ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 68, 2015-10-26 12:00

יעקב מרגי: שלום לכולם, אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 26 באוקטובר 2015, י"ג בחשון תשע"ו.

יעקב מרגי: הנושא: אי שיבוץ תלמידות בבי"ס בערים חרדיות/אי קיום הוראות בית המשפט ומשרד החינוך/חידלון של משרד החינוך קו נטוי, רשעות של המערכת.

יעקב מרגי: סליחה שאני בוטה, אבל כנראה זה יהיה רוח הדיון.

יעקב מרגי: מי יכול לתת לי תמונת מצב?

יעקב מרגי: הורה, תציג את עצמך ותספר לי מה המצב של הבנות, שעברו ועדת ערר, אחרי סגה של ביזיון ועדיין לא לומדות בכיתה נורמאלית.

יעקב מרגי: תספר לי מה קורה.

<שלמה מיארה: הבת שלי, בגלל שיקולים פוליטיים לא שובצה בהתחלה בסמינר שהיא הייתה צריכה, המשך של בית הספר שלה.

<שלמה מיארה: לאחר שהייתה ועדת ערר היא שובצה.

<שלמה מיארה: לצערי משרד החינוך מרים ידיים.

<שלמה מיארה: הוא לא עושה כלום מעבר לזה שבנות שבורות יושבות בבית.

<שלמה מיארה: בית ספר "דרכי חנה" נהג בפוליטיקה האשכנזית, הוא הכניס את הבנות, ארבע בנות שכפו עליהם, אבל בית הספר לא עבד.

<שלמה מיארה: ההורים השביתו את בית הספר.

<שלמה מיארה: יש לי תמונות שאני עקבתי אחרי התלמידות - - -

יעקב מרגי: אתה חי את הבעיה שלך ואתה מתאר אותה, אני לא הצלחתי לקבל תמונה ברורה.

יעקב מרגי: לא הבנתי.

יעקב מרגי: הבנות לומדות בבית הספר?

<שלמה מיארה: ארבע בנות שובצו בבית ספר "דרכי חנה".

<שלמה מיארה: חמש בנות ב"לדעת חכמה".

<שלמה מיארה: ארבע הבנות של "דרכי חנה" – ועד ההורים החליט להשבית את כיתות ט' כי ההנהלה לא יכולה.

יעקב מרגי: זאת אומרת כדי שהן לא תלמדנה עם זבות ועם מצורעות.

<שלמה מיארה: בדיוק.

<שלמה מיארה: לצורך העניין הבנות מגיעות, ארבע בנות מגיעות.

<שלמה מיארה: שתיים בכיתה עם מורה פרטית.

<שלמה מיארה: הבנות האחרות של בית הספר הולכות לבתים פרטיים עם המדריכות ושם הן לומדות.

<שלמה מיארה: יש לי תמונות והסרטות והקלטות.

<שלמה מיארה: "לדעת חכמה", אתמול אני דיברתי עם המפקחת סולימן, גם זה מוקלט, שהיא אומרת ש"לדעת חכמה" לא מערערים אחרי ועדת ערר, הם מקבלים את החלטת ועדת הערר, אבל הם לא רוצים לקבל בגלל ש"דרכי חנה" עוד לא מקבל.

<שלמה מיארה: זה כאילו מי האשכנזי הראשון שיכופף ידיים.

יעקב מרגי: אני הלכתי לאיבוד.

יעקב מרגי: סמינר אחד, ארבע בנות לומדות בסמינר – לומדות וההנהלה העבירה את כל הלימודים לבתים פרטיים.

יעקב מרגי: בסמינר השני איך?

<שלמה מיארה: לא לומדות בכלל.

יעקב מרגי: לא קיבלו אותן.

<שלמה מיארה: לא קיבל.

<שלמה מיארה: אני הלכתי לבית הספר לרשום את הבת, יש לי הקלטה.

<שלמה מיארה: השומר משאיר אותי - - -

יעקב מרגי: לצורך ההבנה, זה שלא קיבל הוא - - -

<שלמה מיארה: ארנטרוי.

<שלמה מיארה: השומר אומר לי: 'תישאר בחוץ, קיבלתי הוראה לא להכניס אותך'.

<שלמה מיארה: אמרתי לו 'קח תעודת זהות, אני לא נושא כלי נשק, אתה חייב להכניס אותי'.

<שלמה מיארה: הוא נכנס למזכירה, קרא לה החוצה.

<שלמה מיארה: היא אומרת, מפה לשם אחרי דיבור, והכול מוקלט, 'המנהל ארנטרוי נתן לי הוראה לא לבצע רישום'.

<שלמה מיארה: זאת אחרי שוועדת הערר, כולם המפקחת ומאיר שמעוני, כולם קיבלו רגליים קרות.

<שלמה מיארה: כולם קיבלו רגליים קרות.

<שלמה מיארה: בעצם צריך שמשרד החינוך ילך לקבל רישיון מהסמינר ולא הסמינר ממשרד החינוך – זה מה שקורה פה.

יעקב מרגי: הישיבה הבאה שתהייה בנושא הפליית בנות תהייה בשיתוף הועדה לענייני ביקורת המדינה.

יעקב מרגי: <קריאה:> תעשה בשיתוף עם משטרת ישראל.

יעקב מרגי: ועדת החינוך עם הועדה לביקורת המדינה.

יעקב מרגי: זה מה שיהיה מעבר לדברים אחרים בהמשך.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: עיריית אלעד, אתם רשות חינוך מוסמכת, אתם יודעים מה המשמעות החוקתית והמשפטית של רשות חינוך מוסמכת?

יעקב מרגי: תספרו בדיוק על השתלשלות העניינים ומה אתם חושבים לעשות.

<דבורה בידרמן: דבורה בידרמן, מנהלת בתי ספר ותיכוניים בעיריית אלעד.

<דבורה בידרמן: כשהיינו פה בפעם הקודמת הייתה רשימה מכובדת של 102 בנות לא משובצות.

<דבורה בידרמן: כל הבנות עד ה- 1.9 שובצו במקומות.

<דבורה בידרמן: יש מקומות שלא כל ההורים רצו אותן, הגישו ערר.

<דבורה בידרמן: יש התנהלות מול משרד החינוך.

<דבורה בידרמן: ביום רביעי יש דיון על זה בבית משפט ואנחנו נלך לפי הסדר.

<דבורה בידרמן: אבל כל הבנות שובצו.

<דבורה בידרמן: גם לבת של הרב מיארה יש שיבוץ באלעד.

<דבורה בידרמן: הוא לא רוצה, הוא פנה לוועדת ערר, מותר לו.

<דבורה בידרמן: להגיד את זה שזה איזה כאוס - - -

יעקב מרגי: גברתי, לא.

יעקב מרגי: אנחנו אחרי.

יעקב מרגי: אחרי השיבוץ ואחרי וועדות ערר ואחרי החלטת בית המשפט.

יעקב מרגי: אתם חיים טוב שבמקביל מתנהל בית ספר בדירות פרטיות וארבע בנות, עם אות קלון שהדביקו להן על לא עוול בכפן, נמצאות בבית הספר?

<דבורה בידרמן: לא.

<דבורה בידרמן: לא.

יעקב מרגי: מה אתם עושים למען זה?

<דבורה בידרמן: מה אנחנו יכולים לעשות, מחכים להכרעת בית המשפט.

יעקב מרגי: אני לא התמודדתי בבחירות ואני ראש העיר, אני אסביר מה ראש העיר צריך לעשות.

יעקב מרגי: אולי היועצת המשפטית תסביר מה אתם בסמכותם לעשות.

יעקב מרגי: את לא יודעת שבית ספר שלא מתנהל כדין צריך לסגור אותו או להגיש בקשה לסגירת בית הספר?

<דבורה בידרמן: ההורים שובתים, ועד ההורים שובת.

<דבורה בידרמן: בוא נגיד את זה - - -

יעקב מרגי: זה תרגיל.

<דבורה בידרמן: בית הספר קיבל את הבנות, הן נמצאות שם.

<דבורה בידרמן: ההורים שובתים, מה לעשות שהם שיחקו עם החוק, אז בית משפט יכפה עליהם.

<שלמה מיארה: זה רק לגבי "דרכי חנה".

יעקב מרגי: אתה לא מפריע לי.

יעקב מרגי: מיארה אתה מפריע לי.

יעקב מרגי: משרד החינוך, אתם שמעתם את הסיפור.

<לירון ספרד: אני עורך הדין לירון ספרד מהלשכה המשפטית של משרד החינוך.

<לירון ספרד: ביחד איתי נמצאת הגברת רחל סולימן מפקחת מוסדות חינוך על-יסודיים, בין היתר בעיר אלעד.

<לירון ספרד: ראשית חשוב לנו להדגיש שבכל הנושא של החלטות ועדת הערר והליך הרישוי של בית הספר "דרכי חנה" הוגשה עתירה מנהלית לבית המשפט המחוזי בירושלים.

<לירון ספרד: ביום רביעי צפוי להתקיים דיון אצל כבוד השופט דוד מינץ - - -

יעקב מרגי: מי הגיש את העתירה?

<לירון ספרד: מי שהגיש את העתירה בעצם זה בית ספר "דרכי חנה".

<לירון ספרד: למען הדיוק, הבעלות על בית הספר בשם "עמותת תפארת חיים באשדוד" הגישה את העתירה על החלטת משרד החינוך.

<לירון ספרד: בין היתר בעתירה מבקשת העותרת, הבעלות על בית הספר מבקשת מבית המשפט שיורה לתת רישיון לבית הספר ותקצוב.

<לירון ספרד: כמו כן מבקשת לבטל את ההחלטות של ועדת הערר במחוז שבו התקיימה, במחוז החרדי במשרד החינוך.

<לירון ספרד: מאחר ומדובר בהליך משפטי קיים, מטבע הדברים אנחנו נוכל להתייחס בצורה מוגבלת לדברים, אבל נתאר את המצב נכוחה.

<לירון ספרד: ביום חמישי, 17 בספטמבר התכנסה ועדת ערר במחוז החרדי של משרד החינוך בראשות מנהל המחוז, וקיימה דיונים בערערים שהגישו הורים של תשע תלמידות על ההחלטה של שני הסמינרים: "דרכי חנה" ו"לדעת חכמה" שלא לקבל אותן.

יעקב מרגי: 17 בספטמבר - - -

<לירון ספרד: 17 בספטמבר יום חמישי, ממש מספר ימים בין ראש השנה לכיפור.

יעקב מרגי: אתה לא יודע מה אני הולך לשאול.

יעקב מרגי: ידוע לך שזה בדיעבד שבדיעבד שלכאורה, לא לכאורה, שנת הלימודים התחילה.

יעקב מרגי: מערכת החינוך במדינה השפויה שלנו עובדת ואנחנו דנים בערערים ב-17 בספטמבר.

<לירון ספרד: נכון, אבל גם אבקש להזכיר שהתקיים הליך קודם בבית המשפט המחוזי ירושלים והתקבל פסק דין עם הסכמות.

<לירון ספרד: כל הצדדים פעלו על מנת למלא אחר הוראות פסק הדין.

<לירון ספרד: בסופו של יום המוסדות לא קיבלו חלק מהתלמידות שלדעת משרד החינוך היה מקום לקבל אותן בהתאם להחלטות ערר שנמצאים בהמשך.

<לירון ספרד: כל שכן משרד החינוך אפשר להורים להגיש ערר על החלטת בית הספר הגם כשהמועדים עברו.

<לירון ספרד: במובן הזה משרד החינוך פעל, אני לא רוצה לומר לפנים משורת הדין כי הדין כאן מחייב, בעצם מאפשר לכל מי שמרגיש נפגע מהליך הקבלה והרישום של בית הספר לפנות בבקשה לברור העניין על ידי משרד החינוך.

<לירון ספרד: בהקשר הזה - - -

יעקב מרגי: למה לפנים משורת הדין?

<לירון ספרד: אני אמרתי לא לפנים משורת הדין.

<לירון ספרד: אני תיקנתי את עצמי ואמרתי שזה לא לפנים משורת הדין אלא החובה.

יעקב מרגי: לא שמעתי את הלא.

<לירון ספרד: תיקנתי את עצמי.

יעקב מרגי: אנחנו, לפנים משורת הדין הלכנו אתכם בסבלנות וסובלנות כי אתם הייתם צריכים לצפות את פני הרעה, סליחה שאני אומר הרעה, של מערכת החינוך באלעד.

יעקב מרגי: ידעתם מזה.

יעקב מרגי: הגיעו מכתבים מההורים על המשחק במונחים, בתוך תהליכי העיר אלעד.

יעקב מרגי: אנחנו נהגו לפנים משורת הדין וזה בעוכרנו היום.

<לירון ספרד: או,קיי.

<לירון ספרד: אני רוצה להדגיש שבעצם הסכמות לשיבוץ ורישום של תלמידים, במקרה הזה תלמידות שאין להן פתרון חינוכי הוא על ידי הרשות המקומית.

<לירון ספרד: זאת אומרת, הרשות המקומית מכוח הדין, מכוח תקנות הרישום היא זו שאחראית לארגון הלימודים בשטחה.

<לירון ספרד: כלומר, אם ערב פתיחת שנת הלימודים היו מספר תלמידות בעיר אלעד שלא היה להן מענה מכיוון שלא התקבלו לסמינר כזה או אחר, או שפשוט ההורים לא רשמו אותם לסמינר כזה או אחר, על הרשות המקומית היה להעביר להורים לפני שנת הלימודים שיבוץ.

<לירון ספרד: משרד החינוך שם דגש לעניין שלכל תלמיד ותלמידה במדינת ישראל יהיה לפני פתיחת שנת הלימודים - - -

יעקב מרגי: אין לי צפיות.

יעקב מרגי: כבר בדיון הקודם הרגשנו שראש העיר שיחק אתם את אותו משחק, עד היום הוא ממשיך לשחק אתם.

יעקב מרגי: אני אומר זאת בוודאות מוחלטת ואני מוכן להיתבע על ידו.

יעקב מרגי: אף אחד לא מפריע לי.

יעקב מרגי: אני שואל אותך שאלה ותענה לי מבחינה משפטית, אני לא מכיר.

יעקב מרגי: כששר הפנים הגיע למסקנה שראש ראשות לא מתפקד מבחינה מוניציפאלית, הוא עושה לו ועדה לבדיקה ואחר כך מחליט מה לעשות, האם למנות לו וועדה ממונה או מלווה או כל דבר אחר.

יעקב מרגי: בתחום רשות חינוך מוסמכת, זכות שמוקנית לו ממשרד החינוך או מתוקף הגדרתו כראש ראשות?

<לירון ספרד: אתה שואל לגבי הסמכות?

יעקב מרגי: היא ניתנת ממשרד חינוך?

<לירון ספרד: מכוח תקנות שקבע שר החינוך, הסמכות לארגון ורישום - - -

יעקב מרגי: השר יכול לקחת את הסמכות הזאת חזרה?

<לירון ספרד: זה עניין שאני אבקש לברר.

יעקב מרגי: אני אבקש לבדוק לי, כי יכול להיות שזו תהייה אחת הדרישות שלנו, לעשות בפעם הראשונה במדינה כמעין ועדת קרואה לענייני חינוך.

יעקב מרגי: כנראה ראש הרשות לא מסוגל להיכנס או שלא רוצה או שהוא מעדיף את ההפליה הזאת כדי ליצור איזה מצב.

יעקב מרגי: תקשיבו, אני אספר לכם.

יעקב מרגי: ראשת, יש מילים חדשות היום, ראשת מועצה אזורית מסוימת, הרחבה בתחום הרשות שלה עשו הרחבות קהילתיות שמטבען מביאות קהילות שונות לאותו יישוב.

יעקב מרגי: מה לעשות, בקיבוץ מסוים בהרחבה הקהילתית יש כמות של פי שלושה או ארבעה מתושבי הקיבוץ - - - אנשים דתיים.

יעקב מרגי: הם רצו בית כנסת, מסורתיים ביקשו בית כנסת.

יעקב מרגי: היא אמרה להם: 'אני לא נותנת פה תשתיות דת כדי שלא יבואו לי דתיים'.

יעקב מרגי: נראה לי אדוני היועץ המשפטי המלומד, התחושה שלי ואני לא אדם רדוף ולא קונספירטור, אבל נתנו את ההזדמנות הראשונה, השנייה והשלישית, יש מישהו שלא רוצה שיהיו תשתיות.

יעקב מרגי: לצמצם את התשתיות לספרדיות באלעד כדי שהעיר תקבל גוון, מה שנקרא בוועדות האכלוס של העיריות הגזעניות ביותר, סליחה לבושתי וחרפתי, הרשויות החרדיות.

יעקב מרגי: וועדות אכלוס זה לא הספיק, כנראה החוק קצת מגביל אז צריך למנוע תשתיות חינוך לבנות ספרדיות ואנחנו בשנת 2015.

יעקב מרגי: אני מבקש לבדוק לי את הסוגיה הזאת ולתת תשובה.

<לירון ספרד: אני אבדוק בהחלט.

<לירון ספרד: אני רק אחזור בבקשה להחלטות.

<לירון ספרד: החלטות ועדת הערר הן החלטות מפורטות ומנומקות אחרי שניתנה זכות טיעון לכל הצדדים, הן להורי התלמידות וגם למר מיארה שיושב כאן סביב השולחן, גם הוא הופיע בפני הוועדה כמו גם מנהלי הסמינרים.

<לירון ספרד: לאחר שהוועדה שמעה את עמדות הצדדים כולל את עמדת הרשות המקומית הוועדה הגיע להחלטה ספציפית ונפרדת לגבי כל תלמידה.

<לירון ספרד: לסיכום, הוועדה החליטה שארבע תלמידות תתקבלנה לתיכון "דרכי חנה" וחמש תלמידות תתקבלנה "לדעת חכמה".

<לירון ספרד: החלטות של הוועדה, ואני רוצה להדגיש, הוועדה מוסמכת לקבל כל החלטה שבית הספר היה יכול לקבל מלכתחילה.

<לירון ספרד: החלטות של הוועדה הועברו הן לבית הספר, הן להורים, הן לרשות המקומית ממש יום לפני ערב יום כיפור, ביום ה-21 בספטמבר, - - -

יעקב מרגי: אני מודה לך שאתה מדגיש את זה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

<לירון ספרד: ביום 7 באוקטובר חזרו מוסדות החינוך לשגרת הלימודים, בעצם אחרי חופשת סוכות והצפייה הייתה שמוסדות החינוך יקלטו את התלמידות, כל מוסד את התלמידות שלגביו הוא קלט.

<לירון ספרד: אנחנו גם מדגישים בסוף כל החלטה של וועדת ערר שעד לקבלת הכרעה שיפוטית אחרת בית הספר מחויב למלא אחר החלטות הועדה מכוח הדין.

<לירון ספרד: גם אם בית הספר מבקש לתקוף את ההחלטה, מה שיש לו מבחינת זכות, יש לו זכות לתקוף את ההחלטה.

<לירון ספרד: כל עוד אין לו בעצם אישור מגוף שיפוטי שלא לכבד את ההחלטה הוא מחויב לכבד אותה, והוא מחויב לקבל את התלמידות בו ביום.

יעקב מרגי: תרשה לי לשאול אותך כריבון, כרגולטור.

יעקב מרגי: יש פה הליך שסוכם בבית משפט ועל סמך זה הם היו אמורים לקבל רישיון.

<לירון ספרד: אין להם, הם לא קיבלו.

יעקב מרגי: ואני גם מקווה שהם לא יקבלו.

יעקב מרגי: יש הליך של בזיון בית המשפט, הם לא יכולים להסתתר אחרי השריון שנקרא 'הגשנו עתירה מנהלית'.

יעקב מרגי: הם קודם כל צריכים ליישם את החלטת ועדת הערר ורק לאחר מכן.

יעקב מרגי: יש לנו לפחות לגבי בית ספר אחד שלא עשה את התרגיל, ואני לא יודע מי חמור יותר.

יעקב מרגי: ההערכה שלי היא שאלה שהלכו ללמוד בבתים שם זה יותר חמור.

<צביקה כהן: סליחה, זה לא ההורים.

יעקב מרגי: סליחה, תן לי.

יעקב מרגי: לי אין ספק שזה לא ההורים, זה יזום.

יעקב מרגי: בוודאי שהם משתמשים.

יעקב מרגי: בית הספר השני, זה חמור בפני עצמו, אבל לפחות הוא בא ואמר לו בפנים 'אתה לא מתקבל.

יעקב מרגי: אני מצפצף על החלטת וועדת ערר'.

יעקב מרגי: השאלה, יש כאן בזיון בית משפט.

יעקב מרגי: המשרד חשב להגיש תלונה על בזיון בית המשפט?

<לירון ספרד: אני רוצה להדגיש שזה נתון לפרשנות במובן הזה, אין בזיון בית משפט אלא שבעצם יש אי קיום של החלטת ועדת הערר של משרד החינוך.

<לירון ספרד: למשרד החינוך יש כלים לפעול במקרים האלה והתרעות נשלחו למנהלי הסמינרים.

<לירון ספרד: אולי כאן המקום גם להדגיש שבעצם שלא לסמינר "לדעת חכמה" ולא לסמינר "דרכי חנה" יש רישיון.

<לירון ספרד: הם נמצאים בהליכי רישוי ומשרד החינוך לא יאפשר מתן רישיון כל עוד לא ממלאים את הוראות משרד החינוך.

<צביקה כהן: כבר לא מילאו את הוראות - - -

יעקב מרגי: סליחה, צביקה.

יעקב מרגי: אני מבקש להתמקד.

יעקב מרגי: יושב כאן הורה ואומר לך שמוכנים לגייס מורים פרטיים כדי ללמד את ארבעת הבנות.

יעקב מרגי: יש מורים שבתקן שמלמדים בבתים, אין להם בעיה כספית.

יעקב מרגי: הם יוכלו גם בלי הרישיון שלך.

יעקב מרגי: אבל לך יש סמכות כמשרד להוציא צו סגירה לבית הספר שמתנהל בלי רישיון, זו הסמכות שלך.

יעקב מרגי: אני כוועדה אדרוש, ואני אדרוש את צווי הסגירה לאלתר.

יעקב מרגי: אם הבנות האלה בבית אין זכות קיום לשני המוסדות האלה.

<לירון ספרד: ביום רביעי, זה בעוד יומיים צפוי להתקיים דיון.

<לירון ספרד: לדיון הזה יהיו השלכות בעצם על הצורך של בתי הספר, בתקווה, לקבל את אותן תלמידות.

<לירון ספרד: שני בתי הספר, שני הסמינרים.

<לירון ספרד: אני מבקש להזכיר כי בית הספר השני, "לדעת חכמה", מתנה את קבלת התלמידות בקבלה של "דרכי חנה" של אותן התלמידות.

יעקב מרגי: זה לא מעניין לא אותי ולא אותך.

<לירון ספרד: נכון, נכון, נכון.

<לירון ספרד: אנחנו מסכימים.

<לירון ספרד: ועל כן אנחנו העברנו התרעות לבתי הספר והמשרד ינקוט את כל הצעדים שיש בידו לנקוט ויפעיל את כל הסמכויות שלו בשביל שאותן תלמידות תלמדנה.

יעקב מרגי: אנחנו לקראת סוף אוקטובר.

יעקב מרגי: מי ירפא את הפצעים של הבנות האלה?

יעקב מרגי: איזו מערכת מסוגלת לרפא את הצלקות של הבנות?

<לירון ספרד: אנחנו מדינה שומרת חוק.

<לירון ספרד: כשמדינה שומרת חוק יש הליכים.

<לירון ספרד: ברגע שיש הליך משפטי באים.

<לירון ספרד: יש דיון בבית משפט ואז אנחנו מחויבים להליך - - -

יעקב מרגי: יש הליך של מוסד אחד שדווקא הוא לכאורה לכאורה קיבל את הבנות, לכאורה לכאורה קיבל את הבנות.

<לירון ספרד: אני רוצה גם להדגיש שהובאה לתשומת לב בית המשפט כתבה שפורסמה בעניין שאותן תלמידות של שכבת ט' שההורים השביתו, הן לומדות במקומות אחרים.

<לירון ספרד: כרגע אין לנו מידע על העניין הזה, מידע תשתתי, עובדתי מובהק שמלמד על כך.

יעקב מרגי: מה.

יעקב מרגי: הבנות האלה נעלמו מהמערכת מהלוויין?

יעקב מרגי: איפה קב"סיות (קצינות ביקור בית) של הרשות המקומית?

<דבורה בידרמן: לא בצורה מסודרת.

<לירון ספרד: אני אבקש שהרשות המקומית תתייחס לעניין הזה.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אתה הרגולטור.

יעקב מרגי: אין לי ציפיות, אני מכבד את הגברת שיושבת פה, אין לי ציפיות מהרשות המקומית שנקראת אלעד.

יעקב מרגי: היא שותפה לדבר עבירה.

יעקב מרגי: עיריית אלעד שותפה לדבר עבירה, היא מובילה את המאבק הזה של המוסדות בהורים הספרדים.

יעקב מרגי: עיריית אלעד והעומד בראשה מובילים את המהלך הזה של הפליית הבנות.

יעקב מרגי: אין לי ציפיות מהם.

יעקב מרגי: לי יש ציפיות ממשרד החינוך, יש לי ציפיות ממך.

<דבורה בידרמן: אני אוכל לבקש אחר כך לענות לדברים האלה?

יעקב מרגי: כן.

<לירון ספרד: לסיכום אני אבקש לומר, מבחינת המשרד כמי שפעל עם מקרים רבים שנדונו השנה בפני וועדת ערר, ונדונו עשרות מקרים וגם במקרים שהמוסד החינוכי או הבעלות של המוסד החינוכי לא הסכימו עם החלטת הוועדה, בסופו של יום הם קיבלו את החלטת הוועדה, קיבלו את התלמידות ונגשו לבית המשפט ובית משפט הכריע.

יעקב מרגי: כי באלעד מרגישים שנתת להם אוטונומיה.

יעקב מרגי: אולי באלעד מרגישים שיש להם להסתתר מאחורי הגב הרחב, תרתי משמע, של סגן שר החינוך אולי.

יעקב מרגי: אולי יש ניצול לרעה של מעמדו, אולי שיצהיר לפחות, שיצהיר, אתה יועץ משפטי, שיצהיר שהוא לא נוגע ולא מתעסק בענייני אלעד בכלל.

יעקב מרגי: לא יתכן, זה נראה חלמאות של המשרד, זה נראה חידלון.

יעקב מרגי: זה נראה חידלון.

יעקב מרגי: אני לא יודע אם זה היה מדובר בבנות שלכם כך זה היה מתנהל.

יעקב מרגי: אני בכול אופן כשישבו הבנות של כוכב יאיר בבית בגלל לוקסוס של ההורים, הם רצו דווקא מוסדות בכפר סבא, נדרשתי לסוגיה וכינסתי את הוועדה.

יעקב מרגי: אני מרגיש שלמשרד החינוך יש לו את כל הזמן כשמדובר בבנות אלעד, הספרדיות כמובן.

<לירון ספרד: אני מצר שזאת התחושה.

יעקב מרגי: זאת התחושה, היא בגיבוי של מעשים, לצערי הרב.

<לירון ספרד: אני מצר שזו התחושה.

<לירון ספרד: אני חושב שהמשרד, גורמי הפיקוח עושים ללילות כימים במטרה להגיע לפתרון.

<לירון ספרד: יעידו אין ספור הפגישות שקיימו עם מפקחת המוסד, עם מנהלי הסמינרים, גם הרשות המקומית כמו גם הפגישות שערך מנהל המחוז, הידברות שהכותרת שלה הייתה 'הידברות' - -

יעקב מרגי: עורך הדין ספרד, תקשיב.

יעקב מרגי: בבני אדם יש לנו ניסיון.

יעקב מרגי: אם הייתם תקיפים הם לא היו מעיזים לעשות את זה.

יעקב מרגי: אם הייתם תקיפים כלפי ראש הרשות, ראש עיריית אלעד אליעזר פורש, אם הייתם תקיפים כלפיו הוא לא היה מרשה לעצמו דבר כזה.

יעקב מרגי: התחושה שיוצאת ממשרד החינוך באגף החרדי, רפיסות.

יעקב מרגי: יש להם את כל הזמן וזו התחושה שחוזרת מכל ההורים.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד שנעשתה וועדת ערר, אומר לך שעד שהתכנסה, לומר לך שאנחנו בסוף אוקטובר?

יעקב מרגי: לא צריך לומר לך.

יעקב מרגי: נעצור בשלב הזה.

יעקב מרגי: בבקשה צביקה כהן, עיריית ירושלים.

יעקב מרגי: ספר לי איך התמודדת אתה עם - - -

<צביקה כהן: אני, תוך כדי.

<צביקה כהן: ברשותך אני רוצה מאוד להודות לך אדוני היושב ראש.

<צביקה כהן: הכינוס הזה הוא לא הכינוס הראשון, אני מקווה שהוא יהיה האחרון, אבל הנחישות שלך והדביקות שלך במטרה היא אור לגויים.

<צביקה כהן: היא חשובה מאוד למערכת שאנחנו מצויים בה ועל כך אני מודה לך מאוד.

<צביקה כהן: אני רוצה להזכיר לכם שאתם דנים היום, בתאריך 26 באוקטובר 2015, על בנות שהיו צריכות לפני מעל חצי שנה לקבל תשובה היכן הן לומדות.

<צביקה כהן: ילדה, אבא כזה או ילדה כזאת כשמגיע חודש ניסן, ראש חודש אדר.

<צביקה כהן: בואו נזכיר לכם את תאריכי שנת הלימודים.

<צביקה כהן: הרישום הוא בערך בראש חודש טבת, שבט, אדר.

<צביקה כהן: ראש חודש אדר מסיימים את הרישום.

<צביקה כהן: זאת אומרת שהרשות המקומית צריכה להתחיל להתנהל עם עצמה והיא מסיימת את כל התהליכים שלה בשבועיים-שלושה.

<צביקה כהן: ראש חודש ניסן סיימנו.

<צביקה כהן: אדוני, ברשותך אם טעיתי זה לא בסטיות ניכרות.

<צביקה כהן: בליל הסדר מגיע לילדה את אותו חג החירות לדעת איזה ספר לימוד היא קונה, רוכשת, לאיפה היא הולכת, איזה חברה מתחברת אליה לכיתה ט'.

<צביקה כהן: ילדה שנשארה כל הקיץ, תחילת שנת לימודים, חודש חשון, אוקטובר, אמצע חודש אוקטובר, 26 בחודש – זה פשוט שערורייה.

<צביקה כהן: את המנגינה המכוערת הזאת חייבים להפסיק.

<צביקה כהן: בירושלים אנחנו נמצאים גם בתהליכים.

<צביקה כהן: גם אנחנו בחבלי, איך נקרא לזה.

<צביקה כהן: תודה לאל סיימנו את מלאכת הרישום בירושלים וברוך ה' בנות ירושלים לומדות.

<צביקה כהן: אני רוצה לומר מילה טובה למשרד החינוך, בקטע שקשור אלינו בירושלים קיבלנו גיבוי ממשרד החינוך לאורך כל הדרך.

<צביקה כהן: אבל, עצם הרעיון שאתה בחופש הגדול עדיין לא יודע, הבת לא יודעת לאן היא הולכת, זאת שערורייה, ראש חודש ניסן, תתאמו את זה לחודש הלועזי, חייבת מלאכת הרישום להסתיים.

<צביקה כהן: רישום, הכוונה של הרשות ולא של בית הספר.

<צביקה כהן: בתי הספר לעולם לא יסגרו את הרישום שלהם, הם אוהבים תהליכים ואולי זה מקנה להם יוקרה כזאת או אחרת של לקחת את בנות ישראל ולשחק איתן במשחקים הנוראיים האלה.

<צביקה כהן: אני נפגשתי עם הורים, הדמעות של האימהות איך שהן מתערבבות ביחד עם הבנות שלהן.

<צביקה כהן: לקחת ילדה מצוינת ולא לקבל אותה בשל היותה ספרדית, ככה או אחרת תמצאו אותה בכיכר החתולות בסוף היום, בגלל שהיא יודעת שמגיע לה פה והיא תלך למטה בגלל שלא קיבלו אותה.

<צביקה כהן: אנחנו נמצאים בירושלים, יום אחרי יום, שבוע אחרי שבוע, חודש אחרי חודש מתעסקים בדבר הזה כמעט שנה שלמה.

<צביקה כהן: ריבונו של עולם, על מה?

<צביקה כהן: למה?

<צביקה כהן: למה זה קורה לנו הדבר הזה?

<צביקה כהן: זה פשוט ביזיון.

<צביקה כהן: אני פונה אליכם.

<צביקה כהן: אדוני היושב ראש אני שוב מודה לך על הנחישות ועל הדביקות במטרה.

<צביקה כהן: חייבת להיות מערכת שלקראת תום הרישום, שבועיים עד שלושה שבועות אחרי תום מלאכת הרישום החוקית, הרשות ומשרד החינוך צריכים לסיים שולחן ולנקות אותו.

<צביקה כהן: אם חס וחלילה הגיע חג הפסח, חג החירות והילדה לא יודעת לאן היא הולכת – נכשלנו.

<צביקה כהן: אנחנו פשענו מול הילדה הזאת.

<צביקה כהן: אנחנו פשענו מול אותה ילדה.

<צביקה כהן: מה אתה יכול להגיד לילדה שהיא בבית?

<צביקה כהן: אני לא מדבר על מסר ורישום, אני יודע ואני מכיר את כל התורה.

<צביקה כהן: בגדול אני מדבר על אותן בנות שאתה באת למלאכה מסודרת, מקצועית, נקייה וטהורה ושיבצת את הבנות האלה לקבוצה א', קבוצה ב', קבוצה ג', בית ספר כזה או אחר ועדיין נשארו בנות בתוך הבית בגלל שלא הצליחו ליישם את אותן המלצות מקצועיות, אנחנו כולנו פושעים.

<צביקה כהן: מה נגיד לאימא, מה נגיד לילדה הזאת?

<צביקה כהן: ילדה, אני אומר לכם, לכו לכיכר החתולות בירושלים, תבדקו מה קרה בעשר השנים האחרונות.

<צביקה כהן: אתם שתדעו לכם שתסמרנה שערות איזה תוצאות תקבלו.

<צביקה כהן: אני הסתובבתי שם, בדקתי בנים ובנות.

<צביקה כהן: בנות שדחו אותן, בסך הכול סתם דחו אותן.

<צביקה כהן: אני זוכר שבתקופתנו, לפני עשרים-שלושים שנה היינו יכולים לחצות את האוקיינוס כדי להביא ילד אחד, להציל אותו.

<צביקה כהן: יושב לך איזה ראש מוסד ואומר לך: 'סליחה, אני לא חייב'.

<צביקה כהן: אני לא יודע מאיזה בית מדרש הוא יצא.

<צביקה כהן: אני לא חי עם הדבר הזה.

<צביקה כהן: אני לא מצליח להבין את הדבר הזה.

<צביקה כהן: סליחה, אתה מקבל כסף ממדינת ישראל, אתם נותנים לו רישיון קחו את הכסף ואת הרישיון ותתנו להם להתמודד לבד.

<צביקה כהן: אבל כשילדה יושבת בבית זה פשע שאין כדוגמתו.

יעקב מרגי: הנה אני אומר לך, כל עוד נשמתי באפי, אני בטבת, שבט, אדר, אתם הנוכחים אשב לכם על הוריד, וסליחה על הביטוי הלא פרלמנטרי.

יעקב מרגי: משרד החינוך אני אשב לכם על הוריד לראות אם הם סיימו את הרישום, פתחו את תהליך הרישום כדת וכדין ולא עושים את התרגיל המסריח שהם עשו השנה עם הבנות.

יעקב מרגי: אני ארצה לראות שהם יקבלו את הרישיון.

יעקב מרגי: אני אעתור, אני חבר הכנסת אפרוץ את העיקרון של הפרדת רשויות.

יעקב מרגי: אני אעתור לבג"צ נגדכם.

<צביקה כהן: אני רק אומר לך אדוני היושב ראש, הייתי מאוד שמח שאתה תאמר 'אני לקראת חודש אדר מבקש לסיים את הרישום, לא אשתקד, את הרישום של השנה הבא'.

<צביקה כהן: זה הכי נכון.

יעקב מרגי: על זה אני מדבר.

<צביקה כהן: גברתי, אני עדיין לא מדבר על אלעד.

<צביקה כהן: את יודעת שיש לי הרבה הכרת הטוב למקום הזה.

<צביקה כהן: אני מתייחס בקווים כלליים.

<צביקה כהן: אם אלעד נכנסת לדבר הזה אז שהיא תתמודד.

<צביקה כהן: אני מדבר בקווים מאוד כלליים.

<דבורה בידרמן: להפך, אני רוצה להגיד - - -

<צביקה כהן: אני רוצה לספר לכם מילה אחת.

<צביקה כהן: באלעד.

<צביקה כהן: בהיותי ראש מועצת אלעד או ראש העיר אלעד, בזמנו לא היו לו תיכונים באלעד.

<צביקה כהן: לא היו עוד תיכוניים, היו לנו בתי ספר יסודיים.

<צביקה כהן: פתאום הגברת זלזניק הנכבדה יחד עם בעלה האציל פגשו בי, איפה שהייתי הולך הייתי פוגש בהם, בכניסה לבניין ביציאה מהבניין.

<צביקה כהן: בכל מקום הייתי נפגש בהם: 'אנחנו רוצים לפתוח בית ספר תיכון לבנות'.

<צביקה כהן: אני רוצה לספר לכם שאז אלעד סיפקה בנות ספרדיות, מה לעשות זו הייתה עיר.

<צביקה כהן: והם לקחו את הבנות הנפלאות וחיבקו אותן, הגברת זלזניק בנתה איתן בית ספר.

<צביקה כהן: וראה איזה פלא אדוני, כעבור קבוצת שנים שגדלו עוד בנות מהרמה, לא מבית יוסף, פתאום הבנות הספרדיות הן כבר לא נחשקות, הן כבר לא טובות, הן כבר לא מסודרות.

<צביקה כהן: סוגרים להן - -

יעקב מרגי: אנחנו טובים להשלמת תקנים.

<צביקה כהן: למה הדבר הזה?

<צביקה כהן: אני פונה למשרד החינוך.

<צביקה כהן: תאמינו לי רבותיי, אני מתייחס אליכם בהרבה הרבה כבוד.

<צביקה כהן: בית ספר שלא הולך במערכת הזאת אין לו זכות קיום לקחת לו את הרישיון והוא יתנהל בלי רישיון כי יש בנות שהן לא נמצאות בתוך המערכת הממוחשבת שלכם.

<צביקה כהן: ילדה שלא נמצאת זו עבירה פלילית למי שעושה את הדבר הזה.

<צביקה כהן: אני לא אשכח את לבנה אברמוביץ שרצינו אז לפתוח בית ספר - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עוד כמה ימים הדיון?

<לירון ספרד: ביום רביעי הקרוב.

יעקב מרגי: אני לא הולך להגיד לך מה אתה הולך לומר.

יעקב מרגי: האם תובא בפני השופט ההתנהלות הזאת של עיריית אלעד?

יעקב מרגי: של המוסדות או שגם שם תאמר 'אין לנו כלים להוכיח שהן לומדות בבתים פרטיים?

יעקב מרגי: '

<לירון ספרד: השתלשלות האירועים כולה מתוארת בתגובה שהוגשה היום לבית המשפט.

יעקב מרגי: כולל זה שארבע בנות ששובצו הן עדיין לומדות לבד?

יעקב מרגי: מבודדות.

<לירון ספרד: זה מופיע באישורים.

<לירון ספרד: כן.

<לירון ספרד: אני רק אבקש להוסיף שבעצם התיאור שסגן ראש עיריית ירושלים תיאר של ההליך בעצם הוא מבוסס על ההנחיות של משרד החינוך.

<צביקה כהן: נכון, חוץ מהתאריכים.

יעקב מרגי: לצערנו, יש לנו הוראות משרד החינוך למי שצריך לאכוף אותן והוראות משרד החינוך למי שלא אכפת לו אם יאכפו אותן או לא.

יעקב מרגי: כך התחושה שלנו כלפי המשרד בכל מה שקורה באלעד.

<לירון ספרד: שוב אני מיצר על כך.

<לירון ספרד: אני רוצה רק להוסיף שהמשרד מקבל מאות פניות בכל שנה.

<לירון ספרד: פניות של הורי תלמידות ותלמידים, בנים ובנות, על אי עמידה בהוראות רישום, העדר מנהל תקין, הפלייה.

<לירון ספרד: אנחנו מבקשים לתת לזה מענה, במסגרת זו יש את ההנחיות הקיימות.

<לירון ספרד: אני רק מבקש לעדכן שהמשרד עושה תהליכים כדי לעדכן את ההנחיות, כדי לשדרג אותן.

<לירון ספרד: הזמנים משתנים, הסיבות להפליה משתנות.

<לירון ספרד: כפי שבדיון הקודם בוועדה דיברו על הנושא של הורים עובדים אל מול הורים שאינם עובדים, גם לדברים הללו - - -

יעקב מרגי: "לדעת תורה" לא מקבל, הוא אפילו לא עתר.

יעקב מרגי: העירייה לא מגיבה, אתם לא מגיבים.

יעקב מרגי: הוועדה רוצה לדעת מה אתם הולכים לעשות עם מוסד שפשוט מצפצף על החלטות וועדת ערר.

<לירון ספרד: המשרד מפעיל את כל הסמכויות שיש לו.

יעקב מרגי: איפה?

יעקב מרגי: מהן הסמכויות.

<לירון ספרד: אני יכול להביא לכם דוגמאות - - -

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: על "לדעת חכמה".

יעקב מרגי: הרי אנחנו יודעים, הוא מצפצף, הוא לא מוכן לקבל אותן.

<לירון ספרד: למנהל "לדעת חכמה" הועברה התרעה מאוד חריפה מהמשרד.

<לירון ספרד: במידה והוא לא ימלא אחר הוראות ועדות הערר, אחר ההחלטות, המשרד ינקוט בהליכים.

יעקב מרגי: מתי נתת לו את ההתרעה?

<לירון ספרד: מיד.

<לירון ספרד: אנחנו מצפים לקבל - - -

יעקב מרגי: אני בשיחה מקדימה שהייתה לי, אני הייתי מוכן לדחות את הדיון הזה.

יעקב מרגי: דעו לכם זה בדם ליבי.

יעקב מרגי: אני התאפקתי שבועיים עם הדיון הזה.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: כי רציתי שיעברו שבועיים מהמכתב.

יעקב מרגי: אלא אם הוא הטעה אותי והוא נתן יותר משבועיים או שהוא שלח אחרי שדיברנו.

יעקב מרגי: אני חושב שהדיון נקבע אחרי שהמכתב נשלח, זה למיטב ידיעתי ויכול להיות שאני טועה בתאריכים.

יעקב מרגי: יכול להיות שלאור זה שקיים דיון שיש לו השפעה מכרעת - - -

יעקב מרגי: "לדעת חכמה" הגיב למכתב?

<לירון ספרד: כן, באמצעות עורך הדין שלו.

יעקב מרגי: ומה תגובתו?

<לירון ספרד: טענות מפורטות למה הם לא חושבים שהם צריכים לעמוד בהחלטה.

<לירון ספרד: למה בעצם הם מחכים להכרעה של בית המשפט בעניין "דרכי חנה".

יעקב מרגי: הם מחכים להכרעה.

יעקב מרגי: יש למישהו להוסיף לדיון?

<שלמה מיארה: הפקידים יושבים.

<שלמה מיארה: צריכים להשעות את הפקידים כמו את המנהלים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני לא יכול לדון אותך על שום אמירה ולא רוצה להיות במקומך.

<דבורה בידרמן: אני מצטרפת למה שאמר הרב צביקה כהן על הבנות ועל הדמעות.

<דבורה בידרמן: אני נמצאת שם ואין פה שום אטימות של המערכת או של העירייה כמו שאולי נראה - - -

יעקב מרגי: תגידי, את מקשיבה לעצמך?

יעקב מרגי: סליחה, אני משתדל להיות די עדין, די מאופק כשמודבר.

יעקב מרגי: בכל אופן גברתי הנכבדה, את לא יכולה לומר ברגישות ולא באטימות כשאנחנו בסוף אוקטובר וכשכל הבנות כבר לומדות וארבע בנות מגיעות לבית הספר ולומדות לבד כי ההורים פוחדים.

יעקב מרגי: כנראה יש להם אלרגיה לספרדיות, והם הלכו ללמוד במקום אחר.

יעקב מרגי: את אומרת לי "אין אטימות?".

יעקב מרגי: אני אומר לך, אני אדם שקול ואני אדם זהיר ואני אומר שאין לי אלא להסיק מסקנה אחת והיא שראש עיריית אלעד כשל, מוביל ביחד עם מנהלי המוסדות את ההפליה הפושעת של בנות האלה.

יעקב מרגי: מאחר ואני לא בדיון אמוני הייתי אומר מה אני מצפה כדי שבנאדם יגלה קצת רגישות וחמלה.

יעקב מרגי: אין שם לא חמלה, לא רגישות, יש שם אטימות וסליחה שאת הכתובת שחוטפת ממני כי את בעלת תפקיד.

יעקב מרגי: אין שם חמלה, אין שם רגש, יש אטימות, יש עורלת לב של האיש שעומד בראש המערכת.

יעקב מרגי: דברי הסיכום שלי יבטאו בהתאם.

<דבורה בידרמן: אני כן יכולה להמשיך.

יעקב מרגי: הפעם לא אפסיק אותך.

יעקב מרגי: תשתדלי לומר דברים שלא יעצבנו אותי.

<דבורה בידרמן: סליחה.

<דבורה בידרמן: בכל מקרה אי אפשר להתעלם ממה שנעשה באלעד מהדיון הקודם שהיה פה.

<דבורה בידרמן: אני הייתי פה בדיוק הקודם, עד לרגע זה.

<דבורה בידרמן: אי אפשר לומר שבדרך מקרה 102 הבנות הללו הסתדרו ויש לנו שקט וכולם מרוצים.

<דבורה בידרמן: אי אפשר להגיד שבדרך מקרה קרה פה משהו והכול בסדר.

יעקב מרגי: אני אגיד לך מה קרה.

יעקב מרגי: היה דיון בוועדת חינוך שגילה את ערוותה של עיריית אלעד.

יעקב מרגי: סליחה, עד שהיינו צריכים לבושתנו, לבושתו, חרפתו ובושתנו כי אני שייך לחברה הזאת שאני מתבייש בה בימים אלה, צריך להפעיל את בית המשפט שיגיד להם 'איפה אתם 'קוקאים'?

יעקב מרגי: תשבצו את הבנות'.

יעקב מרגי: אז נשארו תשע בנות, שמו שמיים, שומו שמיים.

<דבורה בידרמן: אז אני אגלה לכם שיש עוד שלוש בנות מסורבות וגם הן כואבות וגם הן יושבות - - -

יעקב מרגי: זה רק מחזק.

<דבורה בידרמן: לא משנה, אבל הן מסורבות שיבוץ ויש לנו - - -

יעקב מרגי: לא נעשה כלום.

יעקב מרגי: עיריית אלעד לא עשתה כלום.

<דבורה בידרמן: וזה כואב לי.

<דבורה בידרמן: כשאתם אומרים את זה, זה כואב לי כי - - -

יעקב מרגי: עיריית אלעד לא עשתה כלום.

יעקב מרגי: בית המשפט הכריח אותה לעשות.

יעקב מרגי: בית משפט הכריח אותה לסיים את הסגה הזאת.

יעקב מרגי: סליחה.

<דבורה בידרמן: אבל היו שלושים בנות שלא היו קשורות לעתירה והיו קשורות לתיכוניים אחרים.

<דבורה בידרמן: נעשתה עבודה יפיפייה - - -

יעקב מרגי: לא קשור לעתירה.

יעקב מרגי: מי שלא יעתור אז הוא מתחת לרדאר?

<דבורה בידרמן: לא.

<דבורה בידרמן: לא.

<דבורה בידרמן: זה מה שאני רוצה לומר.

<דבורה בידרמן: שלושים ושתיים, ההורים האלה, נעשתה עבודה יפיפייה, הבנות לומדות באושר ובשמחה, לא עם קונפליקטים עם מקומות הלימוד שלהן והכול נעשה באהבה ובהבנה ולא בבית משפט.

<דבורה בידרמן: אני לא רוצה שישתמשו כל הזמן במושג 'אלעד לא מתפקדת.

<דבורה בידרמן: אלעד לא עובדת - - -

יעקב מרגי: בית המשפט הכריח את ראש עיריית אלעד לבצע ואת המוסדות לבצע.

יעקב מרגי: ראינו את ההתרוצצות במסדרונות בתי המשפט.

יעקב מרגי: ראינו גם את ההתחמקות בדיון הקודם בוועדה.

יעקב מרגי: תודה.

<אורה חכם: לעניין זה אני יושבת הפורום הציבורי לשוויון הזדמנויות בחינוך.

<אורה חכם: אני שואלת את השאלה אדוני יושב ראש הוועדה.

<אורה חכם: האם יש כאן אקט פלילי של ראש עירייה שנוהג בעצם בהפליה כנגד ציבור, של תושבים.

<אורה חכם: אם יש אקט פלילי אולי צריך ללכת הלאה מאחר ומשרד החינוך מפחד, סליחה על הביטוי.

<אורה חכם: כך אתה מצטייר לי, אני לא חייבת לך שום דבר, אני יכולה להגיד לך מה - - -

יעקב מרגי: את חייבת לשמור על כבודו.

<אורה חכם: אני שומרת על כבודו.

<אורה חכם: אתה מפחד.

<אורה חכם: זאת המסקנה שלי.

<אורה חכם: אתה מפחד.

<אורה חכם: יכול להיות שצריך לתבוע אותו בדין פלילי.

<אורה חכם: אם זה בדין פלילי אולי צריכה לדון על השעייתו של ראש עיר שנוהג הפליה במדינת ישראל כשבחוק היסוד שלה אסור לעשות הפליה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש מישהו שרוצה לתרום לדיון או שאני מסכם אותו.

יעקב מרגי: הוועדה רואה בחומרה את התנהלות עיריית אלעד והעומד בראשה בתחום החינוך ושיבוץ בנות הסמינרים.

יעקב מרגי: הוועדה רואה בחומרה את הסלחנות של משרד החינוך והאגף החרדי כלפי עיריית אלעד בנושא הפליה חמורה ושיתוף הפעולה הנואל של העירייה עם המוסדות המפלים.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לשר החינוך לשלול את סמכותו של ראש העיר אלעד כרשות חינוך מקומית ולמנות ממונה חינוך חיצוני מטעם המשרד.

יעקב מרגי: אנחנו נקיים דיון משותף עם הוועדה לענייני ביקורת המדינה, וועדת החינוך וועדת ביקורת, המדינה על כל ההתנהלות בחינוך בעיריית אלעד.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.