לך, תרמת לנו מאוד.

שלי יחימוביץ': תודה.

איתן כבל: ברשותכם, יעל כהן-פארן, ואחריה – חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

יעל כהן-פארן: אני קודם כול רוצה להצטרף באמת לשבחים, איתן, על התהליך היוצא דופן הפורץ דרך, הלוואי שהרבה דיונים יתנהלו בכזאת רמה.

יעל כהן-פארן: אבל אני רוצה להגיד שלמרות השעות הרבות – אני ספרתי 22 שעות שלי בוועדה, בטח לכם היו עוד קצת יותר – וכל המומחים וכל בעלי העניין שהגיעו וכל נציגי הממשלה, אני חושבת שעדיין הוצג מידע מאוד חלקי, מאוד מצומצם, והיום אני בהחלט רוצה להגיד, רב הנסתר על הגלוי.

יעל כהן-פארן: אתן כמה דוגמאות.

יעל כהן-פארן: ואני עדיין מנסה לחפור חפירות ארכיאולוגיות כדי לקבל את המידע הזה.

יעל כהן-פארן: לדוגמה, הערכות של בנק ישראל על הרווחים הצפויים למשק, על הנזק הצפוי למשק, על מה הם התבססו, איזה נתונים הם לקחו מתוך ההנחות האלה.

יעל כהן-פארן: תקשיבו, אלו נתונים קריטיים.

יעל כהן-פארן: בנק ישראל, וכמובן משרד האוצר עושים את ההערכות שלהם, אנחנו כנציגי ציבור לא מקבלים את המידע, לא מקבלים את הבסיס של ההנחות.

יעל כהן-פארן: אגב, אני שואלת את השאלות ומקבלת גם תשובות, אז בינתיים עוד לא מעבירים לי את המידע, כי חלקו מבוסס על כל מיני מקורות מידע שאולי אפשר להוציא.

יעל כהן-פארן: אני לא מבינה את זה באמת, אבל אני בטוחה שכשנקבל את המידע תהיה בפני כולנו תמונה הרבה יותר ברורה על כמה ישראל תקבל או לא, תקבל מתמלוגי הגז העתידיים בתנאים שונים של מחירי יצוא, של מחירי משק מקומי, שוק מקומי וכו'.

יעל כהן-פארן: אבל פה באמת אני שומעת שמצטטים כל הזמן כמה אנחנו נקבל, כמה אנחנו נרוויח, התשובות ממש ממש לא ברורות, לא קיבלנו אותן בוועדה.

יעל כהן-פארן: כל העניין של "לווייתן" - יפותח, לא יפותח, כן יצוא, לא יצוא.

יעל כהן-פארן: תקשיבו, זה הבסיס של המתווה.

יעל כהן-פארן: הרי אנחנו יודעים על מה מדובר.

יעל כהן-פארן: זה הבסיס שבשבילו מבקשים את סעיף 52, ומצרים, כמו שאנחנו רואים, התירוץ המצרי הולך וקורס, אם לא כבר קרס לחלוטין.

יעל כהן-פארן: ועכשיו אנחנו מדברים, ראינו היום בבוקר, מי שלא ראה, "לווייתן קטן", שמעתם על זה?

יעל כהן-פארן: פיתוח "לווייתן" ב-35% פחות מהתוכניות המקוריות.

יעל כהן-פארן: הפלא ופלא, התוכנית יצאה מהמגירה, התוכנית הייתה שם כבר לפחות שנה וחצי.

יעל כהן-פארן: מי שבתוך העסק הזה יודע, לא חייבים לפתח "לווייתן" גדול, אפשר גם לפתח "לווייתן קטן", אז עכשיו מוציאים אותו מהמגירה.

יעל כהן-פארן: אז בעצם זה שומט את הקרקע מאחורי כל הטיעונים של ועדת קנדל, ועדה, לא ועדה, לא משנה, על זה שחייבים את הייצוא למצרים בשביל פיתוח "לווייתן".

יעל כהן-פארן: זה שומט את הקרקע.

יעל כהן-פארן: עכשיו השאלה היא מי שיקר למי?

יעל כהן-פארן: החברות לוועדת קנדל או ועדת קנדל לנו או גם וגם בחיפוי הדדי.

יעל כהן-פארן: מצג שווא נוסף שעלה בוועדה לא מעט הוא לגבי המחירים.

יעל כהן-פארן: שתמיד יש את אופציות היציאה, וחברת חשמל, וכמו גם יצרני חשמל פרטיים ואחרים, שיוכלו לעבור למחירים זולים יותר אם מחירי היצוא אכן יהיו זולים יותר.

יעל כהן-פארן: ומחיר הבנצ'מרק של השוק המקומי הוא לא סופי, ויהיו מחירים זולים יותר בעתיד, אז גם השוק המקומי יקבל אותם.

יעל כהן-פארן: זה פשוט קשקוש.

יעל כהן-פארן: אני מצטערת לומר את זה.

יעל כהן-פארן: ובתשובה שקיבלתי מבנק ישראל אני רואה, בין השורות כי הם מאוד נזהרים בדבריהם, גם הערכה שזה לא יקרה.

יעל כהן-פארן: וזה מאוד ברור שחברות יצרנים פרטיים לא ייקחו שום התמחרות אחרת ושונה מחברת חשמל, וחברת חשמל תישאר בהתמחרות שלה עוד הרבה שנים.

יעל כהן-פארן: המחיר למשק, וזה הבסיס, תקשיבו, זה הדבר הכי משמעותי, זה המחיר שכולנו, וכל אזרחי ישראל משלמים מכיסם יום-יום שעה-שעה לחברת חשמל.

יעל כהן-פארן: והבסיס של מחיר הגז לחברת חשמל וליצרני חשמל אחרים לא ירד.

יעל כהן-פארן: אנחנו היום כבר משלמים מחיר גבוה יותר מהגז שנמכר באירופה אחרי יצוא ואחרי הנזלה, שזו פשוט שערורייה.

יעל כהן-פארן: מצג שווא נוסף הוא לגבי הפיתוח של "תנין" ו"כריש" - האם יפותח, כמה יפותח, באיזה מחיר יפותח, על זה מבוססת כל התחרות שהמתווה מנסה לייצר.

יעל כהן-פארן: וגם במספרים שנזרקו ככה בצורה מעורפלת על-ידי אנשי משרד האוצר – וביקשנו מהם את הנתונים בצורה יותר ברורה, אני לא יודעת אם הם העבירו לוועדה – עולה מספר שהוא בוודאי לא נותן שום תחרותיות למשק.

יעל כהן-פארן: ואם "כריש" ו"תנין" זה המזור של התחרותיות, אז זה עוד כרעי תרנגולת שהולכת להתמוטט.

איילת נחמיאס ורבין: כרעי כריש.

יעל כהן-פארן: כרעי כריש, כן.

יעל כהן-פארן: מעבר לכל, אני רוצה לציין שברקע של כל הדיונים בשבועיים האחרונים היו פרסומות ברשת ב' ובקול ישראל בכלל, פרסומות של חברות הגז, שאני אפילו שמעתי את אחת מחברות הכנסת די מצטטת אותן.

איתן כבל: כן, שמעת.

יעל כהן-פארן: הפרסומות האלה הן לא חוקיות, הן נגד חוק רשות השידור.

יעל כהן-פארן: פניתי הבוקר בבג"ץ.

איתן כבל: כתבת על זה, פנית.

איתן כבל: ראיתי שפנית.

יעל כהן-פארן: כן, פניתי הבוקר בבג"ץ לעצור את הפרסומות האלה, כי הדיון הזה, אומנם, גם אם הוא קרוב לסיום, הדיון הציבורי עוד לא קרוב לסיום.

יעל כהן-פארן: וזה פשוט לא ייתכן שחברות הגז מממנות פרסומות ברשת ממלכתית נגד החוק, והנה, מצטטים אותן כאן חברי הוועדה.

יעל כהן-פארן: תודה רבה.

איתן כבל: תודה.

עיסאווי פריג': בעידן שהכול מותר.

איתן כבל: חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

רועי פולקמן: אדוני היושב-ראש, אפשר להצביע על שם המאגר?

רועי פולקמן: כי לאור דבריה של יעל אם זה "לווייתן קטן" אז אולי נחשוב על שם אחר, אני לא יודע, מאגר - - -

דב חנין: סרדין.

חיים ילין: כספיון.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים, חבר הכנסת מנואל טרכטנברג, אחריו – חברת הכנסת מיכל רוזין.

איתן כבל: אני כבר אומר לכם, לפי כמות האנשים שנמצאים, כנראה נגיע - - -

עיסאווי פריג': מתי מצביעים להערכתך, איתן?

איתן כבל: אני מניח שזה כבר ממש או-טו-טו לפי כמות האנשים.

חיים ילין: אחרי הפוייקה של חברת הכנסת התחלתי להיות רעב.

איילת נחמיאס ורבין: פה לא יהיה לך פוייקה.

איתן כבל: בבקשה, מנואל.

מנואל טרכטנברג: תודה, אדוני היושב-ראש, תראו, אני אומר בצער רב שההישענות על הסעיף הזה, סעיף 52, זו טעות וטעות מסוכנת.

מנואל טרכטנברג: ולמה אני אומר זאת?

מנואל טרכטנברג: תראו, השימוש התקדימי בסעיף הזה נשען על שיקולים ביטחוניים ושיקולים מדיניים.

מנואל טרכטנברג: ומה הטעות הלוגית?

מנואל טרכטנברג: נכון שיש שיקולים והיבטים ביטחוניים לעניין של הגז, נכון שיש היבטים מדיניים לעניין של הגז אם אתה מייצא אותו, אבל מה בין זה לבין ההישענות על סעיף 52?

מנואל טרכטנברג: מה, להגן על הגז לא היינו צריכים בכל מקרה - אם המחיר היה 4.5 או 5.5 או 3.5, אם המתווה היה כזה או אחר?

מנואל טרכטנברג: הרי זה לא שבגלל שאתה צריך להגן על הגז, על האסדות, אז אתה חייב להפעיל את סעיף 52 כדי שהמתווה יצא לפועל.

מנואל טרכטנברג: לגופו של עניין רק שתי אמירות.

מנואל טרכטנברג: העניין המדיני, שעליו נשענים יותר מאשר על השיקול הביטחוני, כי אני חושב שאת החלק הראשון מבינים.

מנואל טרכטנברג: פרופ' עוזי ארד אמר את בצורה מאוד ברורה, אבל מעבר לזה דוח צמח על היצוא שהממשלה אימצה אומר בצורה מאוד ברורה שלעיתים רחוקות מאוד, אם בכלל, אפשר לבסס את חיזוקם של קשרים בילטרליים בין מדינות על סחר במשאבי אנרגיה.

מנואל טרכטנברג: וההפך הוא הנכון, שבמקרים רבים מאוד סחר במשאבי אנרגיה גורם לתקלות, לסכסוך, לחיכוך בין מדינות.

מנואל טרכטנברג: והדוגמה הנהדרת שהוא הזכיר, ואתה יודע, זה מה שקורה בין ארצות-הברית לבין קנדה, שכנים נפלאים, קנדה רצתה שייבנה צינור גז כדי להוביל גז מקנדה לארצות-הברית, זה גרם להתקררות היחסים וכו' וכו'.

איילת נחמיאס ורבין: לפיצוץ ביניהן.

מנואל טרכטנברג: ראו מה שקורה בין רוסיה לבין אוקראינה, בין רוסיה לבין טורקיה, וכו' וכו'.

איילת נחמיאס ורבין: נכון, זה מלחמה.

מנואל טרכטנברג: להפך.

מנואל טרכטנברג: כלומר, בדרך כלל הקשרים הכול כך טובים האלה גוררים סכסוך בין-לאומי ופוגעים מדינית במדינה - לפעמים המייצאת ולפעמים המייבאת, וראו מה שקרה לנו בסיבוב הקודם עם מצרים.

איילת נחמיאס ורבין: אה, מנואל, אז נגיע לבוררות בין-לאומית בכל מקרה.

מנואל טרכטנברג: מעבר לזה, זה ברור, כפי שחבר הכנסת פולקמן אמר, ואני רוצה להגיד לך משהו, רועי, גם בסיטואציות האלו, וכנגד מה שמיקי אמר קודם על שיקולים פוליטיים, צריך את האומץ כדי להגיד את האמת, גם אם אתה מצביע כך או ככה, וגם אני אומר את זה לחבר הכנסת מקלב, זה ברור לכולם שזה אילוץ.

מנואל טרכטנברג: תראו, אני מכיר את העניין לא מתמול שלשום, אלא מלפני שלוש שנים, את העניין של ההתנהלות של הממונה על ההגבלים העסקיים וכל מה שנבע משם.

מנואל טרכטנברג: אף אחד לא העלה על דעתו עד בערך אפריל, אני לא זוכר בדיוק השנה, להישען על סעיף 52 בשל שיקולים מדיניים וביטחוניים.

מנואל טרכטנברג: אף אחד לא העלה על דעתו דבר כזה, אף אחד לא הזכיר את הדברים האלה.

עיסאווי פריג': וידעו על קיומו?

מנואל טרכטנברג: ואני אומר לכם את זה כמישהו שמכיר את העניין הזה מבפנים, ברור שזה היה אילוץ.

מנואל טרכטנברג: אבל מה?

מנואל טרכטנברג: וזה היה הכשל הלוגי השני, לא היה צורך בדבר הזה, למה?

מנואל טרכטנברג: כי יש אלטרנטיבות למתווה הגז שמייתרות את השימוש בסעיף 52, ואלטרנטיבות שהן לא פחות טובות.

מנואל טרכטנברג: הרי עוד פעם, כולנו מבינים שתחרות לא תהיה.

מנואל טרכטנברג: באמת, לפעמים כואב לי הלב, החברים הטובים שלנו מהקואליציה שמנסים בכוח לשכנע אותנו שתהיה תחרות ולכן המתווה טוב.

מנואל טרכטנברג: הרי זה ברור שלא תהיה תחרות.

מנואל טרכטנברג: אלא מה?

מנואל טרכטנברג: אם אין תחרות, צריך להיות פיקוח מחירים, זה א'-ב', זה לא יכול להיות אחרת.

מנואל טרכטנברג: אז זה היה מייתר את כל הסיפור הזה של 52.

מנואל טרכטנברג: אמירה אחרונה.

מנואל טרכטנברג: תראו, כשקורה דבר כזה, תהליך כל כך עקום שקרה, יש גם נזקים מה שנקרא "אגביים", Collateral damage, ואלו נזקים משמעותיים, ואני רוצה למנות אותם.

מנואל טרכטנברג: קודם כול, החלשה של הרגולטורים.

מנואל טרכטנברג: אין ספק שהרגולטורים חטפו פה בגדול, לא רק הממונה על ההגבלים העסקיים, אלא כשאתה מכריח רגולטורים ובעלי תפקידים בכירים, בסופו של דבר אתה כופה עליהם להופיע כאן ולהגיד דברים שהם לא מרגישים בנוח להגיד אותם, אתה מחליש אותם, את היכולות שלהם אחר כך לפעול בצורה עצמאית.

מנואל טרכטנברג: מעבר לזה, נפגע האמון של הציבור במוסדות.

מנואל טרכטנברג: הציבור יושב לו, שומע את הדיונים האין-סופיים, לא יכול להבין באמת את כל הפרטים, אבל מה הוא מבין?

מנואל טרכטנברג: שאין פה צדיקים, שיש פה בעיה גדולה, שהממשלה או השלטון – תעזבו את הממשלה הזאת, זה לא עניין של קואליציה-אופוזיציה – שמדינת ישראל כמדינה לא יודעת להתנהל מול דבר כל כך נפלא שקרה לנו שזה גילוי הגז.

מנואל טרכטנברג: זה מה שהציבור מבין, וזה פוגע, רבותי.

מכלוף מיקי זוהר: זה לא ממש נכון.

מנואל טרכטנברג: לא נכון?

מנואל טרכטנברג: לא נכון?

עיסאווי פריג': ההתנהלות - זה נכון ועוד איך.

מנואל טרכטנברג: אתה יודע, מיקי, הציבור מבסוט, מרוצה ומוריד את הכובע כל יום.

<קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: מה אתה מדבר על 300 איש שבאים להפגין כי "הקרן החדשה" מממנת אותם?

מכלוף מיקי זוהר: נו, בחייך, מה, אנחנו טיפשים?

מיכל רוזין: לא, הציבור שלכם.

מיכל רוזין: הציבור שלכם שסקר מראה - - -

איתן כבל: מיכל, את הבאה בתור.

מכלוף מיקי זוהר: הציבור יודע היטב שהמתווה נכון ומסכים לאשר את המתווה.

איתן כבל: מיקי, תודה.

מנואל טרכטנברג: מיקי, באמת, באמת.

מנואל טרכטנברג: אתה יודע מה?

מכלוף מיקי זוהר: זה שתגיד את זה עוד 20 פעם זה עוד לא אומר שזה נכון.

איתן כבל: מיקי, תודה, זו דעתו, זה הרי סיכום.

מנואל טרכטנברג: כואב לי עליך שאתה נאלץ לעשות דברים כאלה הזויים.

מכלוף מיקי זוהר: למה כואב לך?

מנואל טרכטנברג: כי אני מעריך אותך.

מכלוף מיקי זוהר: אבל לא כואב לי.

מנואל טרכטנברג: זה עוד יותר גרוע.

מיכל רוזין: לא צריך לכאוב לך.

<קריאות: - - -

איתן כבל: חברים.

מנואל טרכטנברג: והדבר הנוסף שאני רוצה להגיד זה דבר אחרון.

מנואל טרכטנברג: תראו, במהלך הקרב שניטש כאן – אני מקווה שלא תכחיש שהיה פה קרב - - -

איתן כבל: דברו אלי, לא אליו.

מנואל טרכטנברג: בקרב הזה שניטש נפלו קורבנות, אנשים, בעלי תפקידים.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

מנואל טרכטנברג: וכל מיני אנשים נצבעו בצבעים או שחור או לבן.

מנואל טרכטנברג: ואני רוצה להגיד לכם, לא היו פה לא קדושים מעונים, לא צדיקים גמורים, ולא רשעים גמורים.

מנואל טרכטנברג: והגיעה השעה שבמדינת ישראל נפסיק לצלוב או מהצד הזה או מהצד האחר.

מנואל טרכטנברג: אני לא שותף להתלהמות מול אף אחד מהצדדים.

איתן כבל: תודה.

מנואל טרכטנברג: לא בעלי תפקידים, לא הייתה השחיתות השלטונית במקרה הזה – אפשר להגיד מה שאתם רוצים – מה שקרה לתפקידים בכירים פה, יוג'ין קנדל, שהוא צריך עכשיו כאילו לצאת ולהגן על זה שהוא לא מושחת, רבותי, הוא לא מושחת.

מנואל טרכטנברג: אני לא מכיר אף אחד שבגלל שחיתות נקט עמדה כזאת או אחרת.

מנואל טרכטנברג: אז אני חושב שלכולנו מגיע רגע לקחת נשימה ארוכה, ולהגיד: רבותי, הגזמנו, ואנחנו משלמים מחירים, אולי בפעם הבאה זה לא יקרה.

עיסאווי פריג': דברי טעם דיברת.

מכלוף מיקי זוהר: טעם מר.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת מנואל טרכטנברג.

איתן כבל: מיכל רוזין.

איתן כבל: מיקי רוזנטל, אתה רוצה לדבר?

איתן כבל: אז אחרי סתיו שפיר.

איתן כבל: בבקשה, מיכל.

מיכל רוזין: אני רוצה להתחיל וקודם כול לומר באמת, אתה מדבר על זה שאנחנו פופוליסטים, וכל ההתנהלות, כל ישיבה הזאת, וגם בישיבות אחרות שהייתי, אתה זה שלוקח אותנו למקום הפופוליסטי.

מכלוף מיקי זוהר: אני זה ששם את המראה מולכם.

מיכל רוזין: לא, זה ממש לא שם לנו את המראה מולנו, ההפך, אולי כדאי שאתם תסתכלו - - -

איתן כבל: מיכל, להתקדם לעניינים.

מיכל רוזין: תן לי.

מיכל רוזין: אני חושבת שזה חשוב.

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

מיכל רוזין: ישבנו פה, שמענו את הדברים - הטעיית הציבור וכדומה.

מיכל רוזין: לא הצלחתם לשכנע את הציבור שלכם, ציבור הליכוד שבסקר הראה בפירוש שהוא לא תומך במתווה.

מיכל רוזין: אז בוא אתה תנסה לשכנע את הציבור שלך.

מכלוף מיקי זוהר: כולנו תומכים במתווה ללא יוצא מן הכלל.

מיכל רוזין: שמעתי את חברת הכנסת שלי יחימוביץ והסכמתי עם כל דבריה, ואפילו חשבתי לוותר על זכות הדיבור, אבל רציתי להדגיש נושא שבעיני הוא המהות פה.

מיכל רוזין: על עניין המתווה דיברנו רבות ואמרנו את עמדתנו ואת הסייגים שלנו ממנו.

מיכל רוזין: שמענו גם את השר להגנת הסביבה, ואם מדברים כבר על ביטחון, אז הוא העיר בצורה חד-משמעית שהצינור הנוסף הוא הביטחון האנרגטי, ובלעדיו זה באמת – הוא סיפר את הסיפור על סיב אופטי אחד של "בזק" שנאכל על-ידי חזיר בר, והשני נקרע בטעות בירושלים, וכל התקשורת של ירושלים נותקה.

מיכל רוזין: זאת הייתה המשמעות של מה יקרה אם יש לנו צינור אחד של גז.

מיכל רוזין: אני חושבת שאנחנו פה מכיוון שהפעלת סעיף 52 נעשה אך ורק בטיעון ביטחוני.

מיכל רוזין: ואני רוצה להגיד לכם שכל הגורמים הביטחוניים – גם אלה שהופיעו, הופיע אחד בפני הוועדה הזאת, לפחות בפני מליאת הוועדה, ובוודאי גם כאלה שאני יכולה להגיד לכם שחברת הכנסת יחימוביץ באופן עיקש ועקבי שאלה את כל מי שהופיע אי-פעם בוועדת החוץ והביטחון על נושא מתווה הגז, למרות שזה לא היה על סדר-היום – ושוב ושוב ולא קיבלנו תשובות.

מיכל רוזין: וגם כשהופיע ראש המל"ל וישבנו פה למעלה משעתיים והקשבנו לו, הוא לא נתן לנו סקירה שאפשר לומר שהיא סקירה מעמיקה, מקיפה.

מיכל רוזין: שאלנו אותו מה קורה עכשיו עם החלטת הבוררות, זה היה באותו בוקר, הוא לא ידע מה להשיב על כך.

מיכל רוזין: זאת אומרת, לא הייתה בכלל התייחסות לשינוי המציאות.

מיכל רוזין: כאילו המציאות לא השתנתה, לא מצאו גז במצרים, אין את סיפור הבוררות הבין-לאומית, זו הייתה הפתעה.

מיכל רוזין: הרי ידענו שתהיה תוצאה לבוררות הזאת.

מיכל רוזין: ובוודאי הוא גם אמר בצורה חד-משמעית שגם אם היו עמדות מנוגדות בדיונים בתוך המל"ל הרי שהן לא נרשמו, הן לא קיימות, והן נמחקו לחלוטין כל אחת.

מיכל רוזין: וכל הרעיון של הקמת המל"ל, כפי שאתם יודעים, הוא לתת לנו איזשהו היבט כולל יותר, מגוון יותר מאשר רק מכוחות הביטחון.

מיכל רוזין: לא אוסיף ואומר, ראש המוסד שסירב להגיע אפילו לדיון המצומצם ולהביע את עמדתו; שר הביטחון שככה אמר:

מיכל רוזין: יש איזה דוח שהתפרסם; ארבעה שרים שמנועים מלהצביע על המתווה: שר אוצר, שר כלכלה.

מיכל רוזין: באמת, יש פה בעיה קשה שהציבור – גם אם הוא לא מבין את הסעיפים, ואני גם חושבת שהוא לא מבין, דרך אגב, לא לכאן ולא לכאן, לעומק את עניין מתווה הגז – התחושה שלו היא תחושה קשה של סיאוב מהמערכת.

מיכל רוזין: התחושה שלו היא תחושה קשה שעושים עליו סיבוב, תחושה שלא יכול להיות שהמינהל הלא תקין שקרה פה בשנים האחרונות סביב מתווה הגז יכול לקרות.

מיכל רוזין: אני חושבת שזה מה שמטריף את הציבור, זה מה שמעורר אותם, ואני חושבת שבצדק.

מיכל רוזין: כי איך שהתנהלו הדברים, קשה לנו לבטוח במקבלי ההחלטות.

מיכל רוזין: ואני חושבת שזו הפגיעה הקשה ביותר של מתווה הגז בכלל, ובוודאי של הפעלת 52, וטוב היה עושה ראש הממשלה אם הוא לא היה עושה את זה על מנת לא לפגוע פגיעה נוספת באמון הציבור בעתיד.

מיכל רוזין: תודה.

איתן כבל: תודה, מיכל.

איתן כבל: סתיו, ואחריה אחרון – חיים ילין.

איתן כבל: ואני מסכם, ואז נעבור להצבעה.

סתיו שפיר: תודה.

סתיו שפיר: אני גם רוצה לדבר רק על סעיף 52 ועל הסוגיות הביטחוניות.

סתיו שפיר: לא רק שההסברים בשימוש בסעיף הזה לא היו משכנעים לאורך ישיבות הוועדה, גם לא נמצאו תשובות לכמה שאלות מאוד חשובות, בראש ובראשונה, מאיפה הסעיף הזה הגיע בכלל.

סתיו שפיר: אני מסתכלת פה על מאמר שפורסם ב"גלובס", ועל התבטאות של עורך-הדין אלדד כורש שהוא יועץ לחברות הגז, שכבר בדצמבר 2014, לפני שצוות קנדל בכלל התכנס, הציע את האפשרות להשתמש בסעיף 52 כדרך לעקוף את הממונה גילה, כייעוץ לחברות הגז וליזמים בתהליך הזה.

סתיו שפיר: הפעם הראשונה שזה מופיע בפרוטוקולים של צוות קנדל זה בכלל במאי 2015.

סתיו שפיר: זאת אומרת שמי שהביא את הרעיון לראשונה הוא עורך-הדין שמייעץ לחברות הגז, ועל הנקודה הזו חייבים לעמוד כשאנחנו בכלל ניגשים לשאלה הביטחונית.

סתיו שפיר: החלק השני של הסוגיה הזו הוא באמת הסוגיות הביטחוניות שעומדות על הפרק.

סתיו שפיר: וכאן, לצערי, לא רק שלא קיבלנו תשובות מספיק טובות, אני אפילו חוששת שבגלל הסוגיות הביטחוניות ראוי שלא נעביר את המתווה הזה, כפי שהוא עכשיו, מסיבות ביטחוניות ומדיניות עוד לפני הסיבות האחרות שעליהן יש פה הרבה מאוד הסכמה בתוך הוועדה.

סתיו שפיר: גם הפניתי שאלות כאלה לראש הממשלה בדיון שנערך בשבוע שעבר, ולצערי לא התקבלו תשובות.

סתיו שפיר: התשובה היחידה שהוא ענה עליה כששאלתי מה יקרה במצב של העברת בעלות, של מכירה של אחת מחברות הגז לחברה זרה, הוא אמר שמצב כזה לא ייתכן מבלי הסכמה של שר האנרגיה.

סתיו שפיר: הדבר הזה לא מדויק.

סתיו שפיר: בהוראות מסוימות בחקיקה יש את מה שאנחנו מכנים כ"דרישת ישראליות", שאומרת שבעל השליטה חייב להיות בעל אזרחות ישראלית או תושב ישראלי.

סתיו שפיר: בעניין הגז אין דרישה כזו ואין חובה כזו.

סתיו שפיר: זאת אומרת שיכול להיווצר מצב שאחת החברות, אדוני היושב-ראש, תימכר לחברה זרה שנמצאת בבעלות של מדינה עוינת, ומה אנחנו אמורים כמדינת ישראל לעשות במצב כזה?

סתיו שפיר: האם הדבר הזה לא מסכן אותנו ביטחונית?

סתיו שפיר: לשאלה הזאת לא נמצאו תשובות, לצערי.

סתיו שפיר: מה קורה במצב שמדינה מוכנה לשים את יחסי החוץ שלה בידיים של חברות זרות, בידיים של יזמים פרטיים שאינם ישראלים בכלל, האם זה מצב תקין למדינה ריבונית?

סתיו שפיר: האם זה מצב שלא מסכן את העתיד שלנו?

סתיו שפיר: האם זה לא מסכן את יחסי החוץ שלנו?

סתיו שפיר: האם אנחנו לא רוצים איזושהי רמה של שליטה ביחסי החוץ שלנו כמדינה?

סתיו שפיר: והזכירה חברת הכנסת כהן-פארן את הפרסומות שמעלות חברות הגז ברשתות, שהיא אומרת שאינן חוקיות.

סתיו שפיר: תארו לכם לאיזה סד של לחצים ניכנס כשכל משאבי האנרגיה יימצאו בידיהן של חברות פרטיות זרות, ואותן חברות ירצו להפעיל לחץ על הממשלה או על הכנסת בעניינים אחרים לחלוטין, אפילו לא בנושאי אנרגיה, בנושאים אחרים שיגיעו.

סתיו שפיר: הרי לחברות האלה יש גם שליטה בנושאים אחרים במדינה, הן לא עוסקות – אותם בעלי השליטה לא עוסקים רק בענייני אנרגיה.

סתיו שפיר: ומה יקרה כשהם ירצו להפעיל לחץ על הממשלה ומשאבי האנרגיה שלנו, זאת אומרת, הביטחון האנרגטי שלנו, היכולת להשתמש בגז בין אם זה בתעשיות ביטחוניות ובין אם זה לצורך האנרגיה הביתית, פתאום יעמדו בסיכון.

סתיו שפיר: כי מי שמחזיק, מי שהיד שלו על הברז אלה אותן חברות פרטיות שרוצות לאיים על הממשלה בסוגיות אחרות.

סתיו שפיר: והדבר הזה לא מבטיח פה שום פתרון, וגם לא נמצאו לזה תשובות.

סתיו שפיר: ולכן, אני חושבת שדווקא מסיבות ביטחוניות ראוי שלא נאשר את הדבר הזה, ושהמתווה הזה כפי שהוא היום לא יעבור.

איתן כבל: תודה, יקירה.

איתן כבל: חיים ילין, ובאמת אחרונה – רויטל סויד שישבה כאן.

<קריאה: בסבלנות מופתית.

חיים ילין: את רוצה לפני?

רויטל סויד: לא.

רויטל סויד: אחרונה חביבה.

איתן כבל: חיים, בבקשה.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, תודה רבה.

חיים ילין: אתייחס רק לסעיף 52, כי אני חושב שזה הדיון, למרות שיש לי הרבה מה להגיד על המתווה עצמו.

חיים ילין: עד היום לא הצלחתי להבין – ואני אומר לכם את זה בשיא הרצינות – מה הסיבה הביטחונית-מדינית שראש הממשלה מפעיל את סעיף 52.

חיים ילין: זאת אומרת, מה המחיר שהוא הולך לשלם תמורת הדבר הזה.

חיים ילין: זה לא משנה מה תגידו.

חיים ילין: לפני חודשיים ארבעה עצים הפילו את כל המערך האנרגטי של מדינת ישראל.

חיים ילין: ארבעה עצים על קו מתח גבוה במרכז מדינת ישראל.

חיים ילין: אז הייתי בטוח שאולי זאת הסיבה שבעצם הוא הפעיל את סעיף 52, כי הוא מפחד שאם עוד פעם העצים יקרסו אז עוד פעם לא יהיה ביטחון אנרגטי.

חיים ילין: אבל זה לא שם.

חיים ילין: אז התחלתי לשמוע אותו בטלוויזיה, ואז הוא אומר, כי כמובן שלא נתנו להיכנס, היה שם סיווג ביטחוני, כנראה, ואז הוא התחיל לדבר בעצם על זה שצריך ביטחון גם בים.

חיים ילין: על חשבון מי הביטחון?

חיים ילין: על חשבון צה"ל והחיילים והילדים שלנו.

חיים ילין: עכשיו אגיד לכם, הייתה לי זכות גדולה לפני ארבע שנים פחות או יותר לטייל בטיול אופניים בגאורגיה, ראיתי במו עיני מה זה צינור שיוצא מברית-המועצות לכל מדינות אירופה.

חיים ילין: מי שלא מבין על מה מדובר, אז אסביר לכם על מה מדובר.

חיים ילין: מדובר על זה שכל פחות מקילומטר יש בסיס עם ש"ג ליד הצינור – מה לעשות שהסינגל של האופניים עובר ליד, כי מישהו שם סלל איזשהו שביל פעם בהיסטוריה – וזה מה שאנחנו נראה.

חיים ילין: ואז נשאלת השאלה, אם לא היה ייצוא, בכלל היינו מדברים על סעיף 52?

חיים ילין: או שמישהו נהנה שם למעלה להפעיל את כל הכנסת ואת כולם לדיונים שהתוחלת שלהם כולם זה שראש הממשלה יראה לכולם איפה הכוח נמצא.

חיים ילין: ואם אתם חושבים שאנחנו עכשיו נייצא גז וכל 500 מטר נשים חיילים שלנו לשמור על צינור הגז של תשובה, תסלחו לי, מישהו פה טועה ומטעה.

חיים ילין: הילדים שלנו גדלו בשביל להגן על מדינת ישראל, לא על הצינור של תשובה.

חיים ילין: וזה בעצם הסיפור, זאת העילה שבעצם עכשיו נגייס את חיילינו, שוויון בנטל שראש הממשלה גם שינה, ועכשיו בשם הדבר הזה נגן על צינור הגז.

חיים ילין: כבוד היושב-ראש, אני חושב שזה עלבון לראש הממשלה שהוא מפעיל את סעיף 52 בגלל עילה ביטחונית.

חיים ילין: יש הרבה סיבות אולי לעשות דברים אחרים, אבל אני חושב שהדבר שאני, לפחות, צמא לו זה שיבוא ויגיד את האמת בפרצוף לכולם: הוא ראש הממשלה, הוא רוצה להעביר את המתווה, לא משנה מה המחיר, אני בעל-הבית.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תודה, חבר הכנסת חיים ילין.

איתן כבל: אחרונה, חברת הכנסת רויטל סויד.

איתן כבל: אני אסכם, ונעבור להצבעה, ברשותכם.

רויטל סויד: קודם כול, חברי איתן כבל, גם למי שלא נכח בכל הדיונים, ניתן היה להתרשם באופן מאוד מאוד ברור מהאופן שבו ניהלת מקצועית, ערכית, עם יכולת באמת לתת לכל אחד להביע את העמדה, ואני חושבת שהציבור במדינת ישראל קיבל באמת דיון שאחרת הוא לא היה מבין בדיוק מה עומד להתרחש.

רויטל סויד: אני חושבת שזה גם לא מקרי שאני מדברת פה אחרונה.

רויטל סויד: אני לא רוצה לדבר לא על ביטחון אנרגטי שבוודאי נפגע, ולא על ביטחון המדינה שבוודאי לא נפגע כתוצאה מהמתווה ומהניסיון לעקוף את סעיף 52.

רויטל סויד: אני רוצה לדבר על דבר אחר.

רויטל סויד: על פגיעה אנושה בדמוקרטיה שלנו.

רויטל סויד: אני רוצה לדבר על זה שאנחנו נמצאים פה בסיטואציה שציבור רב מאוד במדינת ישראל יוצא לילות אחרי לילות, ערבים אחרי ערבים כדי למחות כנגד מתווה גז שעומד לעבור.

רויטל סויד: אני לא בטוחה שאם באיזשהו אופן היו עושים משאל עם רוב הציבור היה מצביע כנגיד מתווה הגז.

רויטל סויד: אבל הציבור שלנו סומך על העובדה שאנחנו מדינת חוק, ובמדינת חוק אנחנו יודעים שפועלים לפי החוקים.

רויטל סויד: וכשפועלים לפי החוקים לא עושים מניפולציות.

רויטל סויד: ולא מניפולציה אחת, מניפולציה משפטית על גבי מניפולציה על גבי מניפולציה, שמביאה לזה שבסופו של דבר ראש ממשלה שהוא שר כלכלה ושר – כל השרים, בא ועושה על דעתו, וכמעט על דעתו בלבד, עומד להעביר כאן מתווה גז שרובנו ככולנו איננו רוצים את זה.

רויטל סויד: וזו פגיעה בדמוקרטיה לא רק בגלל מתווה הגז האומלל הזה, זאת פגיעה בדמוקרטיה מכיוון שהציבור במדינת ישראל מתעורר למציאות שבה הוא מבין שיכול להיות יום שבו יבוא באיזשהו אופן ודרך שראש ממשלה יבחר נושא אחר שיהיה חשוב לו, ויפגע בנו באמצעות מניפולציות משפטיות שונות על-ידי פגיעה בזכויות הפרט שלנו, בזכויות האזרח שלנו.

רויטל סויד: וכאן על-ידי מעשה, אם נאמר את זה כמשפט סיכום, אנחנו יכולים לראות את התחלת ההתמוטטות שלנו כדמוקרטיה.

יואב קיש: פששש.

רויטל סויד: כי אין לדעת מתי יבוא עוד נושא כזה ויגיע שוב, ושוב תיפגע באופן אנוש היכולת שלנו כמדינה, כזכויות, ככנסת וכאזרחים לבוא ולמחות כנגד פגיעה בזכויות שלנו.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: ברשותכם, אומר דברי סיכום ונעבור להצבעה.

איתן כבל: קודם כול ולפני הכול, אני באמת רוצה לומר תודה מעומק לבי לכל חברי הכנסת, חברי הוועדה, ואלה שלא חברי הוועדה, שהיו שותפים לרוב הדיונים ולכל הדיונים.

איתן כבל: בלעדיכם – אני אומר את זה לא מן הפה ואל החוץ – אני הרגשתי את הביטחון כדי לנהל כאן

איתן כבל: את כל המערכה הלא פשוטה הזו.

איתן כבל: אני חושב שכולנו, כל מי שהשתתף הוסיף כבוד לוועדה, הוסיף כבוד לכנסת, כל אחד על-פי תפיסתו, כל אחד על-פי עמדתו, שזה דבר שבציבוריות הישראלית כשאני מסתובב היום אני באמת מרגיש – איך אנשים אומרים: ואללה, אפשר גם אחרת, כנסת זו לא רק במה של צעקנות ושטחיות, וזה באמת ניכר בכל מקום.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איתן כבל: ובאמת, אני אומר את זה לכל אחת ואחד מכם, תודה מעומק הלב שלי.

איתן כבל: אני אומר את זה באמת, זו לא אמירה מן הפה ואל החוץ, לא הייתי עושה זאת בלעדיהם.

איתן כבל: אני אומר את זה לא כמילים ריקות מתוכן, בוודאי, בוודאי ללא הצוות המקצועי של הוועדה: מנהלת הוועדה, עידית, היועצת המשפטית, והצוותים האחרים, והדובר הזה, והרשמות, וכל מי שצריך.

איתן כבל: תראו, נקודה נוספת בה הכנסת יכולה להיות גאה בעצמה.

איתן כבל: לאורך כל הדרך יש מי שניסה להעביר מסר כאילו הכנסת מעכבת את התהליך.

איתן כבל: אני רוצה להזכיר, הממשלה מתברברת בתהליך הזה לפחות חמש שנים.

איתן כבל: כנסת ישראל מוציאה מתחת ידה דיון תוך שלושה שבועות, ואני אומר את זה לזכותנו.

איתן כבל: וראוי שהדברים האלה ייאמרו לכל אלה שבאו עם שוט וניסו לדרבן כאילו אנחנו הבעיה, כאילו אנחנו אלה שיצרנו את העיכובים, ואוי ואבוי אם אנחנו לא נעשה דיון אחר דיון ומה יקרה.

איתן כבל: אז תודה גם בעניין הזה.

איתן כבל: עכשיו לגופו של עניין, ראו, נכנסתי לדיון הזה – ואני אומר את זה באמת, אלוהים בשמים עדי, בלב פתוח ובנפש חפצה כדי לראות איפה הדברים עומדים.

איתן כבל: ואני עוסק בשלב הזה בסעיף 52, קודם כול סעיף 52.

איתן כבל: יש לי איזו הבנה קטנה במדיניות ביטחון וחוץ, ולאורך כל הדרך, בוודאי בדיונים הפומביים, אבל גם בדיונים הסגורים, בדיון הסגור, אני אומר לכם, ממשלת ישראל, בכל הכבוד, נושאת לשווא את שם הביטחון ומדינות החוץ, וזה הליך מאוד מאוד מסוכן.

איילת נחמיאס ורבין: נכון.

איתן כבל: קל בישראל להפוך כל דבר וכל עניין - - -

יואב קיש: זו דעתך.

איתן כבל: ובזה אני מסכים אתך, חבר הכנסת, אני אומר רק את דעתי, חבר הכנסת יואב קיש, איתן כבל 56004096, חותמת אחת יש לי.

יואב קיש: השאלה אם זו תעודת זהות או מספר אישי.

איתן כבל: יואב, בבקשה.

איילת נחמיאס ורבין: לא, הקראת מספר, גם אני רוצה לדעת.

איתן כבל: חברים, אני פה לא כאיש צבא, תעודת זהות.

איתן כבל: מה שאני מנסה לומר פה בצורה מאוד מאוד רצינית, יש כאן מהלך - - -

<קריאות: - - -

איתן כבל: סליחה, חברים, באמת, תרשו לי, כיבדתי אתכם לאורך כל הדרך, כבדו אותי.

עיסאווי פריג': הוא מזכיר את נתוני האשראי - - -

רועי פולקמן: אנחנו רוצים את הקוד הסודי שלך.

איתן כבל: מה שאני, ברשותכם, מבקש לומר, שיובהר, לא רק שלא השתכנעתי שיש כאן עילה ביטחונית-מדינית, אלא נהפוך הוא.

איתן כבל: ובטשטוש הזה, שהציבור לא בדיוק מבין במה דברים אמורים, כשחזרנו ואמרנו שרוב הדוברים – אני לא רוצה להגיד כל, אולי לא שמעתי מאן דהוא באולם הזה או מחוצה לו – שאספקת גז לירדן ולרשות הפלסטינית הייתה הסכמה כמעט מקיר לקיר, אם לא הסכמה מקיר אל קיר.

איתן כבל: והשאלות שעלו כאן היו שאלות שנגעו, חבר הכנסת דב חנין, למצרים, ואמרו: אם יש בעיה עם המצרים ניסע לטורקיה, הכול כלול.

איילת נחמיאס ורבין: כן, גם הגז.

איתן כבל: ומצאנו את עצמנו במצב מביך.

איתן כבל: וצודקת חברת הכנסת שלי יחימוביץ, שההתייחסות שלנו בהתעסקות בנושא הביטחוני יכולה בסוף לחזור אלינו ולהיות לנו לרועץ, אפילו שאולי חלק מאתנו לא התכוונו לכך.

איתן כבל: ובאמת, כמו שהודה ראש הממשלה, ואולי בכל הדיון הקודם שהיה, איך אמרתי לראש הממשלה?

איתן כבל: לדבר הוא יודע, הוא כדרר יותר טוב ממסי בדיון.

יואב קיש: גם לעשות.

איתן כבל: שנייה, חברים.

איתן כבל: הוא לא ענה לשאלות שלנו.

איתן כבל: אבל הייתה שאלת הזהב של החבר הכנסת יוסי יונה, שבסופו של עניין אמר:

איתן כבל: אולי ברגע של חולשת דעת חוסר או חוסר תשומת לב את האמת, שבעצם הפעלת סעיף 52 שמשמעותה כורח מדיני-ביטחוני נעשתה כי לא הייתה ברירה, כי זו הייתה הדרך היחידה לעקוף בנסיבות, אחרי שהממונה חזר בו מהחלטתו הקודמת, כדי לעקוף אותו.

איתן כבל: והיום, דרך אגב, אומר השר יובל שטייניץ בראיון: לפני שאני עולה לראיון, חוזר פחות או יותר על אותו מסר.

איתן כבל: ולכן, מבלי שאנחנו עוד נוגעים ומרחיבים ומעמיקים בשאלות כתבתי מסמך, אבקש אחר כך מהחברות והחברים, כי זה לא יכול להיות מנותק, ההצבעה אכן, חבר הכנסת יואב קיש, היא סביב 52 - כן או לא.

יואב קיש: כך צריך.

איתן כבל: יחד עם זאת, כמו שהבעת עמדה, אנחנו בכל זאת עסקנו פה בשאלות כבדות משקל בנושא הגז, אספקת גז, היועצת המשפטית לוועדה והמשנה ליועץ המשפטי של הכנסת העלתה כאן נקודה של העניין של הביטחון הרגולטורי.

יואב קיש: של הממשלה, לא של הכנסת.

איתן כבל: גם של הכנסת.

איתן כבל: לא רק של הממשלה.

איתן כבל: ההבדל הוא שאני כבר קראתי אותם, לא רק שמעתי את הפרוטוקולים.

איתן כבל: ושלא נעסוק בשאלות של החוזקות של התחרות אל מול הדרדלה של השאלות המדיניות-ביטחוניות.

איתן כבל: את כל זה אנחנו נניח, ואני מקווה שתימצא בקרב הוועדה אוזן קשבת רחבה כדי לתת את המסד הראוי שהכנסת אומרת את דברה.

איתן כבל: ולסיום, אני רוצה לומר לכם, אם יש משהו שאני מאוכזב ממנו, ואני אומר את זה לכולנו, זו העובדה שהתחלקנו כאן קואליציה-אופוזיציה.

איתן כבל: אנחנו משוחחים בינינו, בתוכנו, לפחות אנחנו כאופוזיציה הוכחנו את עצמנו בנושאי הגז, והתייחסה לזה שלי בנושא ששנסקי, עמדנו, וזה לא היה ברור מאליו שזה יעבור בתקופה ההיא.

איתן כבל: גם בתוך הקואליציה היו קרבות לא קלים בשאלות האלה, והקבוצות הפוליטיות בתוך הקואליציה, כל אחת - - -

יואב קיש: לא סתם זה עלה למליאת הכנסת וקיבל רוב גם לא רק מהקואליציה, מעבר.

איתן כבל: אמרתי.

איתן כבל: הוא אשר – אני אומר את זה קודם כול בעניין שלנו.

שלי יחימוביץ': היא הנותנת.

איתן כבל: לכן, חברות וחברים, אני רוצה, ברשותכם, להקריא את מה שאני מבקש להעלות להצבעה.

איתן כבל: יש רשימה של מי שמותר לו להצביע לפני שאני מעלה.

איתן כבל: קודם כול תקריאי מי יכול להצביע: חבר הכנסת איתן כבל; איילת נחמיאס ורבין פה; יוסי יונה; דב חנין; עבד אל חכים חאג' יחיא; חיים ילין מחליף את יעקב פרי; חבר הכנסת עיסאווי פריג'; מיקי מכלוף זוהר מחליף את נאוה בוקר; יואב קיש מחליף את דוד ביטן; נורית קורן כאן?

נורית קורן: אני פה.

איתן כבל: חבר הכנסת רועי פולקמן; חבר הכנסת יואב בן צור מחליף את יצחק וקנין; וחבר הכנסת אורי מקלב.

איתן כבל: אלה בעלי זכות ההצבעה.

איתן כבל: ברגע שאסיים את ההצעה שלי, ואני מבקש שאף אחד לא יתפרץ ולא יפריע לי, אלא זו ההצעה שאני מעלה, מי שירצה יתמוך בה, מי שירצה יתנגד לה, מי שירצה יימנע.

עיסאווי פריג': ארוכה, איתן?

איתן כבל: היא לא ארוכה, אבל היא לא קצרה.

עיסאווי פריג': שיהיה מולנו.

<קריאות: - - -

איתן כבל: אקריא.

<אתי בנדלר: זה קצר.

איתן כבל: זה קצר, זה לא מצריך חקירה.

<קריאות: - - -

איתן כבל: אני פונה לראש הממשלה בתגובה: "בהמשך לפנייתך שבסימוכין, הריני לאשר שבתום שתיים-עשרה ישיבות של הוועדה, אחת מהן בפורום מצומצם מטעמי ביטחון, השלימה ועדת הכלכלה את חובת ההיוועצות בה.

איתן כבל: בנסיבות שהתבררו אין מקום לשימוש בסעיף 52 לחוק שבנדון כדי לפטור את ההגבלים העסקיים המפורטים בפנייה שבסימוכין מהוראות החוק האמור", כשהנדון הוא: "התייעצות לפי סעיף 52 לחוק ההגבלים העסקיים, תשמ"ח–1988".

איתן כבל: והסימוכין הוא מכתבו של ראש הממשלה בתוקף תפקידו כיושב-ראש ועדת הכלכלה אלינו מיום כ"ג - - -

<אתי בנדלר: שר הכלכלה.

איתן כבל: שר הכלכלה, סליחה.

איתן כבל: מה אמרתי?

<קריאות: אמרת "יושב-ראש הוועדה".

דב חנין: הוא עוד יגיע, הוא עוד יגיע.

איתן כבל: מי המגלומן?

איתן כבל: "מכתבך מיום כ"ג בחשון תשע"ו, 5 בנובמבר 2015".

איתן כבל: עכשיו אני רוצה להוסיף כאן עניין נוסף.

איתן כבל: אני גם מבקש להודיע לו שנימוקי הוועדה יועברו לידיו במסמך נפרד, המסמך שיואב הכין והמסמך שאניח בפני חברי הוועדה.

איתן כבל: בנוסף, אני מבקש להעיר הערה אישית: מהתבטאויותיך ומהתבטאויות שר התשתיות הלאומיות, האנרגיה והמים עולה, לצערי, כי ההחלטה הסופית על קידומו של מתווה הגז הטבעי, לרבות החלקים המחייבים התייעצות לפי סעיף 52, התקבלה עוד בטרם תחילת הליך ההיוועצות.

איתן כבל: דהיינו, נראה כי ההיוועצות לא נעשתה בלב פתוח ובנפש חפצה, אלא כהליך פורמלי בלבד.

איתן כבל: למרות זאת, אציין כי ועדת הכלכלה השקיעה שעות רבות בלימוד הנושא, ועצתה ניתנת בלב פתוח ובנפש חפצה.

איתן כבל: אני מבקש להביא את זה להצבעה.

איתן כבל: בבקשה.

עיסאווי פריג': כמו שאמרתי לך, איתן, אני בלב לא שלם מצביע מאחר שהדיון הסגור והסיווג הביטחוני - - -

איתן כבל: כבר נכנסנו להליך הצבעה.

יואב קיש: יש לי שאלה, איתן, תקשיב, אני מאוד לא מסכים עם התוספת שלך.

יואב קיש: למה אתה לא משאיר את זה כהחלטה פשוטה מי בעד או נגד סעיף 52?

איתן כבל: חברים, אני מעלה את זה להצבעה.

יואב קיש: זו לא חוכמה להכניס דרך הדבר הזה – באו לפה כל הפקידים של הממשלה, שמעת את כל השרים.

איתן כבל: תתנגד.

נורית קורן: לא, אתה מכניס מן הסכם - - -

מכלוף מיקי זוהר: יואב, אבל אתה מבין שאתה - - -

יואב קיש: אבל מה החוכמה?

יואב קיש: אני רוצה להתנגד לסעיף כולל - - -

<קריאות: - - -

איתן כבל: הצבעה שמית, בבקשה.

עיסאווי פריג': איתן, לפני שאתה מצביע - - -

יואב קיש: לפרוטוקול, אני מבקש שההתנגדות הזו תעלה.

איתן כבל: תודה.

יואב קיש: כי לא יכול להיות, באו לפה כל פקידי הממשלה, כל השרים - -

איתן כבל: תודה.

יואב קיש: - - היה פה דיון ממצה, לבוא ולקבוע שהייתה החלטה – אמרת שהחליטו מראש.

איילת נחמיאס ורבין: פקידי הממשלה לא התייחסו לסעיף 52, הם התייחסו למתווה.

איתן כבל: לא דיברתי עליהם.

איתן כבל: איילת, אתם מפריעים, עוברים להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני, על מה אנחנו מצביעים, בבקשה?

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להבין על מה אנחנו מצביעים.

איתן כבל: על מה שהקראתי.

מכלוף מיקי זוהר: מה?

מכלוף מיקי זוהר: זה נוסח הוועדה?

עיסאווי פריג': אני חוזר, איתן - - -

דב חנין: שיקריא עוד פעם?

דב חנין: זו הצעת החלטה שלו.

מכלוף מיקי זוהר: אפשר להגיש הסתייגויות?

מכלוף מיקי זוהר: לא הבנתי מה זה.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להגיש הסתייגות.

דב חנין: זו לא הצעת חוק.

מכלוף מיקי זוהר: אז מה זה?

נורית קורן: זו הצעת החלטה של היושב-ראש.

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה להבין מה.

מכלוף מיקי זוהר: הרי בסוף אנחנו מבינים מה זה.

איילת נחמיאס ורבין: בסדר, אז אפשר להצביע בעד או נגד.

<קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: אפשר להעלות הסתייגויות?

מכלוף מיקי זוהר: אני רוצה תשובה.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: חברים יקרים, ברשותכם.

דב חנין: זה לא חוק.

איתן כבל: זה לא חוק.

מכלוף מיקי זוהר: אז מה זה?

עיסאווי פריג': הצעת החלטה.

איתן כבל: זו הצעת החלטה על-פי סעיף 52.

מכלוף מיקי זוהר: שהיא?

איתן כבל: הקראתי אותה.

איתן כבל: ברשותך, עיסאווי.

מכלוף מיקי זוהר: נועדה ל-?

עיסאווי פריג': רק שזה משפיע על ההצבעה שלי.

מכלוף מיקי זוהר: בוא נדייק, נועדה ל-?

מיקי רוזנטל: אתה יכול להצביע נגד, מיקי, מה הבעיה?

מכלוף מיקי זוהר: לנגח את ראש הממשלה.

מכלוף מיקי זוהר: בוא נגיד את זה, נו.

מכלוף מיקי זוהר: בוא נגיד את זה.

עיסאווי פריג': אני חוזר על שאלתי.

עיסאווי פריג': מיקי.

מכלוף מיקי זוהר: לפחות שזה יהיה אמיתי, בוא נגיד שאנחנו רוצים לנגח את ראש הממשלה.

<קריאות: - - -

איילת נחמיאס ורבין: אז בוא שזה יהיה אמיתי שאתה - - -

איתן כבל: איילת, אתם מפריעים עכשיו לי.

איתן כבל: תנו לי לסיים את זה.

<קריאה: - - -

איילת נחמיאס ורבין: אנחנו לא צריכים להרגיע, אנחנו התנהגנו בסופר מקצועיות.

איתן כבל: איילת, את מפריעה לי.

מכלוף מיקי זוהר: בוא נבין.

עיסאווי פריג': איתן.

איתן כבל: די, תנו לי לסיים את ההליך הזה.

איילת נחמיאס ורבין: אתה לא יכול לצעוק עלי אם אתה לא צועק על אחרים.

איתן כבל: כי את מפריעה עכשיו.

יואב קיש: אבל רצית לעשות את זה נקי, איתן.

יואב קיש: רצית לעשות את זה נקי ואתה תוקע בסוף.

יואב קיש: זה גופו של העניין.

איתן כבל: חברים יקרים, זה הכי נקי.

איתן כבל: עיסאווי, אני רוצה לעבור להצבעה.

מכלוף מיקי זוהר: עיסאווי, לא יפה לך, תצביע נגד ראש הממשלה?

מכלוף מיקי זוהר: לא מתאים לך, עיסאווי.

עיסאווי פריג': רק שאלה, אני חייב, זה מפריע להצבעה שלי.

עיסאווי פריג': אני שואל, איתן, האם תוכן הישיבה החסויה אין לה חלק בקבלת ההחלטה?

עיסאווי פריג': כל הדברים שנאמרו שם, אנחנו יודעים אותם?

עיסאווי פריג': אני רוצה לשמוע את זה שוב.

איתן כבל: אמרתי, חבר הכנסת עיסאווי.

איתן כבל: קודם כול, חברים, כל אחד יצביע איך שהוא רוצה.

איתן כבל: אני אומר את זה בדבר נוסף, אני אומר לך מבלי להגיד את הדברים שנאמרו שם, וזה לא משנה אם הם היו סודיים באמת או לא סודיים, ההשפעה שלהם, אם בכלל, לא קיימת.

איתן כבל: רוב הדברים, אם לא כולם, נאמרו בצד החסוי, נקודה.

איתן כבל: אני מבקש לעבור להצבעה, בבקשה.

יואב קיש: זה רק על דעתו, כמובן.

יוסי יונה: על הגלוי אתה מדבר.

נורית קורן: על הצד הגלוי.

איתן כבל: על הגלוי, סליחה.

נורית קורן: אנחנו מצביעים עכשיו על ההצעה שלך.

איתן כבל: מצביעים על ההצעה שהעליתי.

איתן כבל: מי בעד?

איתן כבל: מי נגד?

איתן כבל: בבקשה, גברתי.

<עידית חנוכה: (קוראת בשמות חברי הוועדה) איתן כבל – בעד איילת נחמיאס ורבין – בעד יוסי יונה – בעד דב חנין – בעד עבד אל חכים חאג' יחיא – בעד חיים ילין במקום יעקב פרי – בעד עיסאווי פריג' – בעד מיקי מכלוף זוהר במקום נאוה בוקר – נגד יואב קיש במקום דוד ביטן – נגד נורית קורן – נגד רועי פולקמן – נגד יואב בן צור במקום יצחק וקנין – נגד אורי מקלב – נגד 7 – בעד, 6 – נגד.

יואב קיש: חבל, איתן, היה אפשר לסגור את זה כבר בהתחלה.

איתן כבל: אני מודה לכם, תודה מעומק הלב.

איתן כבל: הישיבה נעולה.