הוועדה המיוחדת לזכויות הילד, כנסת 20, פרוטוקול מספר 19, 2015-11-02 12:00

יפעת שאשא ביטון: אני אפתח את דיון הוועדה.

יפעת שאשא ביטון: הוועדה שלנו היא בעצם במסגרת דיון מהיר שביקש חבר הכנסת אורי מקלב.

יפעת שאשא ביטון: הדיון יעסוק בנושא: מעטפת ביטחונית יעילה במעונות יום.

יפעת שאשא ביטון: אי אפשר להתעלם ממה ששמענו אתמול.

יפעת שאשא ביטון: לכן אני חייבת לפתוח את הדיון דווקא בברכה על המהלך המתגבש של העברת הסמכויות של מעונות היום תחת משרד החינוך.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה בעצם עונה על מה שאנשי חינוך ובכלל לכל מי שילדים יקרים לליבו, עונה על הצורך לטיפול בילדים מגיל לידה והלאה.

יפעת שאשא ביטון: אני בהחלט מברכת על המהלך וגם שמחה לפתוח בצורה חגיגית כזו לפני שאנחנו עוברים לדיון עצמו.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה, אני אתן לחבר הכנסת אורי מקלב לפתוח את הדיון ולהציג את הדברים.

אורי מקלב: תודה רבה גברתי היושבת בראש, חבריי חברי הכנסת.

אורי מקלב: נשיאות הכנסת אישרה כדיון מהיר את הנושא "מעטפת".

אורי מקלב: בכותרת זה היה "מעטפת ביטחונית פעילה במעונות יום".

אורי מקלב: בכוונה בחרתי בכותרת הזאת ולא הלכתי למשהו בומבסטי, כדי להסתפק במועט וכדי להבליט עד כמה אנחנו נמצאים היום במצב שהוא בלתי סביר בעליל.

אורי מקלב: לצערנו, אנחנו עדיין נמצאים היום במצב ביטחוני מתמשך שהוא יום-יום, אנחנו שומעים על ניסיונות של חבלה וניסיונות פיגוע שדווקא האוכלוסיות החלשות הן היעד.

אורי מקלב: דווקא מפני שזה מתמשך זה רק מחריף את הבעיה.

אורי מקלב: אולי ההרגל מביא אותנו להתרגל לנושא בטיחותי ביטחוני.

אורי מקלב: ההרגל מביא לשאננות.

אורי מקלב: ההרגל נותן שאננות בנושא ביטחוני, אבל לא פג שום דבר מהבעיה הביטחונית.

אורי מקלב: לכן אנחנו צריכים, וטוב שאנחנו מקיימים את הדיון דווקא עכשיו ולא כשכל העולם דיבר עליו.

אורי מקלב: אנחנו מדברים בניחותא על מצב ביטחוני מתמשך שבו אנחנו עדים לניסיונות פיגוע שונים ומשונים ודווקא חיפוש אצל אנשים בנקודות תורפה בשמירה ובהגנה.

אורי מקלב: מדובר באנשים שאולי לפעמים מכירים את הסביבה.

אורי מקלב: כפי שאנחנו ראינו בפיגועים האחרונים אנשים שיש להם אפשרות להגיע ולאו דווקא צריכים להגיע למחסום, הם חיים בערים מסוימות ועובדים ומכירים את המקומות.

אורי מקלב: אם יש לנו מקום ציבורי שהוא הכי חשוף, הוא הכי לא יכול להתגונן, עם הכי חסרי ישע זה הנושא של הפעוטונים, ויש היום מעונות.

אורי מקלב: אנחנו על ידי מערכת החינוך נותנים מענה יותר ומענה פחות מגיל 3 ואילך, יש מקומות שיותר ויש מקומות שפחות.

אורי מקלב: כל הנושא המעונות וכל הנושא של המשפחתונים הוא פרוץ לגמרי, הוא כמעט ולא נמצא במעטפת ההגנה שהרשויות המקומיות, שהממשלה נותנת.

אורי מקלב: אני לא רוצה להכביר במילים ולהכביד.

אורי מקלב: אני חושב שכל אחד לא צריך כושר דמיון רב כדי לדמיין מה עושה מטפלת, מה עושה המנהלת האחראית על מעון כשיש התראה בלבד והיא צריכה להתמודד עם מצב כזה או אחר.

אורי מקלב: אנחנו היום כבר לא הורים לילדים קטנים, אבל סבים וסבתות.

אורי מקלב: כשיש מצב של אזעקות ושל כניסה מרחבים מוגנים, אנחנו מארגנים את הילדים היותר גדולים.

אורי מקלב: יש לנו פחד וזה לא כל כך נעים, אבל אנחנו יודעים שאנחנו נותנים מענה כזה או אחר.

אורי מקלב: אבל כשזה מגיע ויש לך נכדים היא אומרת 'את מי אני אקח קודם, כשאני לבד איך אני אטפל בזה'.

אורי מקלב: מה אנחנו רוצים ממטפלת וממנהלת מעון?

אורי מקלב: איך היא תתמודד עם העניין הזה?

אורי מקלב: מה אנחנו מבקשים ממנה?

אורי מקלב: לכן זה שזה נמצא לעת עתה במשרד הכלכלה, זו לא צריכה להיות סיבה שהנושא הזה יגרע רק בגלל שהוא לא נמצא במשרד החינוך.

אורי מקלב: כן יעבור לא יעבור, על זה יש דיונים ארוכים בעניין הזה.

אורי מקלב: בידיו של משרד הכלכלה לעשות את זה.

אורי מקלב: אני חושב שאולי אם היו מתנהלים נכון אף אחד לא היה מדבר להעביר את זה.

אורי מקלב: אני לא רוצה לפתוח בנושא שהוא על סדר היום והוא ההעברה.

חיים ילין: בסוף הממשלה מתנהלת סביב הגז.

יפעת שאשא ביטון: מתוך מה שלא לשמה יבוא לשמה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נברך.

אורי מקלב: אי אפשר לדעת איזה מעשה אחד טוב, איזה מעשה שלך - - לכן ביקשתי את הדיון ואני שמח שגם חברים אחרים השתתפו בזה.

אורי מקלב: הכותרת: 'חיזוק ונתינת מעטפת ביטחון לילדי המעונות'.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לחבר הכנסת.

יפעת שאשא ביטון: לפני שאנחנו נעבור לשאלות שמבררות בעצם מה המציאות היום ואיך אפשר להתמודד אתה, אני אתן לחבר הכנסת מנואל טרכטנברג ואחריו לחבר הכנסת חיים ילין שהצטרף אלינו.

יפעת שאשא ביטון: אחריהם נפתח דיון מקצועי.

מנואל טרכטנברג: גברתי היושבת ראש, חבריי חברי הכנסת אני באתי במיוחד לפתח הדיון הזה.

מנואל טרכטנברג: אני לא חבר בוועדה הזאת, אבל אני קרוב מאוד לנושאים האלה.

מנואל טרכטנברג: בגלל החשיבות של הנושא באמת יצאתי מוועדת הכספים לצורך הזה.

מנואל טרכטנברג: לא יכול להיות שיש איזו חוליה בשרשרת של הטיפול בילדנו שהיא חשופה כל כולה ואין לה מענה בכלל.

מנואל טרכטנברג: לא יכול להיות דבר כזה.

מנואל טרכטנברג: כלומר, עצם המחשבה, אתה אמרת את זה חבר הכנסת מקלב, שברגע שחוליה אחת חשופה והיתר מוגנות בצורה זו או אחרת אתה מזמין חלילה חלילה את המעשה, אני רוצה לקרוא לו בשמו, מול החוליה החלשה הזאת.

מנואל טרכטנברג: באמת הדעת לא סובלת דבר כזה.

מנואל טרכטנברג: לכן יפה שעה אחת קודם ואני מברך על היוזמה שלך חבר הכנסת מקלב לעלות את זה על השולחן.

מנואל טרכטנברג: עכשיו אני רוצה להגיד לגורמים המופקדים על הדבר הזה.

מנואל טרכטנברג: ברור לגמרי שחסר כוח אדם, ברור לגמרי שאי אפשר לתת מענה הרמטי מידיי וכדומה וכדומה.

מנואל טרכטנברג: אבל חשוב מאוד לחשוב בצורה של מדרג.

מנואל טרכטנברג: אפשר לתת מענה מינימאלי באופן מידי אם על ידי סיורים של המשטרה, אפילו על ידי גיוס מתנדבים או מה שלא.

מנואל טרכטנברג: חייבים לתת מענה מידי ולבנות תכנית אסטרטגית שנותנת מענה מדורג על פני זמן כך שגם הגל הזה, אני מקווה שיחלוף, שיהיה לנו לאורך זמן יביא איזה מבנה בטיחותי שיהיה אפשר להסתמך עליו.

מנואל טרכטנברג: אני לא מוכן לקבל אמירות שאין ואין ואין.

מנואל טרכטנברג: ברור שאין, אבל גם צריך לתת מענה מידי.

מנואל טרכטנברג: זו אמירה חשובה בעיניי.

מנואל טרכטנברג: הדבר השני, אני רוצה לכוון לדברים שאמרת גברתי היושבת ראש.

מנואל טרכטנברג: באמת נפל דבר בישראל בעניין הזה של מעבר המעונות למשרד החינוך.

מנואל טרכטנברג: כפי שיודע לך זה היה בהמלצות של הוועדה שאני עמדתי בראשה.

מנואל טרכטנברג: אני שמח שהשלב הראשון של הקמת גנים 3-4 נעשה.

מנואל טרכטנברג: אבל אמרנו במפורש, חזרנו ואמרנו שם, ברור שהרצף החינוכי, לא יכול להיות שיש פיצול כזה.

מנואל טרכטנברג: הילד הוא אותו ילד, לא יכול להיות שההתייחסות אל הילד היא כאובייקט שאתה מניח אותו בחניון בדרך לעבודה, אותו חניון מעונות ואז האחראי הוא משרד הכלכלה כי הוא אחראי על התעסוקה של האימהות.

מנואל טרכטנברג: הנקודה, זה לא רק תעסוקה של אימהות.

מנואל טרכטנברג: העניין הוא גידול של דור ראוי.

מנואל טרכטנברג: זה מתחיל מלידה.

מנואל טרכטנברג: אנחנו לא יכולים יותר לסבול את פיצול הזה.

מנואל טרכטנברג: כפי שאמרת "מתוך שלא לשמה בא לשמה" – זה מדהים.

מנואל טרכטנברג: כנראה שהתוצאה הטובה היחידה של מתווה הגז, זה מה שייכתב בספרי ההיסטוריה, יהיה מעבר מעונות היום למשרד החינוך.

מנואל טרכטנברג: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: חבר הכנסת חיים ילין בבקשה.

חיים ילין: תודה רבה על הדיון.

חיים ילין: אני ואורי חולקים דעות משותפות וגם הרבה מאוד נושאים משותפים.

חיים ילין: אבל מעל הכול יפעת ואני נמצאים גם בשדולה שמייצגת בעצם את קו עימות צפון ודרום ואנחנו יודעים בדיוק מה המשמעות של הצד הביטחוני.

חיים ילין: אני רוצה לחלק את הדיון לשלושה חלקים: חלק אחד, הרציפות החינוכית.

חיים ילין: אני חושב שאין עוררין בכלל, אין טעם לפתוח את זה היום כי אנחנו מבינים בדיוק מה המשמעות של הדבר.

חיים ילין: הנושא השני הוא נושא הבינוי, כולם חושבים שהבינוי נעשה בקלות, אבל הפער הקיים בין משרד החינוך לבין משרד הכלכלה בנושא בינוי מעונות יום ובצד השני גנים שהם כמעט פי ארבע זמן.

חיים ילין: כלומר, גן אפשר לבנות אותו בשנה וחצי.

חיים ילין: אני אומר לכם את זה כי נותנים מרווח תוך כדי ההיתרים.

חיים ילין: מעון היום עצמו, מי שבונה אותו ב-4-5 שנים שיבורך בכלל.

חיים ילין: זאת סוגיה שנייה.

חיים ילין: הסוגיה השלישית היא הצד הביטחוני.

חיים ילין: אני קטונתי להבין.

חיים ילין: הצד הביטחוני נתפס על ידי משרד לביטחון פנים.

חיים ילין: זאת אומרת שמי שנותן את הזכאות זה לא משרד החינוך ולא משרד הכלכלה.

חיים ילין: זה שום משרד, זה רק ביטחון פנים.

חיים ילין: אני מקווה שיש להם כאן נציגים.

חיים ילין: כשאני רואה שוטרים אני רואה שהם כסף.

חיים ילין: זה מה שאני רואה.

חיים ילין: למה אני אומר את זה, כי אז יש השתתפות של משרד לביטחון פנים לפי matching מסוים, לפי איפה כל אחד נמצא יותר קרוב לפה, קרוב לשם.

חיים ילין: אבל מעונות היום אף פעם לא היו שם.

חיים ילין: אז כל מה שצריך לעשות, אני מסכם בעשר שניות את כל מה שחבר הכנסת טרכטנברג אמר.

חיים ילין: כל מה שצריך זה לא סיורים ומתנדבים וכל זה, וכל רשות עושה את כל המאמצים שכך יהיה, את זה אני אומר לכם.

חיים ילין: זה פשוט לבוא ולבקש מהשר לביטחון פנים לעלות את התקצוב של אותם שומרים שצריכים לשמור ללא הפלייה של ילדים מגיל לידה עד שלוש וללא הפלייה הלאה.

חיים ילין: מי שיש לו מעורב, זאת אומרת שבונים גן וגם מעון יום, יש הרבה יישובים שזה נעשה – וכשיש מעל 100 ילדים הרוויחו מההפקר.

חיים ילין: מעונות היום הרוויחו מתוך זה שבגלל ששם יש 100 ילדים אז מגיע אוטומטית ובכלל בלי שיקול.

אורי מקלב: גן הילדים הסתיים והשומר הולך והמעון - - -

חיים ילין: יפה מאוד.

חיים ילין: ואנחנו יודעים שיש יוחאי, יש זה ויש זה.

חיים ילין: לכן הסוגיה הזאת היא סוגיה שבכלל לא שייכת למשרדים, היא שייכת רק למשרד אחד, ביטחון פנים חד-משמעית.

חיים ילין: כשאני הייתי רוצה לקבל שמירה הייתי מתקשר לביטחון פנים, לחברים שלי, ואומר 'חבר'ה, עוטף עזה קדימה'.

חיים ילין: אותו דבר בצפון ואותו דבר במקומות.

חיים ילין: היום אנחנו נמצאים בגל טרור שהוא חוצה את מדינת ישראל, חוצה את מדינת ישראל ולכן אנחנו צריכים לעשות את כל המאמצים, לדרוש שהתקצוב הזה יכנס לשם ולא להתחיל להקים וועדות, בבקשה.

חיים ילין: דין ילד בגיל 3 שמגיעה לו שמירה בדיוק כמו תינוק בן שלושה חודשים.

חיים ילין: זאת ההחלטה שצריכה לצאת מפה ועכשיו לראות כמה זה עולה ואיך עושים את זה ביחד.

חיים ילין: איך עושים ושולחים לשם גם שיטור וגם תקנים עם כל מה שמשתמע.

חיים ילין: אני חושב שזה הפתרון המידי שצריך להיות.

חיים ילין: אני עוד פעם אגיד, בסוף בבסיס התקציב.

חיים ילין: אני אומר לך עוד פעם יפעת כי את חייבת לדבר עם כחלון שזה יכנס לבסיס התקציב.

חיים ילין: לא יעזור כלום, אם זה לא בבסיס התקציבים אנחנו ניפגש כאן כל שנה בתקציב ונלחם על התקציב הזה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת חיים ילין.

יפעת שאשא ביטון: לפני שאנחנו פותחים את הדיון אני כן רוצה לדבר לפחות לגבי התקופה שעברנו עד היום.

יפעת שאשא ביטון: ברגע שהתקבלה החלטה לגבי גני ילדים ומוסדות חינוך אנחנו ביקשנו להרחיב בעצם את ההחלטה גם לגבי מעונות היום.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, כן הייתה התייחסות לכל הנושא של לידה עד 3 והיא יצאה מתוקף היותי יושבת ראש ועדה.

יפעת שאשא ביטון: פניתי למי שצריך ויצרנו הרחבה של ההחלטה.

יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר אנחנו חייבים להבין, אני בניגוד לחברי לא מטילה את האחריות על משרד אחד.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שיש כאן אחריות בין-משרדית ורק אם אנחנו נעבוד בשיתוף ונשלב ידיים נצליח להביא את הדברים לידי מימוש ואפילו למימוש טוב.

יפעת שאשא ביטון: לבד, אני לא סומכת על אף משרד שיוכל לעשות את זה מ-א' ועד ת' ולכן בעצם יושבים כאן נציגים של משרדים שונים וגופים שונים.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לשמוע את ההתייחסות שלכם בחלוקה לשלושה דגשים.

יפעת שאשא ביטון: האחת, אם אנחנו מדברים כבר על מעטפת ביטחונית אז להתייחס אליה גם בשגרה, להתייחס אליה גם בחירום דוגמת גל הטרור שאנחנו נמצאים בו היום.

יפעת שאשא ביטון: ברובד השלישי אני מחלקת את זה גם לעניין של בינוי, של המבנים עד כמה באמת הם בטיחותיים אל מול כוח האדם, אם זה מאבטחים ואחרים שצריכים לשמור.

יפעת שאשא ביטון: זה נשמע מורכב, כן זה רק מוכיח עד כמה אנחנו צריכים להיכנס כאן לעובי הקורה כדי לטפל בזה בצורה מעמיקה ומקיפה.

יפעת שאשא ביטון: אפתח בשביל ידידי עם המשרד לביטחון פנים.

< ענת חן מיכאלי: פקד ענת חן מיכאלי.

< ענת חן מיכאלי: ראשית בהתייחס לנאמר פה, אני חייבת לציין.

< ענת חן מיכאלי: משטרת ישראל והמשרד לביטחון פנים פועלים על פי החלטות ממשלה.

< ענת חן מיכאלי: על פי החלטת ממשלה האחריות וההבטחה המבוצעת על ידי משטרת ישראל היא במוסדות מוכרים ששייכים למשרד החינוך ולא למשרד הכלכלה.

< ענת חן מיכאלי: בהתאם לזה גם המוסדות והמעונות של משרד הכלכלה מתוקצבים על ידי משרד הכלכלה.

< ענת חן מיכאלי: היינו הך לגבי גני ילדים.

< ענת חן מיכאלי: ישנה החלטת ממשלה שבאה ומציינת שלא תהייה תוספת אבטחה בגני ילדים למעט מה שתוקצב בעבר על ידי הסוכנות היהודית.

< ענת חן מיכאלי: ההמלצה שלנו, בהתייחס במידה וכן יוחלט להציב אבטחה וכל עוד המעטפת של מעונות היום היא בעצם תחת משרד הכלכלה, שהאחריות ומי שינהל את כל סוגית האבטחה, קב"ט (קצין ביטחון) משרד הכלכלה אל מול קב"טי הרשויות – הם יוכלו לתת מענה.

< ענת חן מיכאלי: כך שהמאבטחים בסופו של דבר יוצבו על ידי פרמטרים ותבחינים שנקבעו למאבטחי מוס"ח (מוסדות משרד החינוך) עדיין הם יעמדו בתבחינים ובהכשרות כפי שנקבעו.

< ענת חן מיכאלי: בעצם כל הניהול יהיה באמצעות הקב"ט של משרד הכלכלה.

< ענת חן מיכאלי: גם הוא מונחה בכל מקרה על ידנו.

יפעת שאשא ביטון: על ידי המשטרה.

< ענת חן מיכאלי: כן.

אורי מקלב: יש לכם חוות דעת מקצועית?

אורי מקלב: יש הבדל בין גן ילדים, לא ניכנס למה מקבלים גני הילדים ומהי המעטפת הביטחונית שהם מקבלים – כדי שנדע אנחנו, יש הבדל במהות בין גן הילדים למעון בין אם הוא נמצא לידו ובין אם הוא לא נמצא לידו?

אורי מקלב: אני כבר לא שואל את השאלה שאני חושב שהיא הכי שאלתית.

אורי מקלב: מה ההבדל בין בית ספר, לילד בגיל שמונה לילד בגיל שלוש?

<מרצדס צרפתי: תינוק פחות יכול לרוץ לבד.

אורי מקלב: זה רק מעצים עוד יותר את הבעיה.

אורי מקלב: אנחנו מבינים שבית ספר קצת יותר פתוח, קשה לשלוט עליו בכניסה וביציאות ולכן יש איזו שמירה בכניסה.

אורי מקלב: את זה גם אנחנו מבינים, אנחנו חיים בתוך העם, אנחנו חיים בתוך המצב ומבינים שיש הבדל מסוים.

אורי מקלב: אבל מבחינת יד הביטחון ובכלל הצרכים הביטחוניים, האם אתם רואים הבדל?

אורי מקלב: אנחנו רואים שהגני ילדים והמעונות, המעונות הם הכי פחותים, הם הכי פחות מסוכנים בגלל כך וכך - - -

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: לא בגלל שהם פחות מסוכנים.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה כי הגופים השונים שאחראים עליהם - - -

אורי מקלב: נכון.

אורי מקלב: צריכה להיות הנחייה, צריך משהו מקצועי.

אורי מקלב: שמשרד לביטחון פנים יגיד קודם מה הם הצרכים, תקציב, אחריות, אם זה הקב"ט של הרשויות המקומיות או הקב"ט של משרד הכלכלה.

אורי מקלב: אחרי זה באמת צריך לראות, אבל אנחנו לא נתחיל בהנחיה והדרכה מקצועית, באמת להוציא מסמך - - -

יפעת שאשא ביטון: אתה בעצם מדבר על מסמך שמדבר על התקנים או הפורמט שלפיו צריך - - -

אורי מקלב: כן, הצרכים שצריכים המעונות.

אורי מקלב: הצרכים הביטחוניים שלהם.

אורי מקלב: אם יש הבדל בין גן ילדים למעון בבעייתיות שיש בו, בצרכים הביטחוניים שיש בו.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: נציגת משרד הכלכלה אני רוצה שתספרי לי בכלל מבחינת האבטחה.

יפעת שאשא ביטון: אני יודעת שבדרך כלל במעונות יש אבטחה אם אנחנו מדברים על אשכולות של 100 ילדים, נכון?

יפעת שאשא ביטון: או שזה משרד החינוך באשכולות של גנים.

יפעת שאשא ביטון: במעונות אתם בכלל לא מחזיקים אבטחה בזמן של שגרה?

אורי מקלב: מעל מספר מסוים יש גם בגני ילדים שמירה.

<מלי שטריגלר: אני מלי שטריגלר מנהלת אגף מעונות יום.

<מלי שטריגלר: במעונות היום עד כה, למעט בשבועיים האחרונים בהתאם לתקצוב ולהנחיה שקיבלנו, אם יש אבטחה זה רק מתוך יוזמה מקומית של ההורים, של המפעילים ושל מי שלא יהיה.

<מלי שטריגלר: אני סומכת את ידיי על כל הדברים שאתה אמרת וגם חבר הכנסת מקלב.

<מלי שטריגלר: כל מה שנאמר כאן, אנחנו בהחלט סומכים את ידינו.

<מלי שטריגלר: לצערנו נוצרה איזה, לא יודעת, איזו הפרדה במקום למדוד את הילד של ההורים בודקים אם הילד הוא של משרד הכלכלה או של משרד החינוך.

<מלי שטריגלר: אבל זה לא משנה, זה אותו ילד שעובר במלאות לו שלוש שנים ממשרד א' למשרד ב', זה לא משנה.

<מלי שטריגלר: לשמחתנו באמת מעונות היום קיבלו תקצוב לאבטחה בשבועיים האחרונים שיסתיימו בסוף החודש הקלנדרי הקודם.

<מלי שטריגלר: בהחלט אנחנו חושבים שנכון וראוי להמשיך לאבטח את המעונות.

<מלי שטריגלר: כמו שאמרה מרצדס בקריאת ביניים בתגובה לשאלתך חבר הכנסת מקלב, דווקא במעונות היום לשיטתנו ולתפיסתנו, לשיטתנו מכיוון שמדובר באוכלוסייה שלא יודעת לקבל הוראות ולרוץ בעצמה וכל מיני דברים, דווקא שם יותר חשוב לתת את מרווח הביטחון הנוסף מעבר לגני הילדים.

<מלי שטריגלר: אפילו שם לא לספור 100 ילדים או לא הגיע בכלל למדדים האלה.

<מלי שטריגלר: נחשפו לזה גם במהלך "צוק איתן" כשהיינו צריכים לנסות למדוד לפי הניחות פיקוד העורף את משך זמן הריצה למרחבים המוגנים.

<מלי שטריגלר: יש הבדל גדול, וגם בתוך המעון יש הבדל בין כיתת התינוקות לכיתת המבוגרים עם היכולת למצוא מרחב מוגן.

<מלי שטריגלר: בכל אופן, אנחנו עובדים - - -

חיים ילין: אבל אלו שני דברים שונים.

חיים ילין: לגבי ירי טילים את צריכה יותר כוח אדם פנימי כדי לקחת את התינוקות.

חיים ילין: נגד הסכינאות את צריכה אנשים שישמרו שאף לא יכנס פנימה.

חיים ילין: אלו שני דברים שונים.

חיים ילין: תאמיני לי שבשניהם - - -

<מלי שטריגלר: אני מדגישה מעבר כי חס וחלילה באירוע פח"ע (פעילות חבלנית עוינת) אם מגיעים לגן ילדים אז הגננת יכולה לצעוק לכל הילדים לרוץ פנימה ואני לא יודעת מה היא תצליח לעשות עם זה.

<מלי שטריגלר: במעון יום זה לא עובד.

אורי מקלב: את יכולה לסגור, יש איזה היגיון בהנחיה לבצע, אין שיתוף פעולה.

<מלי שטריגלר: על פי ההנחיות שלנו בשוטף, מעונות היום נדרשים ומבצעים.

<מלי שטריגלר: יש להם גדרות ושערים ננעלים, יש להם לחצן מצוקה.

<מלי שטריגלר: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה גם עם פיקוד העורף עכשיו למיפוי כל המוענות.

<מלי שטריגלר: עשינו יחד תרגול עם מוסדות החינוך, עשינו תרגול לשעת חירום שכולל גם התמודדות רגשית, איך מדריכים, איך מנחים וגם באמת תרגול אמתי מה אמורים לעשות בשעת חירום.

<מלי שטריגלר: יש עכשיו פרויקט של רח"ל (רשות החירום הלאומית) שמשרד הכלכלה נבחר להוביל בעניין התמודדות ילדים וצוותים עם מצבי טראומה מתמשכים.

<מלי שטריגלר: אני חוזרת ואומרת שבהחלט אנחנו מבקשים ומברכים ומצפים מאוד שהמשרד לביטחון פנים יסכים להמשיך לתת אבטחה במעונות היום, ולא משנה אם זה באחריות של הקב"ט הזה או לא.

<ענת חן מיכאלי: זה לא אני.

<ענת חן מיכאלי: המימון שהיה הוא של משרד האוצר.

<ענת חן מיכאלי: זה לא קשור לאם אני הסכמתי או לא, אבל נמשיך ונסכים, שוב פעם, שאם משטרת ישראל תיקח אחריות אז זה כבר דורש התייחסות מפכ"ל ודרג בכיר.

<ענת חן מיכאלי: אני לא אוכל להתייחס לזה.

אורי מקלב: מהם ההיקפים?

אורי מקלב: בכמה מעונות מדובר שהם צמודים לאשכולות גנים?

אורי מקלב: בכמה מדובר שהם בנפרד?

אורי מקלב: מהם ההיקפים?

<מלי שטריגלר: כמו שאמרתי קודם, אנחנו בתפיסה לא חושבים שנכון להסתכל על מעונות דווקא בקטע של אשכולות ושל צמידות ושל 100 ילדים – אני לא יודעת להגיד לך כמה צמודים לגני ילדים.

<מרצדס צרפתי: 2,033.

<מרצדס צרפתי: מעונות מוכרים.

<מלי שטריגלר: הוא שואל כמה צמודים לגני ילדים.

חיים ילין: זה מה שמכירים.

חיים ילין: יש גם משפחתונים ויש עוד כל מיני דברים.

<מלי שטריגלר: מעונות יום מוכרים קיימים היום כ-2,000 קשה לנו לאמוד את מספר המעונות בסך הכול מכיוון שיש שהם לא מכורים ואז הם לא מוכרים, אבל אנחנו מעריכים אותם קרוב ל-10,000.

<מלי שטריגלר: בין 9,000 ל-1,000 - - -

יפעת שאשא ביטון: לדיון הנתון הזה הזה פחות רלוונטי כי אנחנו בעצם מדברים על אבטחה במעונות שהם מוכרים ושהם גם בפיקוח ועליהם אנחנו יכולים לקחת אחריות.

<מלי שטריגלר: ואנחנו מדברים גם על הצהרונים.

<מלי שטריגלר: הצהרונים פונים בדרך כלל במסגרת משרד החינוך בשעות אחר הצהריים וגם אותם צריך לאבטח וגם הם שייכים לתחומי האחריות שלנו.

יפעת שאשא ביטון: שהם בעצם אובטחו בהוראת השעה שניתנה עד לסוף אוקטובר.

אורי מקלב: מהרשויות המקומיות גם כן נמצאים?

אורי מקלב: הקב"ט בכלל עובר שם?

<מלי שטריגלר: לא.

<מלי שטריגלר: אני אסביר לך.

<מלי שטריגלר: הקב"טים - - -

יפעת שאשא ביטון: בדרך כלל בחלק מהמקומות הם בקשר של מחלקת החינוך עם המעונות, אבל ברמה של הנחייה.

אורי מקלב: העירייה יודעת בכלל אם יש קריאה ברחוב הזה?

אורי מקלב: לא מזמן, אני אגיד לכם, כל חברי הכנסת בעקבות איומים ובכלל אנשי ציבור המשטרה עשתה מיפוי של כל אנשי ציבור.

אורי מקלב: המשטרה היום בשביב אלקטרוני, ואתם יודעים את זה טוב ממני, אם יש קריאה מאזור מסוים שיש חשש, אז יש הערכות אחרת לגמרי.

אורי מקלב: קב"ט עירוני או כל קב"ט אחר שיודע שבאזור שברחוב הזה יש מוסד ציבורי ובוודאי מוסד חינוכי אז כל ההערכות היא אחרת.

אורי מקלב: הם מבחינתם גם יודעים לתת את המענה.

אורי מקלב: האם בכלל הרשות המקומית יודעת?

אורי מקלב: האם יש לה את המיפוי שלה?

יפעת שאשא ביטון: הרשויות בדרך כלל יודעות.

<מרצדס צרפתי: הרשויות המקומיות לא יודעות.

<מרצדס צרפתי: ב"צוק איתן" גילנו את זה בצורה החזקה ביותר.

<מרצדס צרפתי: הרשויות המקומיות לא יודעות את המוסדות המוכרים שיש, למרות שאנחנו כמה וכמה פעמים ניסינו לייצר שיתוף פעולה ולהעביר מיפויים מאוד מאוד מדויקים עם כתובות, שם של מנהלת המעון.

<מרצדס צרפתי: הרשויות המקומיות לא מכירות.

<מרצדס צרפתי: הקב"טים לא מכירים את כל המעונות.

<מרצדס צרפתי: כמובן שבעת צרה הם יחלצו לטובת המעון כי יש איזה אירוע בעיר שלהם, אבל הם לא מכירים.

יפעת שאשא ביטון: אין שם תהליך של קשר שוטף?

יפעת שאשא ביטון: אתה אומר שבמקומות שזה קורה זה על בסיס של קשר וולונטרי.

<מלי שטריגלר: קב"ט הרשות הוא קב"ט משותף - - -

אורי מקלב: הרשות המקומית יודעת על מקומות רגישים, להיות כשיש התראה על חדירה, על חשש, כי הקב"ט לא יודע בכלל שבאזור הזה יש גם מוסד חינוכי, והוא גם לא ייתן מענה לזה.

<מרצדס צרפתי: קב"ט הרשות מוחזק גם על ידי הרשות וגם על ידי משרד החינוך לכן הוא מכיר את מוסדות החינוך, לכן הוא אמון עליהם.

<מרצדס צרפתי: הוא לא קשור בכלל - - -

אורי מקלב: אחד הקב"טים אמר לי: 'אני גם לא יכול, אין לי שום סמכות להתעסק.

אורי מקלב: לא בגלל שאני לא רוצה'.

אורי מקלב: הוא אומר לי: 'אין לי סמכות'.

<מרצדס צרפתי: זה עניין של אחריות.

אורי מקלב: הוא אומר לי: 'אני לא רוצה להיכנס לזה משום שאני לא רוצה לקחת אחריות ואין לי אחריות גם'.

יפעת שאשא ביטון: מה שאומר שבשביל לקחת את המסקנה או ההצעה של משרד ביטחון פנים שיהיה קשר בין קב"ט של משרד הכלכלה לבין קב"ט של הרשות, בכלל צריך ליצור קודם את הקשר בין קב"ט הרשות לבין המעונות היום - - -

<יוחאי וג'ימה: תרשי לי, אני רוצה לעשות קצר עם זה.

<יוחאי וג'ימה: אני יוחאי וג'ימה.

<יוחאי וג'ימה: אני ראש מנהל ביטחון וחירום במרכז השלטון המקומי.

<יוחאי וג'ימה: שנדע מספרים ונדע על מה מדובר בכל נושא אבטחת מוסדות חינוך.

<יוחאי וג'ימה: סך הכול מדובר ב-5,000 מאבטחים שמוצבים.

<יוחאי וג'ימה: חלקם בגני ילדים – בערך 700-800 גני ילדים שבעבר אובטחו על ידי הסוכנות היהודית וזה המשיך.

<יוחאי וג'ימה: השאר אלו בתי ספר.

<יוחאי וג'ימה: איפה אין?

<יוחאי וג'ימה: איפה שאין אלו בתי ספר שמתחת ל-100 תלמידים וגני ילדים.

<יוחאי וג'ימה: גני ילדים מבחינת המספרים, 18 אלף גני ילדים במדינה.

<יוחאי וג'ימה: עוד 2,000-2,100 מעונות יום מוכרים.

<יוחאי וג'ימה: גני הילדים האלה לא מקבלים אבטחה ושיהיה ברור שה-18 אלף האלה לא מקבלים - - - <קריאה:> זה לא נכון.

יפעת שאשא ביטון: הם מקבלים באשכולות, אבל יש להם כללי בטיחות - - -

<ענת חן מיכאלי: אני מבקשת להדגיש כי זה עלה פה כמה פעמים.

<ענת חן מיכאלי: אני מתנצלת שאני מתפרצת, אבל למען הסדר הטוב.

<ענת חן מיכאלי: לגני ילדים אין קריטריון של אשכול גנים, האם זה גן נפרד או כמות תלמידים.

<ענת חן מיכאלי: גני הילדים שמקבלים היום אבטחה זה על פי רשימה שהתקבלה בהחלטת הממשלה בשנת 2005.

<ענת חן מיכאלי: גני ילדים שתוקצבו לאבטחה על ידי הסוכנות היהודית.

<ענת חן מיכאלי: על מנת ליצור שימור מצב הוחלט על ידי הממשלה להמשיך לאבטח שם, אבל מעבר לזה לא תתווסף אבטחה לגני ילדים.

יפעת שאשא ביטון: מי הגנים האלה?

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת איך הוחלט?

<ענת חן מיכאלי: גני הילדים של משרד החינוך.

<ענת חן מיכאלי: אין קריטריון בגני ילדים.

<ענת חן מיכאלי: הקריטריון היחידי הוא - - -

<יוחאי וג'ימה: מדברים על מי שתוקצב.

<ענת חן מיכאלי: על זה אנחנו מדברים, אם ניתנה שם אבטחה וזה על ידי הקב"ט של הרשות או כל גורם אחר, זה לא אחריות - - -

<יוחאי וג'ימה: על מה שמתוקצב עכשיו.

<ענת חן מיכאלי: אני מדברת על מה שמתוקצב.

<יוחאי וג'ימה: אנחנו מדברים על מה שמתוקצב וזה מה שאני מדבר, לא על - - -

יפעת שאשא ביטון: מי החליט מי הגנים המתוקצבים?

יפעת שאשא ביטון: מעניין אותי כדי להבין.

<ענת חן מיכאלי: זו הייתה החלטת ממשלה שדנה בנושא תקצוב מוסדות החינוך.

<ענת חן מיכאלי: שם הוגשה רשימה של גני ילדים - - -

יפעת שאשא ביטון: שנבחרה על פי איזה קריטריון?

<ענת חן מיכאלי: הם לא נבחרו על פי קריטריון.

<ענת חן מיכאלי: זה היה קריטריון של הסוכנות היהודית.

<ענת חן מיכאלי: בצורה היסטורית עד 2005 בתעדופים של קרבה לקו תפר או כל קריטריון אחר.

<ענת חן מיכאלי: בהתאם לזאת פשוט הממשלה החליטה מאחר חוסר בתקציב אין להם אפשרות לאשר מימון גני ילדים.

<ענת חן מיכאלי: על מנת לא לפגוע באותם גנים שכן קיבלו הם עדיין ימשיכו לממן אותם.

<ענת חן מיכאלי: זה הקריטריון היחיד.

<ענת חן מיכאלי: אין שום - - -

<אחז אגם: אחז אגם, יושב ראש פורום הגנים בוועד ההורים של תל אביב.

<אחז אגם: במילים אחרות, כל מוסד שהוקדם אחרי 2005 לא מקבל.

<יוחאי וג'ימה: תן לי להמשיך, אני לא סיימתי.

<אחז אגם: רק להגיד משפט כדי לסכם.

<אחז אגם: כל מוסד שהוקם אחרי 2005 לא קיבל תקצוב.

<אחז אגם: רק מי שהיה לפני 2005 קיבל.

<אחז אגם: כלומר, כל מוסד אחרי 2005 שנבנה לא מקבל – גן ילדים כמובן.

<יוחאי וג'ימה: היום המערכת שקיימת, היום יש מערכת יחסים בין משרד החינוך-משטרה-משרד לביטחון פנים-משטרת ישראל והרשות המקומית.

<יוחאי וג'ימה: ההשתתפות של הרשות המקומית היא 34% בתקציב אבטחה.

<יוחאי וג'ימה: במצטבר מדובר על 300 מיליון בשנה תקציב אבטחה.

<יוחאי וג'ימה: הרשויות מממנות 34%, עזוב את ירושלים שהיא מקבלת בפני עצמה, יש לה השתתפות ב-100%.

<יוחאי וג'ימה: גן ילדים כזה מקבל חליפת מיגון שהיא מוסדרת במשרד החינוך בין משרד החינוך לרשות המקומית כמו בית ספר שהוא מאובטח.

<יוחאי וג'ימה: חליפת מיגון שכוללת גם גדרות, גם זמזם מצוקה, אינטרקום וכל מה שקשור לזה.

<יוחאי וג'ימה: יש קב"ט מוסדות חינוך חוץ מהקב"ט הרשות.

<יוחאי וג'ימה: זה הולך לפי מספרים, לפי תקן.

<יוחאי וג'ימה: כל 20 מוסדות מקבל תקן של קב"ט מוסדות חינוך והוא אחראי לזה.

<יוחאי וג'ימה: יש מקומות שהם קטנים ולכן הקב"ט הוא גם קב"ט מוסדות החינוך והוא גם קב"ט של הרשות המקומית.

<יוחאי וג'ימה: הוא מתעסק עם שלושה נושאים: מוסדות חינוך, ביטחון שוטף, ועם ההכנה של הרשות המקומית לחירום.

<יוחאי וג'ימה: כל זה על אותו קב"ט וזה יכול להיות יישוב של 10,000 תושבים שיש שם קב"ט אחד שעושה את כל הדברים האלה.

<יוחאי וג'ימה: לכן הפריסה שלו והיכולת שלו להכיר כל מעון שנמצא ביישוב היא קטנה.

<יוחאי וג'ימה: לכן צריך - - -

יפעת שאשא ביטון: אני חולקת על האמירה הזו.

<יוחאי וג'ימה: אני לא אומר, אני אומר לבוא לעשות ביקורת כמו שהוא עושה בגני ילדים והוא עושה דברים כאלה, הוא צריך שתהייה לו קודם כל את הסמכות ושיהיה לו קשר איתם.

<יוחאי וג'ימה: אמרתי גם בנושא חירום.

<יוחאי וג'ימה: תמיד אמרתי לריאד שהוא מנהל את הנושא של החירום במשרד הכלכלה, אם אתם רוצים שזה יהיה מוסדר בואו נעשה הסדרה - - -

<מלי שטריגלר: צריכים קב"ט משלנו.

<יוחאי וג'ימה: כן.

<יוחאי וג'ימה: לכם אין קב"ט היום לצורך העניין שמטפל.

<יוחאי וג'ימה: למשרד החינוך יש מערכת מסודרת של קב"טים מחוזיים והכול.

<יוחאי וג'ימה: במעונות יום במשרד הכלכלה לא קיים כזה דבר.

<יוחאי וג'ימה: כלומר, היום לקב"ט הרשות יש לו קשר עד משרד החינוך, הוא מקבל הנחיות, הוא מקבל הוראות בצורה מוסדרת.

<יוחאי וג'ימה: במשרד הכלכלה זה לא קיים.

<יוחאי וג'ימה: אז אם אנחנו רוצים להסדיר את זה, למה זה גרם?

<יוחאי וג'ימה: זה גרם שגם לנושא חירום יש אבא ואימא כי המנהל במשרד החינוך מתעסק גם בענייני חירום וגם בנושא בטיחות, אז הכול תחת אותו קב"ט שמתעסק גם בנושא הבטיחות, גם בנושא החירום, הכנה לחירום של אותו גן ודואג לו וגם בנושא הביטחון.

<יוחאי וג'ימה: זו מעטפת שלמה ולכן אמרתי את זה גם לריאד בפגישה.

<יוחאי וג'ימה: אמרתי לו שצריך לעשות הסדרה של הנושא, גם ב"צוק איתן", של הכול, גם בנושא החירום, גם בנושא האבטחה כדי שנוכל לקחת את האחריות על זה.

<יוחאי וג'ימה: ברגע ששמתי מאבטח ואני לא יודע אילו נהלים קיימים, אני לא מכיר מי תדרך את הגננת או את אותה אחת שעובדת במעון, אני לא יודע איזה אמצעי מיגון יש כאלה ואחרים – אני לא יכול לקחת אחריות על דבר שאני לא מכיר אותו.

<יוחאי וג'ימה: צריך לעשות הסדרה מסוימת עם השלטון המקומי ועם משרד החינוך.

<יוחאי וג'ימה: אם זה יעבור למשרד החינוך אז - - -

יפעת שאשא ביטון: בכל אופן זה תהליך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים מה אנחנו עושים עד שזה יקרה.

<יוחאי וג'ימה: אני אומר שגם זה צריך להיות בהסדרה מול הקב"טים ואז לראות מי מטפל בזה ברשות המקומית.

<יוחאי וג'ימה: ברור שבסוף זה ייפול על אותו קב"ט שמתעסק גם וגם וגם.

<יוחאי וג'ימה: אני לא יודע כמה מעונות - - -

יפעת שאשא ביטון: בסופו של יום הוא נמצא.

יפעת שאשא ביטון: כשהוא קב"ט של הרשות בעצם היישוב תחת אחריותו ולא משנה עכשיו אם זה בלוק או בניין או מעון.

יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה מחדדת.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לומר לכם משהו.

יפעת שאשא ביטון: המטרה של הדיון פה זה לא עכשיו להגיד 'אם יהיה לנו תקציב כזה וכזה' כי בדרך כלל אומרים 'אם יתקצבו'.

יפעת שאשא ביטון: גם זורקים את האחריות 'כי אם לא יהיה תקציב אז אנחנו לא עושים'.

יפעת שאשא ביטון: אני רוצה לראות איך בקונסטלציה הנוכחית אנחנו עושים את הכי טוב כי להבטיח את הביטחון של הילדים שלנו מגיל לידה ועד שלוש.

יפעת שאשא ביטון: כמובן אם יהיו לזה השלכות כלכליות או משהו שנצטרך לתת כיבוס אז אנחנו כמובן נבחן את זה ונטפל גם בזה.

יפעת שאשא ביטון: אבל לצאת מנקודת הנחה שקודם כל לבחון איך בתוך המציאות שאנחנו חיים בה אנחנו באמת עושים את המיטב כדי להבטיח את ביטחונם של הילדים.

יפעת שאשא ביטון: קחו בחשבון שיש פה גם ארגונים שאמונים על מעונות היום וגם להם בעייני יש אחריות לסיפור הזה יחד עם משרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: בגלל זה אני אומרת 'בואו רגע ננסה לבחון בתוך הסיטואציה שאנחנו נמצאים איך אנחנו ממקסמים'.

<יוחאי וג'ימה: משפט אחרון.

<יוחאי וג'ימה: יחד עם מעונות יום צריך לעשות הסדרה גם לנושא גני הילדים.

<יוחאי וג'ימה: גם גני הילדים למעשה פרוצים כי אין שם אבטחה פיסית.

<יוחאי וג'ימה: צריך לעשות משהו.

<יוחאי וג'ימה: הרי ברור לנו שאנחנו לא נעמיד 18 אלף מאבטחים או 15 אלף כי יש שם אשכולות גנים ודברים כאלה.

<יוחאי וג'ימה: צריכים כאן תפיסה אחרת שהיא כמו שקיימת בירושלים, קיימת במודיעין.

<יוחאי וג'ימה: המשטרה מנסה בכל פעם למצוא איזו פתרון שהוא אבטחה ניידת, סיור שכזה שיש לו אחריות על רובע או משהו כזה לפי מספר גני הילדים.

<יוחאי וג'ימה: ככה מתוקצבים הניידות לצורך העניין.

אורי מקלב: היא לא מושלמת.

<יוחאי וג'ימה: בסדר, אבל היא גם נותנת משהו כי אנחנו לא יכולים, ההוצאות הן כבירות, אלו הוצאות אדירות.

<יוחאי וג'ימה: אני אומר שאז לתת מענה גם למעונות יום וגם לגני הילדים.

<יוחאי וג'ימה: ביחד זה ייתן גם לבתי הספר שלא מאובטחים למעשה.

אורי מקלב: דבר אגב, זה לא בנפרד.

אורי מקלב: יש איזה רציפות בין המעונות לגני הילדים האזורים כך שלקב"ט תהייה לו אחריות גם למעונות.

אורי מקלב: אנחנו לא מדברים על משהו חדש, השילוב הוא יותר קל.

אורי מקלב: אנחנו לא מדברים כאן ליצור יש מאין.

יפעת שאשא ביטון: בהחלט, אני לגמרי מסכימה.

<אחז אגם: בהמשך למה שגברתי אמרה אני רוצה לדבר על מה שקרה בתל אביב.

<אחז אגם: אני אחראי על נושא הגנים בוועד הורי תל אביב.

<אחז אגם: אני אדבר על נושא הגנים והמעונות כי למעשה אני רואה את זה כמקשה אחת.

<אחז אגם: אתמול גם יצאה אמירה של שר החינוך לגבי זה שהוא רוצה לקחת תחתיו גם את עניין החינוך מאפס עד שלוש.

<אחז אגם: יכול להיות שאנחנו נכנסים עכשיו לדלת פתוחה והכול טוב ויפה.

<אחז אגם: מה שכן עשינו, אנחנו הבנו די מהר שמענה מהרשויות, מענה תקציבי כמו שאמרת לא יעבוד לנו בצורה טובה ולכן היום עשינו מספר פעילויות.

<אחז אגם: ראשית, יש בתל אביב את מוקדי "סלע" כאשר מדובר באבטחה עירונית.

<אחז אגם: העירייה תגברה את האבטחה העירונית כאשר אותם מוקדים מטיילים בין המוסדות החינוך הנוכחיים ובכלל מטיילים בעיר, תגברו את עניין האבטחה במוסדות החינוך גם של הגנים וגם של המעונות.

<אחז אגם: בעיקר היה הדגש למספר מועדים וגם הכניסה של הילדים בבוקר.

<אחז אגם: זה נושא מאוד חשוב ובכלל לשים לב האם נכנסים אנשים שאינם צריכים להיכנס וגם כשמשחררים את הילדים בשעות אחר הצהריים.

<אחז אגם: הוא שם דגש מיוחד לתל אביב.

<אחז אגם: שוב, תל אביב על מקומות שקרובים לאתרי בנייה שבהם היה לפחות חשש או פחד של ההורים שיש שם שב"חים (שוהים בלתי חוקיים) או אנשים שלא אמורים להיות שם ואכן נמצאים.

<אחז אגם: הדבר השני שעשינו, ביקשנו כבר ממאבטחים קיימים, כמו שחברי אמר פה עכשיו, אם למשל יש בית ספר קרוב ביקשנו מאותו מאבטח של אותו בית הספר, קיבלנו כמובן שיתוף פעולה מלא של העירייה, שאותו מאבטח של אותו בית ספר כשהוא עושה סיורים מדי פעם בבית הספר יכנס גם למעונות שנמצאים ליד, בין אם זה מעונות או גנים ושיתגבר שם את הדברים.

<אחז אגם: הדבר השלישי שעשינו, ואני לא רוצה שהוא יעשה, זה שהורים מימנו אבטחה.

<אחז אגם: ההורים לא אומרים לממן אבטחה.

<אחז אגם: אני חושב שבמרבית הארץ להורים אין את היכולת - - -

<יערה שילה: הם הופכים להיות מעסיקים, זה גם מורכב אם קורה משהו.

<אחז אגם: נכון.

<אחז אגם: הם לא יכולים לממן.

<אחז אגם: יש לזה משמעויות כאלה ואחרות.

<אחז אגם: היו ארגוני הורים, כמו שאולי שמעתם עליהם "הטובים" שהביאו אנשים שעמדו שם.

<אחז אגם: מדובר בארגון התנדבותי שבהם אנשים הם בהתנדבות.

<אחז אגם: גם אנחנו ארגנו הורים על מנת שיעמדו בכניסות ולו לקדם.

<אחז אגם: עשינו שיתוף פעולה עם ארגון הגמלאים של העיר שגם הם יעמידו.

יפעת שאשא ביטון: יצרת מערך וולונטרי כדי - - -

<אחז אגם: זה לא טוב.

<אחז אגם: לא תמיד זה טוב ואני לא בטוח שהם יעצרו את המחבל הבא.

<אחז אגם: ואם ירצה המחבל הבא להיכנס לגן ילדים אני לא בטוח שהם האנשים שיצליחו לעצור אותו.

<אחז אגם: אמר לי מישהו בבדיחה ואני מקבל את זה ברצינות, שיכול להיות ש-50% שהוא יטפל דווקא למאבטח ולא לילדים, זה יותר טוב אבל זה יכול לקרות.

<אחז אגם: זה גם, ברגע שיש שם אדם שעומד בכניסה אז מרתיע וזה לא נותן את אותה תחושה.

<אחז אגם: יש דרכים להתמודד, אבל זה לא דרך זה.

<אחז אגם: דווקא המימון שניתן על ידי משרד החינוך בשבועיים האחרונים על ידי משרד האוצר עזר מאוד לקדם.

<אחז אגם: הייתה בעיה רצינית לארגן מאבטחים, אז משטרת ישראל הורידה את הקריטריונים - - -

<ליאור גבאי: זה לא עזר בשום מקום, אף רשות מקומית לא התחילה בפועל עם כל הרעיון הזה של אבטחה.

<ליאור גבאי: זו הייתה - - - <קריאה:> כן עבדו.

יפעת שאשא ביטון: ניתן לו רק לסיים.

יפעת שאשא ביטון: <קריאה:> יש מעל 40 רשויות שביקשו כסף, יש.

<קריאה: אנחנו מוציאים את ארבע רשויות שעושות אבטחה.

<אחז אגם: אני אסיים ואומר, ראשית בתל אביב זה כן היה.

<אחז אגם: יותר מזה, אני יודע היום עד כמה זה היה כי אני יודע מה נגרע לי בגנים היום, ביומיים האחרונים ואיך אני חוטף מההורים כל יום 'מה קורה עם עניין האבטחה'.

<אחז אגם: היו פעולות והיו פעולות טובות, אבל דווקא המימון הנוסף שהיה עזר לנו לעשות את הדברים הנוספים.

<אחז אגם: יש בעיה מאוד מאוד קשה לעניין מאבטחים.

<אחז אגם: כאילו, בעיית כוח אדם.

<אחז אגם: אין אנשים שרוצים.

<אחז אגם: עלתה הצעת חוק, אני לא יודע באיזו רמה זה היה, לעניין ליצור שמאבטחים יהיו עבודה מועדפת ואז אנשים יגיעו לשם.

<אחז אגם: זה יכול לעזור לנו.

<אחז אגם: אגב, זה מסוג הדברים שלא מצריכים תקציבים אלא מצריכים שינוי סדר עדיפויות שיכול לעזור.

<אחז אגם: אלו פעילויות שאפשר לעשות שלא מצריכות כסף.

<אחז אגם: תודה.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה לך.

יפעת שאשא ביטון: נציג "נעמ"ת" בבקשה.

<ירון מלך: הקשר בנושא הזה עם הרשויות הוא אפסי לחלוטין.

<ירון מלך: הם לא מכירים אותנו מבחינת אפילו איפה כל מעון נמצא.

<ירון מלך: אנחנו, כשיצא החוזר של האבטחה בערך ב-18 באוקטובר השאירו לנו פחות משבועיים.

<ירון מלך: אנחנו כל הארגונים הגדולים, אני מעריך שזה בסדר גודל של 45% שמפעילים מעונות יום מוכרים, אנחנו ביחד ארגנו רשימות כתובות ושלחנו אותן לרשויות בכדי שיגלגלו את הנושא, שיתחילו להתניע את תהליך האבטחה.

<ירון מלך: להגיד לכם כמה רשויות חזרו אלינו או התייחסו למכתב שלנו, אולי על שתי כפות ידיים אפשר לספור את הרשויות שבכלל התייחסו - - -

יפעת שאשא ביטון: גם כארגון יכולתם.

<ירון מלך: החוזר היה לרשויות.

<ירון מלך: כאילו שכחו את הארגונים והרשויות לא עובדות מול - - -

יפעת שאשא ביטון: בגלל שהתקצוב לא חל - - -

<ירון מלך: לא משנה מה הסיבה, אבל בפועל שמירה לא יצאה אפילו לשבועיים שהיו.

<ירון מלך: <קריאה:> רק להגיד לך שיש מעל 40 רשויות שהגישו בקשות.

<ירון מלך: אני לא קיבלתי שומר לשום מעון.

<ירון מלך: לא קיבלתי שומר לשום מעון.

<ירון מלך: אני גם רוצה לומר על דבר שציינו אותו וזה קצת מטריד.

<ירון מלך: למשל "נעמ"ת" פרוסה על כל הארץ והיו מקומות שוועדי ההורים של המעונות, במקומות שיש להם אפשרות, דאגו להציב שומר.

<ירון מלך: בסל התשומות שמתוכו מתורגם המימון של המעון אין דבר כזה.

<ירון מלך: כלומר, אין מושג כזה.

<ירון מלך: חשבון פשוט, זה בערך באזור ה-12-13 אלף שקל לחודש עלות שומר על כל פעילות המעון.

<ירון מלך: אין מאיפה להביא את זה מבלי להטיל את זה על ההורים ואת זה אף אחד לא רוצה.

<ירון מלך: הארגונים, להם אין מאיפה להביא את זה.

<רחל סעדה: מי מימן?

<ירון מלך: ההורים.

<ירון מלך: ההורים, ההורים התנדבו וזה לא בסדר שמקומות שיש להם שמים ובמקומות שאין ואפילו באותה רשות לא שמים.

<ליאור גבאי: ליאור גבאי, מנכ"ל "נאות מרגלית" – רשת חינוך ארצית לגיל הרך.

<ליאור גבאי: אני רוצה לציין שני נושאים מאוד חשובים.

<ליאור גבאי: האחד בהקשר למה שידידי ירון אמר.

<ליאור גבאי: הרשות המקומית בפועל הרי עושה שמירה באמצעות אשכול גנים ובכל מיני צורות כאלה ואחרות.

<ליאור גבאי: נוצר מצב שיש באותו רחוב שני גני ילדים או שלושה גני ילדים שהם מצריכים ומאפשרים תקצוב והרשות המקומית מבצעת שמירה.

<ליאור גבאי: אומרים לה או.

<ליאור גבאי: קיי ולפחות בעידן הנוכחי, במצב הזה בואו תאבטחו לא עם שומר בשער אלא עם מישהו שיכנס ויצא, גם זה לא קרה מול הרשויות המקומיות.

<ליאור גבאי: זו נקודה אחת כקריאה לרשות המקומית, לרשויות המקומיות בכלל בכל הארץ, שבמקומות שיש בפועל, ואני לא מדבר על משהו תיאורטי כשיהיה תקציב, אלא במקומות שיש בפועל בואו נראה שיש אפשרות להחיל את אותן מסגרות שיש מעונות קיימים למסגרת זו.

<ליאור גבאי: זו נקודה אחת.

<ליאור גבאי: הנקודה השנייה היא דווקא בהקשר למה שמשרד הכלכלה תקצב.

<ליאור גבאי: הוא תקצב את זה בפועל עד ה-31 בחודש שכידוע זה היה לפני כמה ימים.

<ליאור גבאי: אני אשמח אם הנציגים של משרד הכלכלה דיברו על זה שיאריכו או לא יאריכו, אבל יותר חשוב שגם הגישו 20-30 או 40 רשויות בכל הרשויות אין – בדקתי את זה גם מול "ויצ"ו" וגם מול "אמונה" – אין בשום מקום אבטחה שהרשות המקומית שמה.

<ליאור גבאי: אנחנו מדברים על לזרות חול בעיניים 'תראו יש 30 יש 40'.

יפעת שאשא ביטון: מה שאתה אומר פה הוא חמור.

יפעת שאשא ביטון: אני אומר גם למה.

יפעת שאשא ביטון: כי לא מקבלים את הכסף פר הצהרה אלא צריך להגיש חשבונות בצורה מאוד מסודרת, חשבונות ביצוע.

יפעת שאשא ביטון: או שיש כאן הונאה של רשויות – זו האשמה מאוד חמורה מה שאתה אומר.

<ליאור גבאי: אני אומר באופן מאוד ברור - - -

<מרצדס צרפתי: הם יכולים להגיש את החשבוניות, יש להם עד 31.10 - - -

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: הוא טוען שגם אם הגישו אז לא באמת היה.

<ליאור גבאי: אני בדקתי גם אצל "ויצ"ו" - - -

<מרצדס צרפתי: ברגע שנקבל את החשבוניות בפועל מן הסתם נעשה בקרה.

<מרצדס צרפתי: אנחנו לא נבזבז, תעשה בדיקה.

<מרצדס צרפתי: אם הרשות לא הציבה מאבטח היא לא תקבל כסף למרות שהיא הגישה בקשה.

<ליאור גבאי: אני לא מדבר כרגע תיאורטית ומה תהייה הבדיקה והבקרה.

<ליאור גבאי: בפועל ב"ויצ"ו", "נעמ"ת", "נאות מרגלית" ו"אמונה – אלו ארגונים שמחזיקים למעלה מ- 60% מהילדים – בכל אופן במקומות האלה שבדקנו אין מאבטח ולא היה בשום מקום.

<ליאור גבאי: זה שיש 30-40 רשויות שהגישו או שנכנסו למסגרת זה חשוב- - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבדוק את זה.

<ליאור גבאי: בפועל זה עובדתית.

<יוחאי וג'ימה: אני חושב שתפקידו של משרד הכלכלה לבדוק את זה ואם הייתה אבטחה של ניידת שאתה לא יודע.

<מלי שטריגלר: אנחנו מתקצבים מאבטח.

<מלי שטריגלר: בתקצוב עכשיו דובר על מאבטח לא על ניידת.

יפעת שאשא ביטון: מאבטח חד-משמעית.

<מלי שטריגלר: האפשרות של הרשויות מוגבלת.

<מלי שטריגלר: אם נלך על אבטחה קבועה כמו שאנחנו רוצים, זה יהיה מצב אחר לגמרי.

<יוחאי וג'ימה: אין מאבטחים חבר'ה.

<יוחאי וג'ימה: אין מאבטחים, חברות האבטחה לא מחזיקות כזה מאגר.

<יוחאי וג'ימה: עולה כסף להכשיר אותם, לשמור אותם, לגייס אותם.

יפעת שאשא ביטון: יערה בבקשה.

<יערה שילה: יערה שילה.

<יערה שילה: אני יושבת ראש הפורום "חינוך מלידה".

<יערה שילה: בעיסוקי אני גם מרצה במכללת אפרתה לגיל הרך.

<יערה שילה: אני רוצה להתחיל להודות לאורי מקלב וגם ליפעת.

<יערה שילה: אנחנו כתבנו מכתבים וזימנו את הוועדה הזאת בעקבות ועדת החינוך שהייתה.

<יערה שילה: שם גם למלי וגם לי אמרו 'מה את בכלל מדברת?

<יערה שילה: את בוועדת חינוך, תגידו תודה שנתנו לך לדבר.

<יערה שילה: זה מגיל שלוש האבטחה'.

<יערה שילה: <קריאה:> לי לא נתנו לי דבר.

<יערה שילה: מנהלת הוועדה שאלה למה אני מגיעה לשם.

<יערה שילה: אמרתי 'כי זה דיון על אבטחה במוסדות חינוך'.

<יערה שילה: יושב ראש הוועדה שפתח אמר 'גם מעונות יום'.

<יערה שילה: היא אמרה לי: 'וועדת החינוך לא דנה במעונות יום'.

<יערה שילה: אבל יושב ראש הוועדה נתן לי לדבר.

יפעת שאשא ביטון: מי אמר לך?

יפעת שאשא ביטון: <קריאה:> מנהלת הוועדה והיושב ראש נתן לי לדבר, זה בסדר.

<יערה שילה: יושב ראש הוועדה נתן גם לי לדבר, אני חייבת לציין.

<יערה שילה: אני חושבת שהמילה פה היא מילה מאוד משמעותית וקוראים למילה הזאת 'אחריות'.

<יערה שילה: אני באופן אישי כאזרח במדינת ישראל, הילדים שלי כבר לא, יש לי ילד בן שמונה שאמר לי השבוע 'אימא, נכון שזה טוב שאני רץ מהר'.

<יערה שילה: הוא היה במרתון ירושלים והוא יודע לרוץ.

<יערה שילה: זו האמירה שלו.

<יערה שילה: אני גרה בארמון הנציב.

<יערה שילה: אני היום בבוקר עשיתי סיור בארמון הנציב לראות שאני לא דוברת שקר.

<יערה שילה: עברתי בכל המעונות ויכולתי להיכנס לכולם בלי בעיה.

<יערה שילה: למה צריך להגיע לאסון?

<יערה שילה: למה?

<יערה שילה: אני לא מבינה.

<יערה שילה: יש כאן איזו אחריות שלהם.

<יערה שילה: לא מעניין, יש בעיה?

<יערה שילה: - תשביתו, תסגרו את כל מעונות היום מבחינתי עד שלא יאבטחו את הילדים שלנו.

<יערה שילה: זו אמירה.

<יערה שילה: אנחנו לא יכולים לישון בשקט במצב הזה.

<יערה שילה: שבת לפני שבועיים, אולי אני לא מדייקת, שלושה שבועות מתחת לבית שלי, אזור שנחשב יוקרתי במרכאות, הגבול בין ארנונה לארמון הנציב היה מחבל ליד בית כנסת.

<יערה שילה: הילדים שלי שמעו את היריות, אני הכנסתי אותם בכוח הביתה.

<יערה שילה: חבר'ה, אנחנו צריכים לחכות לאסון בשביל להגיד 'לא ידענו, כן רצינו לשים מאבטח, עשינו קול קורא'.

<יערה שילה: באמת זה לא רציני.

<יערה שילה: אתם רוצים שיהיה מאבטח, אתם רוצים לאבטח את הילדים, מבחינתי כמו שעושה הסתדרות המורים תשביתו את כל המעונות, תסגרו את כל המעונות.

<יערה שילה: שהילדים יהיו בטוחים.

<יערה שילה: לא יתכן שילד במדינת ישראל לא בטוח כך.

<יערה שילה: זה לא הגיוני.

<יערה שילה: אני לא מדברת כבר על האימא שהולכת לעבודה כשהיא מוטרדת.

<יערה שילה: זה אחת.

<יערה שילה: שתיים, נניח שאי אפשר אז בואו נעשה אבטחה מדלגת.

<יערה שילה: אפילו את זה אין.

<יערה שילה: אני פניתי לאדם יקר בארמון הנציב, קוראים לו בן יוסף, הוא בנאדם מדהים.

<יערה שילה: אמרתי לו: 'תגיד לי, יש לנו צוות לשעת חירום במעונות יום?

<יערה שילה: אם קורה משהו שיהיו.

<יערה שילה: אתה יודע, כיתת כוננות כמו שיש ביישוב'.

<יערה שילה: אני באתי מיישוב.

<יערה שילה: יש כיתת כוננות והם מיד מוזנקים.

<יערה שילה: הוא אמר לי: 'האמת יערה, לא חשבתי על זה, בואי נקים'.

<יערה שילה: שתהייה כיתת כוננות, משהו.

<יערה שילה: צוות לשעת חירום.

<יערה שילה: אין כלום מכלום.

<יערה שילה: שאלתי מטפלות 'מה את עושה במצב כזה'.

<יערה שילה: היא אמרה לי: 'תאמת, אם אני לא עומדת קפואה זה כבר יהיה נס בפני עצמו'.

<יערה שילה: אני חושבת, בירושלים אגב עיריית ירושלים דיברתי איתם על קול קורא, מה שהם ענו לי, 'אנחנו לא יכולים להתחייב לשבועיים, זה מצחיק.

<יערה שילה: לא יביאו לנו את הכסף'.

<יערה שילה: סתם לידיעתך, אנשים מתוך הוועדה מתוך ירושלים.

<יערה שילה: אז אני חושבת - - -

יפעת שאשא ביטון: האמירה שלא יביאו להם את הכסף, אני מוחה עליה בתוקף כי יש כאן התחייבות חד-משמעית.

יפעת שאשא ביטון: זה שמשאירים את זה לספקולציות של כל מיני אנשים שם שיחליטו - -

<ליאור גבאי: אני רוצה ללמד זכות על הרשויות.

<ליאור גבאי: אני בכל אופן מהשיחות שלי אף רשות לא אמרה שהם לא יקבלו את הכסף.

<ליאור גבאי: פשוט חלקם אמרו 'זה תהליך כל כך ארוך וכו'.

<ליאור גבאי: כדי להתאים את הצורך אני ארוץ להגיש ניירת ובעוד שבוע וחצי נגמר התהליך הזה'.

<ליאור גבאי: אם משרד הכלכלה, וכאן אני קורא למשרד הכלכלה, אם משרד הכלכלה יבוא ויצהיר שמאריכים את זה ולא עד סוף החודש, שמאריכים את זה עד סוף החודש אני בטוח שזה יאתגר רשויות רבות להיות שותפים לתהליך הזה.

<ליאור גבאי: זה הזמן.

<ליאור גבאי: <קריאה:> זה משרד האוצר.

<ליאור גבאי: <קריאה:> אני לא אחראית על הכסף.

<ליאור גבאי: <קריאה:> משרד האוצר השיב שהנושא בדיון עם המשרד לביטחון פנים אם מאריכים את התקופה או אם לא מאריכים את התקופה.

יפעת שאשא ביטון: נחכה להחלטה.

יפעת שאשא ביטון: צפורת בבקשה.

<צפורת שימל: עורכת דין צפורת שימל מ"אמונה".

<צפורת שימל: אני רוצה להוסיף רק עוד שתי מילים למה שחבריי כאן אמרו.

<צפורת שימל: קודם כל אנחנו כמובן מצטרפים לחשיבות הגדולה בעניין וראינו את העניין עין בעין בתקופה האחרונה.

<צפורת שימל: הנושא הזה של סד הזמנים ששמו את הרשות וגם רשויות, כמו שנאמר כאן, פנינו אליהן וחזרו אלינו עם הרצון כדי להתגייס לעניין הזה, הן לא יכלו לעמוד בסד הזמנים שדובר עליו.

<צפורת שימל: זה סד זמנים שהוא בלתי אפשרי.

<צפורת שימל: עד ה-31 באוקטובר זה דבר לא אפשרי מבחינת הרשויות מסיבה זו או אחרת.

<צפורת שימל: אנחנו חושבים שחשיבות של העניין כל כך גדולה שהארכה של העניין הזה חייבת להגיע ממשרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: ההוראה הזו הגיעה בעקבות מצב ביטחוני נתון של אותו מצב חירום לתקופה מסוימת.

יפעת שאשא ביטון: זה לא שחשבו עכשיו על נושא האבטחה בכלל כמו שאנחנו עושים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו תכף נדבר עליו.

יפעת שאשא ביטון: אז ביקשו להיערך ואמרו 'ניתן שבועיים ניסיון'.

יפעת שאשא ביטון: לא.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו היינו צריכים לתת מענה לתקופה בוערת כאן בתוך המדינה ולנקודת הזמן הזאת ביקשנו לתת את המענה.

יפעת שאשא ביטון: כן, אני כן מצפה מהרשויות ומכל ששותף, אגב, גם מהארגונים שייקחו צד בעניין גם אם הם לא מגישים את הניירת, אבל שיעזרו בגיוס המאבטחים.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מקבלת את האמירה הזאת 'אה, זה רק שבועיים וניירת והכול'.

<צפורת שימל: אני רוצה להגיד בדיוק בהקשר שגברתי מדברת עליו.

<צפורת שימל: ברגע שיצא קול קורא התגייסנו כל הארגונים בעניין הזה והעברנו באופן משותף את כל רשימות המעונות הקיימים כדי להקל על הרשויות בעניין זה, כדי שלא תהיינה שאלות כולל כתובות, טלפונים.

<צפורת שימל: הדברים נעשו בצורה מאוד מסודרת כדי שמה שהרשויות תצטרכנה לעשות זה בעצם רק לטפל בצדדים הכי הכי פרוצדורליים שבעניין הזה.

<יוחאי וג'ימה: לגייס מאבטח לוקח חודשיים.

<יוחאי וג'ימה: זה לא עוזר שאתה עוזר.

<יוחאי וג'ימה: לגייס מאבטח לוקח חודשיים.

יפעת שאשא ביטון: אז תעשה בלי הכשרה.

<יוחאי וג'ימה: מה זה 'תעשה'.

<יוחאי וג'ימה: מה אני אחראי?

<יוחאי וג'ימה: יש משטרה, היא מנהלת והיא נותנת לי הוראות.

יפעת שאשא ביטון: אין הכשרה מידית?

יפעת שאשא ביטון: גם הכשרה לוקחת זמן, אבל אני חושבת שצריכים להיות יצירתיים - - -

<צפורת שימל: אני רוצה לומר משפט אחרון בנושא של גיוס המאבטחים.

<צפורת שימל: הנושא של האחריות בהקשר של הגיוס היא אחריות מאוד מאוד גדולה.

<צפורת שימל: במובן הזה צריך משרד שיש לו יכולת של בקרה.

<צפורת שימל: לנו הארגונים אין איזה קב"ט, אין לנו קצין ביטחון כדי לדעת האם המאבטחים הם מאבטחים שהם מוכשרים לא מוכשרים.

<צפורת שימל: מדובר בכמות עצומה של מאבטחים.

<צפורת שימל: במובן הזה צריכה להיות אחריות מהותית לכל מה שקשור בהקשר של הבקרה על המאבטחים עצמם.

יפעת שאשא ביטון: תודה.

יפעת שאשא ביטון: בבקשה.

<שרה ליבוביץ: אני שרה ליבוביץ.

<שרה ליבוביץ: אני אימא מהיישוב מצפה יריחו.

<שרה ליבוביץ: אני יכולה לתת לכם את התיאור של המעון של הבן שלי.

<שרה ליבוביץ: הוא נמצא סמוך לתלמוד תורה ולבית ספר שיש להם מאבטח.

<שרה ליבוביץ: בית הספר מונה בערך 300 תלמידים.

<שרה ליבוביץ: אין שום סיכוי שהוא יכול באירוע כזה להגיע לכל מוסדות החינוך ביחד.

<שרה ליבוביץ: המעון שלנו מוגן על ידי שער עם קוד, ואם ממש רוצים אפשר לטפס מעליו.

<שרה ליבוביץ: תראו, מבלי לפגוע באף אחד, ממה שאני שמעתי פה זו זריקת אחריות, ובאמת לא מזלול.

<שרה ליבוביץ: משרד הכלכלה מעביר את זה למשרד לביטחון פנים, וכל אחד מעביר לשני.

<שרה ליבוביץ: אנחנו ההורים בסופו של דבר משלמים המון כסף עבור הילדים שלנו, זה דבר ראשון.

<שרה ליבוביץ: אני חושבת שמלכתחילה האבטחה שצריכה להיות מגולמת בשכר הלימוד.

<שרה ליבוביץ: זה אחד מהדברים הבסיסיים.

<שרה ליבוביץ: מעבר לזה, אני לא חושבת שאנחנו צריכים לפחוד לשלוח את הילדים שלנו.

<שרה ליבוביץ: אני גרה ביישוב שיחסית הרבש"צ מסתובב, אבל עדיין יש מקומות כמו ארמון הנציב, כמו שכונות התפר שמשפחות פשוט לא שולחות את הילדים למעונות.

<שרה ליבוביץ: גם שזה יהיה עלינו, ההוצאה הזאת זה בלתי אפשרי.

<שרה ליבוביץ: זה בלתי אפשרי גם מבחינת השכר שאנחנו נצטרך לשלם.

<שרה ליבוביץ: אנחנו קורסים תחת הנטל.

<שרה ליבוביץ: רובנו הורים צעירים, קורסים תחת הנטל של התשלומים.

<שרה ליבוביץ: בנוסף לזה גם הביטוח של המאבטח והכול.

<שרה ליבוביץ: בשורה התחתונה מצדנו ההורים, אותנו לא מעניין איך זה יעשה.

<שרה ליבוביץ: צריך למצוא פתרון.

יפעת שאשא ביטון: בשורה התחתונה צריך למצוא פתרון לנושא האבטחה.

<אחז אגם: אני רציתי בסך הכול לומר שצריך לעשות כאן הפרדה בין שני דברים.

<אחז אגם: מה שקורה בסיטואציה כזאת שמצריכה הערכות מהירה לבין מה שצריך באופן כללי ברמה היומיומית.

<אחז אגם: כפי שיערה אמרה אנחנו צריכים לדאוג שיהיו מאבטחים באיזו צורה מדלגת או אחרת ברמה היומיומית, זה כשיכשרו מאבטחים.

<אחז אגם: אבל צריך שיחשבו על איזה פתרון לשעת חירום.

<אחז אגם: זאת אומרת, כאשר מוכרז מצב כמו עכשיו שתהייה איזו אפשרות של תגבור המקומות שמצריכים תגבור, לקידום הדברים האלה כדי שמצבים כאלה לא יקרו.

<אחז אגם: המימון שניתן, רובם אומרים שהוא לא היה רלוונטי להם.

<אחז אגם: נוצרה סיטואציה שהיום הורים לא מרגישים בטוחים.

<אחז אגם: צריך ליצור מצב שתהייה תכנית כללית, תכנית מה יהיה במעונות ומצד שני מה קורה במצב חירום כמו עכשיו שבכל יום ובכל מקום.

<אחז אגם: אגב, אני בתל אביב ובשכונה שלי היו שני האירועים בתל אביב.

<אחז אגם: גם אנחנו בתל אביב לא כאלה בטוחים ולא כאלה רגועים ולא כאלה מוסדרים.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה.

יפעת שאשא ביטון: ברשות

יפעת שאשא ביטון: כם אני רוצה לסכם את הדיון.

יפעת שאשא ביטון: אתה רוצה לומר מילות סיכום לפני שאני אסכם?

אורי מקלב: מאחר והתלחשנו, אז בעצם מילות הסיכום שלך מביעות את מה שאנחנו חושבים ביחד על הדבר הראשון שצף.

יפעת שאשא ביטון: הדבר הראשון שצף זה הקשר בכלל של הרשות עם המעונות.

יפעת שאשא ביטון: לא נתפס בכלל שרשות לא מכירה את המעונות יום שנמצאים בתחום שיפוטה.

יפעת שאשא ביטון: זה משהו, אני מודה שלי קשה להבין אותו ולא סתם שאלתי עוד פעם ועוד פעם 'אתם לא יודעים איזה מעונות יש בשטח השיפוט שלכם'.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שזה הדבר הראשון, שכל רשות צריכה לקחת אחריות.

יפעת שאשא ביטון: זה חלק ממוסדות החינוך שמטפלים בילדים שלהם.

יפעת שאשא ביטון: הרשות חייבת לדעת מי המעונות, באיזה מקומות הם נמצאים - - <קריאה:> לא רואים את זה כמוסדות חינוך וכאן זה - - -

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת את זה חד-משמעית.

יפעת שאשא ביטון: רשות חייבת לדעת מי המעונות שנמצאים בתחום שיפוטה.

יפעת שאשא ביטון: מיהם, היכן הם נמצאים, כמה ילדים שוהים שם כדי שיהיה אפשר לתת מענה בתקופות השונות.

יפעת שאשא ביטון: תכף אני אומר על איזה תקופות אני מדברת.

אורי מקלב: בחלק הזה אני באמת חושב שאת אמרת את הדברים.

אורי מקלב: לא יעלה על הדעת שהרשות לא מכירה אותם וממילא לא יודעת לתת מענה בשעת חירום.

אורי מקלב: מענה אמתי, מקצועי כפי שמתבקש במקרים שיש ריכוז של ילדים במקום אחד במוסד לימודים.

אורי מקלב: לא משנה עכשיו אם הגדרה מוסד חינוכי או לא.

אורי מקלב: כל המשרדים הרלוונטיים צריכים קודם כל לבוא להסדרה.

אורי מקלב: כפי שאמרת הבעיה מתחילה, שזה לא בתחום סמכותו והוא גם לא רואה את זה בתחום אחריות.

אורי מקלב: יש אפילו התעלמות מכוונת.

אורי מקלב: הקב"ט כפי שאני קולט אותם אומרים 'אנחנו רוצים להכיר - - -

<יוחאי וג'ימה: אי אפשר להגיע ביום אחד נתון 'קחו את הרשימות ותתחילו לטפל'.

יפעת שאשא ביטון: אבל זה לא ביום אחד נתון.

יפעת שאשא ביטון: קודם כל אני בשוק שזה לא קרה עד היום, או.

יפעת שאשא ביטון: קיי.

יפעת שאשא ביטון: וזה דבר אחד.

<יוחאי וג'ימה: יש מי שאחראי על זה?

<יוחאי וג'ימה: שיעשה את זה ביום-יום.

יפעת שאשא ביטון: שנייה.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת כמי שהייתה בתחום המוניציפאלי, כולם הם ילדיי.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת, אם אני אחראית על רשות מסוימת כל הילדים שנמצאים בתחום הרשות הם באחריותי ולא משנה באיזו מסגרת הם נמצאים בין אם זה משרד החינוך או משרד הכלכלה או כל גורם אחר.

יפעת שאשא ביטון: אני אומרת שזה הדבר הבסיסי.

יפעת שאשא ביטון: אני חייבת לומר לזכותן של הרשויות שאני כן מכירה, הן ידוע היטב איזה מעונות יש בשטחם, באיזה מקומות הם ממוקמים, כמה ילדים יש בכל מעון.

יפעת שאשא ביטון: אז קצת היה לי קשה לקבל את זה שיש מקומות שזה לא קורה.

יפעת שאשא ביטון: דבר נוסף זה הנושא של הקשר של קב"ט היישוב עם המעונות.

יפעת שאשא ביטון: לפחות ביישובי העימות אני יודעת שזה כן קורה, שהקשר ישמר ושיהיו עדכונים שוטפים.

יפעת שאשא ביטון: אם יש אירוע ביטחוני כמובן לעדכן.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שהקשר בין קב"ט היישוב לבין המעונות הוא חשוב מאוד.

יפעת שאשא ביטון: כאן באמת צריך לצרף את המלצה של משרד לביטחון פנים לקשר בין משרד הכלכלה לבין קב"ט הרשות.

יפעת שאשא ביטון: אין ספק חברים - - -

<מלי שטריגלר: אבל קב"ט אחד במשרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: אין אף אחד שאחראי על הביטחון?

<ענת חן מיכאלי: חבר'ה, בואו נעשה הסדרה.

<ענת חן מיכאלי: כל משרד ממשלתי יש לו קב"ט ויש ראש אגף ביטחון במשרד הממשלתי.

<ענת חן מיכאלי: הוא אחראי, - - -

<מלי שטריגלר: יש קב"ט אחד במשרד שאחראי על כל הנושאים הביטחוניים.

<מלי שטריגלר: זה לא שהוא יכול - - -

<ענת חן מיכאלי: חבר'ה, הקב"ט הזה, בכל משרד ממשלתי על פי "חוק הסדרת הביטחון" הוא מונחה משטרה ושב"כ, יש קב"ט ראשי.

<ענת חן מיכאלי: יש ראש אגף ראשי בכל משרד ממשלתי ולכל ראש אגף כזה יש לו קב"טים אזוריים וקב"טים מקומיים.

<ענת חן מיכאלי: האחריות היא של ראש - - -

<קריאה: אין אזוריים.

יפעת שאשא ביטון: עם כל הכבוד לניסיון להציג את זה כאיזה משהו מאוד מאוד מורכב.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאם מנהלים בשגרה איזו מערכת מסודרת שבה לקב"ט יש את הנתונים של הקב"טים של כל היישובים והוא יודע להוריד הנחייה בלחיצת כפתור.

יפעת שאשא ביטון: היום זה לא כמו פעם שצריך להכניס אסימון, להרים טלפון.

יפעת שאשא ביטון: יש דרך להעביר את המידע בתפוצה רחבה - - -

<מלי שטריגלר: הקב"טים של הרשויות לא כפופים לקב"ט המשרד.

<מלי שטריגלר: זה מה שאמרתי.

<מלי שטריגלר: הקב"טים של הרשויות כפופים לרשות ולמשרד החינוך.

<מלי שטריגלר: הקב"ט של משרד הכלכלה הוא לא סמכות.

יפעת שאשא ביטון: חייבים ליצור הסדרה בעניין הזה.

אורי מקלב: אמרתי בהתחלה שצריך ליצור הסדרה.

אורי מקלב: מה קורה עם קב"ט משרד החינוך שיש לו 18 אלף מוסדות?

<יוחאי וג'ימה: יש לו קב"טים מחוזיים.

<ענת חן מיכאלי: מנהל ביטחון משרד הכלכלה, אחד בארץ ואזוריים.

יפעת שאשא ביטון: חברים, צריך ליצור הסדרה ואני אומרת לכם אנחנו לא מבקשים משהו שהוא בשמיים, זה משהו שאפשר להסדיר אותו.

יפעת שאשא ביטון: צריך לרצות להסדיר אותו ואנחנו נמצא את הפתרונות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על העברת אינפורמציה.

יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר משיהו שיצטרך לצורך העניין לצאת לשטח או לראות מה קורה בנקודה מסוימת שבה קורה משהו, וחלילה שלא יקרה.

יפעת שאשא ביטון: בסופו של דבר אלו הרשויות, אבל האינפורמציה צריכה לזרום בתוך המערכות ואנחנו בהחלט יכולים להסדיר את זה.

יפעת שאשא ביטון: שוב, אני מחלקת את הדיון לשניים.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים לראות איך אנחנו פותרים את המציאות, את נקודת הזמן שאנחנו נמצאים בה.

יפעת שאשא ביטון: כן לאפשר אבטחה שהיא ניידת.

יפעת שאשא ביטון: צריך לראות איך אנחנו עושים את זה או דרך המשטרה היישובית או דרך קב"ט, אנחנו חייבים למצוא פתרון לנקודת זמן הזו - - -

<ענת חן מיכאלי: סליחה, אבטחה מדלגת אזרחית או שאתם מדברים על ניידת משטרתית?

<ענת חן מיכאלי: אלו שני דברים שונים לגמרי.

יפעת שאשא ביטון: אני לא מכירה את התחום המקצועי הזה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שאתם כמשרד מקצועי, אשמח לקבל מכם את ההמלצות וגם איך אפשר לעשות את זה.

יפעת שאשא ביטון: צריך להינתן איזה פתרון שהוא מידי.

<ענת חן מיכאלי: שוב פעם, אם אנחנו מדברים על אבטחה אזרחית, פה אנחנו נכנסים לתחומי אחריות והנחייה.

<ענת חן מיכאלי: כמו שאמרתי, אנחנו כמשטרת ישראל בכפוף להחלטות ממשלה אחראים אך ורק על מוסדות חינוך שמוכרים על ידי משרד החינוך.

<ענת חן מיכאלי: במידה שיוחלט להחליט או שתידרש איזו התייחסות משטרת ישראל להרחבה האחריות גם למוסדות משרד הכלכלה, זה כבר דרג בכיר ממני: של השר לביטחון ישראל ומפכ"ל משטרת ישראל.

יפעת שאשא ביטון: זאת אומרת בעצם שמה שאת אומרת זה להרחיב גם את ההחלטה הזאת מבחינת תחום האחריות של משטרת ישראל.

<ענת חן מיכאלי: אני לא אמרתי את זה.

<ענת חן מיכאלי: אני אמרתי את זה תעבירו להתייחסות מפכ"ל.

יפעת שאשא ביטון: יכול להיות.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו צריכים למצוא פה פתרון שהוא לטווח הקצר אל מול הסדרה שאנחנו צריכים לקיים לטווח הארוך.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו אני עוברת להסדרה של הטווח הארוך.

יפעת שאשא ביטון: אני שוב אומרת, אני לא תולה תקוות בשום משרד לא כי הוא לא יכול או שהמשרדים לא מספיק מוכשרים.

יפעת שאשא ביטון: כי כמו שאנחנו רואים כאן, זה לא הסרה של אחריות, אם אנחנו לא נלמד לעבוד ביחד ולמצוא בעצם את הפתרון המשותף אז בסופו של דבר זה לא יקרה או שזה יקרה בצורה שהיא לא מיטבית.

יפעת שאשא ביטון: לכן, לטווח הארוך אני כן חושבת שצריך לפנות למשרד הכלכלה.

יפעת שאשא ביטון: אני חושבת שמשום שכרגע המעונות נמצאים תחת אחריות של משרד הכלכלה אז אתם תרכזו את הנושא הזה כדי לראות איך אנחנו יוצרים אבטחה או לפחות בוחנים את נושא אבטחת המעונות כדרך שגרה.

יפעת שאשא ביטון: בסדר, זה משהו שהוא לטווח הארוך.

<יערה שילה: אני לא יודעת, בעוד שבועיים מלי יוצאת מהתפקיד, יבוא אדם, עד שהוא יכפוף, עד שזה - -

יפעת שאשא ביטון: אנחנו לא פנינו למלי ברמה האישית למרות שאנחנו סומכים עליה.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו מדברים על משרד.

<מרצדס צרפתי: אני גם יכולה לעדכן שהעברנו איזו הצעת תכנית לראש רח"ל (רשות חירום לאומית) שיכולה לעזור לנו גם בנושא המקצועי והתפעולי לממן קב"טים שלנו בכמה רשויות כפיילוט.

<מרצדס צרפתי: נראה איך זה עובד.

<מרצדס צרפתי: אלו דברים שנעשים בשגרה - - -

<יוחאי וג'ימה: רח"ל לא מתעסקת בביטחון.

<יוחאי וג'ימה: רח"ל מתעסקת בחירום.

<מרצדס צרפתי: מוכן לעזור לנו גם בנושא הזה כדי לכסות - - -

יפעת שאשא ביטון: אם היא אומרת שהם הגישו תכנית והתכנית הזאת נבחנת, אנחנו לא מתווכחים עם המציאות.

יפעת שאשא ביטון: עכשיו, אם הם לא יתנו פתרונות אז נתחיל להתווכח.

<יערה שילה: מה קורה מחר בבוקר?

<יערה שילה: קורה אסון בארמון הנציב, חס ושלום בתל אביב, מה קורה מחר בבוקר?

יפעת שאשא ביטון: יערה, בואו, אני בהחלט מבינה את ההרגשות ואת החרדות והחרדות הן לא רק במעונות.

יפעת שאשא ביטון: הן בכל צעד ושעל שאנחנו עושים ואנחנו לא נשים מאבטח על כל צעד ושעל שאנחנו עושים.

יפעת שאשא ביטון: למחר בבוקר, כמו שאמרתי, אנחנו נבחן את זה באופן מידי לראות איך אנחנו מרחיבים לפחות את האבטחה המדלגת.

יפעת שאשא ביטון: אני בכוונה חילקתי את הדיון לשניים: מה אנחנו עושים עכשיו במצב חירום או במצבי חירום עתידיים ומה עושים לטווח הארוך שזה משהו שמן הסתם לא נצליח לפתור אותו, בטח לא בדיון אחד.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו נבחן אותו כדי לראות איך אנחנו נותנים מענה אבטחה גם - - -

<אחז אגם: צריך לקרוא לשר האוצר שיאריך את המימון שנעשה.

<אחז אגם: זה קריאה שהוועדה צריכה לתת.

יפעת שאשא ביטון: זה נמצא בדיון.

<אחז אגם: זה נמצא בדיון, אבל צריך לקרוא לו שיעשה את זה.

יפעת שאשא ביטון: אבל כמו שאתה ראית גם לא זה נותן פתרון כי אומרות הרשויות 'אה, בשביל שבועיים אנחנו לא'.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו ננסה לתת מענה דרך משטרת ישראל או דרך מענה אחר שתהייה אבטחה מדלגת מקצועית.

יפעת שאשא ביטון: תודה רבה חבר הכנסת אורי מקלב.

<יוחאי וג'ימה: לרשויות המקומיות יש חוזים חתומים עם חברות אבטחה שזכו במכרז.

<יוחאי וג'ימה: אם זה לטווח ארוך אז הרשות יודעת לבוא ולדרוש מאותו - - -

יפעת שאשא ביטון: כן, אבל אנחנו כרגע לא ניתן את הפתרון לטווח ארוך.

יפעת שאשא ביטון: אנחנו בוחנים אותו.

<יוחאי וג'ימה: תפני לקבלן ותאמרי לו 'תתגייס לשבועיים'.

<יוחאי וג'ימה: הוא לא יצליח.

יפעת שאשא ביטון: אני מבינה, בשביל זה אנחנו צריכים פתרון אמיתי אחר והפתרון האמיתי האחר - - -

<יוחאי וג'ימה: אני אומר שבלי הסדרה זה לא יעבוד.

יפעת שאשא ביטון: זה ברור, אבל ההסדרה לא תיעשה מחר בבוקר, לצערנו הרב.