ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 179, 2015-11-24 09:30

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: על סדר היום: הטבות מס ליישובים.

משה גפני: אני מעריך שזו תהיה ישיבה אחרונה בעניין.

משה גפני: אני מבקש לומר את הסדר של הדיון.

משה גפני: קודם כול אני מבקש להקריא את החוק שעליו אנחנו מדברים, ולאחר מכן ייפתח דיון.

משה גפני: יש לנו הרבה זמן לכך, ונקדיש לדיון את כל הזמן הנדרש.

משה גפני: אני מבקש מכל מי שמדבר שידבר כמה שהוא צריך, אבל לא להאריך סתם אלא לדבר לגופו של עניין.

משה גפני: כל מי שיבקש רשות דיבור, יקבל לאחר הח"כים.

משה גפני: יכול להיות שאנחנו נוכל לשנות דברים תוך כדי תנועה, אם אנחנו נגיע למסקנה שהם אכן צודקים.

משה גפני: בעצם כל הטענות צודקות, אבל אם יש אפשרות לתקן אותן, גם מבחינה כספית, אז יכול להיות שנתקן.

משה גפני: הנושא הכספי הפך להיות עכשיו גורם בעייתי; אתמול היו לנו דיונים אתם, וזה לא סיפור קל.

משה גפני: לאחר הדיון אנחנו נצביע על החוק כפי שהוא יצא מתוך מה שהיה עד עכשיו, כלומר, ממה שהוכן וממה שיצא מתוך הדיון.

משה גפני: אני מבקש מהיועצת המשפטית להקריא את החוק.

משה גפני: לפני כן, הצעה לסדר.

משה גפני: בבקשה.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש, ראשית, אני שמחה מאוד ומודה לך על כך שאתה גם עקבי וגם החלטי בנושא של הטבות המס.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שמגיע פתרון אמתי.

אורלי לוי אבקסיס: חוץ מזה, כדאי שהאורחים פה ידעו שאנחנו עוסקים בעוד דברים בכנסת, למרות שהנושא של הטבות המס תופס לנו המון מסדר היום.

אורלי לוי אבקסיס: היום אני מציינת את יום הפג הבין-לאומי בכנסת ישראל, זו כבר הפעם השישית.

אורלי לוי אבקסיס: בשל ההתארכות וההתאמה של הוועדה לנושא של הטבות המס לפריפריה, לא מצאנו את הזמן לדון ולו במעט בנושא הפגים, ואני אשמח אם במהלך היום תפנה זמן מסוים שבו נוכל להציג את העניין.

משה גפני: נצטרך לעשות את זה בקצרה, אחרי הדיון הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מודה לך מאוד.

משה גפני: אני רוצה לומר דבר נוסף.

משה גפני: למעשה מה שעולה מהדיונים בבג"ץ – גם מה שהכנסת הייתה צריכה להשיב וגם מה שהפרקליטות הייתה צריכה להשיב – הוא שחמשת היישובים, על פי החלטת בג"ץ, יוצאים בסוף נובמבר.

משה גפני: אנחנו כמה ימים לפני זה.

משה גפני: בעתירה העיקרית, על כך שהטבות המס נעשו במשך השנים ללא קריטריונים – המציאות היא שצריך לבטל אותן, וככל הנראה, מה שמסתמן זה ביטול ההטבות הללו.

משה גפני: אגב, יהיו כאלו שיהיו מרוצים מזה, מכיוון שיש כאלה שטוענים שהטבות המס אינן מוסיפות לפריפריה, עמדה שאני וכל חברי הכנסת כאן חולקים עליה.

משה גפני: היועצת המשפטית ביקשה ארכה של יומיים בתשובה שהכנסת מגישה לבג"ץ.

משה גפני: אנחנו טענו שהוועדה מתכנסת ואמורה לקבל החלטה.

משה גפני: בגלל שבית המשפט אמר שהוא מבקש שלא נבקש יותר הארכות.

משה גפני: ..

משה גפני: זאת אומרת, הוא סיים בעצם את הדיון, והמדינה לא השיבה מעבר לטיעון הפורמלי.

משה גפני: אבל היות שמתקיים הדיון, אני ביקשתי ארכה של יומיים, כלומר, עד מחר.

משה גפני: לכן, אם אנחנו לא נאשר היום את ההטבות, אז בג"ץ יחליט, כפי שכל אחד מבין.

משה גפני: אם אנחנו כן נאשר את זה, אנחנו נאמר לבית המשפט, בעקבות הדיון כאן ובעקבות האישור, שהכנסת קיבלה החלטה בחקיקה, עם קריטריונים, עם אמות מידה שוויוניות; ולפי הערכת כל המשפטנים, זה יעצור את הבג"ץ ובזה ייגמר העניין.

משה גפני: אגב, היות שרוב הנוכחים כאן, גם מהכנסת וגם מהרשויות המקומיות, הם נבחרי ציבור, זה המבחן האמתי של נבחרי ציבור – האם הם מסוגלים לקבל החלטה, או שאינם מסוגלים לקבל החלטה, בנושא שצבר תאוצה רבה מבחינה תקשורתית ומבחינת ויכוח שנמצא בתוך החברה.

משה גפני: האם אנחנו, נבחרי הציבור על כל גווניהם – חברי כנסת, ראשי רשויות – יכולים לקבל החלטה או שאיננו יכולים.

משה גפני: זה מבחן מאוד משמעותי, ואני מקווה שנעבור אותו בהצלחה.

משה גפני: אני מבקש מהיועצת המשפטית שתקריא.

משה גפני: חלק כבר היה כאן, ואני לא חושב שיש שינויים גדולים, אבל יכול להיות שבהמשך נעשה שינויים.

אוסאמה סעדי: אי אפשר לקבל עותק של החוק?

משה גפני: מצלמים.

משה גפני: עד הבוקר עוד היו לנו דיונים על כך.

חיים ילין: גפני, איך הדיון ילך?

חיים ילין: מקריאים את החוק - - -

<שגית אפיק: אני אקריא, וכל דבר שאני אקריא אני אסביר.

משה גפני: שנייה, אראל מרגלית רוצה הצעה לסדר.

אראל מרגלית: אדוני היושב-ראש, קודם כול, אני חושב שזה יום מאוד חשוב, ואני מקווה שהוא יעבור בשלום.

אראל מרגלית: אני רוצה לקבל בברכה את ראשי הרשויות מקצוות הארץ, שמייצגים הרבה מאוד אזרחים במדינת ישראל.

אראל מרגלית: אני רוצה להגיד שבתוך חברי הוועדה וחברי הכנסת היה רצון לתת לעוד הרבה יותר יישובים בכל מיני מקומות, שעם חלקם אני מסכים פוליטית ועם חלקם לא.

אראל מרגלית: אבל אני חושב שהבגרות שלנו והמבחן האמתי שלנו, של כולנו, ראשי הרשויות וחברי הכנסת, הוא האם אנחנו מסוגלים...

אראל מרגלית: אנחנו עושים היום צעד ראשון, קטן, להסדרת העניין של הטבות המס בדרום, בצפון, בפריפריה.

אראל מרגלית: ואני חושב שאם אנחנו מסתכלים על עצמנו במראה, אז יחד עם כל ראשי הרשויות בפריפריה אנחנו צריכים להגיד לעצמנו שבעוד חצי שנה או שנה אנחנו נצטרך לעשות את הצעד הגדול הבא.

אראל מרגלית: כי הטבות המס זה תנאי הכרחי, אבל רחוק מלהיות תנאי מספיק, ואם אנחנו לא נשנה את צורת ההשקעה במדינת ישראל כך שתהיה לא רק במרכז הארץ אלא תגיע גם לצפון ולדרום, אנחנו נישאר עם מדינה שצומחת במרכז הארץ ולא בצפון או בדרום.

אראל מרגלית: ואני חושב שראיתם פה שמכל קצוות הבית יש חברי כנסת שמעוניינים לתת דחיפה.

אראל מרגלית: אין פה שיטה אזורית, אין פה נציגים פורמליים מהדרום או מהצפון, אבל יש פה חברי כנסת שמעוניינים לתת דחיפה.

אראל מרגלית: הדרך היחידה שאנחנו נשנה את סדר העדיפויות במדינת ישראל היא בשותפות שיש פה היום מסביב לשולחן, של המנהיגות המקומית, בכל מקום, בחיבור הגיוני עם המנהיגות בירושלים.

אראל מרגלית: היום זה המבחן שלנו, ואני אומר את זה לכולנו.

משה גפני: תודה.

אוסאמה סעדי: אדוני, אפשר שאלה ליועצת המשפטית?

אוסאמה סעדי: אני רואה שיש כאן החלטה של בג"ץ מ-22 בחודש, כלומר שלשום, שבה הם ביקשו ארכה למתן תגובה ושיהיה דיון בעוד 30 יום.

אוסאמה סעדי: השאלה אם אנחנו צריכים לקבוע את הרשימה של היישובים או את הקריטריונים ולהגיש את זה לבג"ץ.

משה גפני: לא.

משה גפני: בג"ץ ביקש לדעת מה המדינה, כלומר הממשלה והכנסת, משיבה.

משה גפני: אנחנו לא מגישים להם שום דבר.

משה גפני: אם אנחנו לא מאשרים דבר, אז בג"ץ יחליט, ואנחנו כבר יודעים מה הוא עומד להחליט.

משה גפני: במידה שאנחנו כן מקבלים החלטה, אני אבקש מהייעוץ המשפטי של הכנסת להודיע לבג"ץ שאנחנו קיבלנו החלטה על קריטריונים, על פי מה שבג"ץ אמר בשעתו, ובה אנחנו קובעים מתווה ולא קובעים יישובים.

משה גפני: למשל, היה ראש רשות שאמר שברשימה הקודמת הוא לא נמצא בפנים, והוא הודיע לי שלפי הקווים הם כן נמצאים ברשימה.

משה גפני: אמרתי לו, וגם היועצת המשפטית אמרה לו: אין בעיה, אנחנו לא מודדים, אלא אנחנו קובעים קריטריון, שהוא הקו הפריפריאלי שהממשלה קבעה, ולא משנים אותו, ואם אכן לפי הקילומטרים אתה נמצא בתוך המפה – אתה בתוך המפה.

משה גפני: היה מקרה כזה עם אחד היישובים בעוטף עזה, שטען טענה - - -

חיים ילין: אחרת זה יהיה "בָגִיץ".

משה גפני: אני לא רוצה להזכיר שמות, אבל מדובר ביישוב שטען שהוא לא נמצא בחוק אבל על פי מה שהוא מדד הוא כן נמצא, כלומר, מספר הקילומטרים הוא כזה שהוא בפנים.

משה גפני: והתברר שהוא צדק, והוא קיבל רטרואקטיבית.

משה גפני: כלומר, אנחנו לא קובעים יישובים, אנחנו קובעים קריטריונים.

אוסאמה סעדי: אבל כל החלטה שאנחנו נקבל פה, בין אם לא נחליט ואז בג"ץ יידרש להחליט ובין אם כן נקבל החלטה על קריטריונים – בכל מקרה זה יעבור תחת שבט ביקורתו של בג"ץ.

משה גפני: נכון, כל דבר עובר.

חיים ילין: בגלל זה אנחנו צריכים להיות מאוד נקיים; בשביל שלא יהיה מצב ששוב יתקע את כל המתווה הזה בבג"ץ.

משה גפני: אני דיברתי גם עם היועץ המשפטי לממשלה וגם עם המשנה ליועץ, דיברתי גם עם היועצים המשפטיים כאן וכמובן גם עם היועצת המשפטית של הוועדה, ואין משפטן אחד... היה דיון אחר אצל ראש הממשלה, והיה שם יהודה וינשטיין, והוא לא נדרש בכלל לעניין.

משה גפני: הוא אמר שזה מתווה מצוין.

משה גפני: המתווה הזה הוא מתווה שלפי כל הדעות של המשפטנים עומד בכל אמת מידה, בין אם זה יידרש בבית המשפט ובין אם זה לא יידרש.

משה גפני: אני כיושב-ראש הוועדה, אין לי מהמתווה הזה שום דבר, רק הכבוד של נבחרי הציבור.

משה גפני: כך שאם אני אחשוש שהמתווה הזה לא יעמוד בבג"ץ, אני לא אגיש אותו.

משה גפני: אין לי פה שום דבר, אני רוצה שהוא יעבור, זה המבחן שלנו.

משה גפני: בבקשה להתחיל להקריא.

<שגית אפיק: "בפקודת מס הכנסה (בפרק זה – הפקודה) – בסעיף 11 – (א) (1) לפני ההגדרה "חייל" יבוא: "דירת מגורים כהגדרתה בחוק מיסוי מקרקעין".

<שגית אפיק: (2) אחרי ההגדרה "חייל" יבוא: " מה שמחוק כאן ומה שמתווסף זה ביחס לנוסח שהנחנו בפניכם ב-21 באוקטובר.

<שגית אפיק: זה בעצם מתווה מתוקן, בעקבות השיפורים שביקשתם.

<שגית אפיק: מה שמחוק קשור לאופן שבו הלמ"ס מחשב את המדדים.

<שגית אפיק: אני אתייחס לזה בהמשך ומדלגת על זה כרגע.

<שגית אפיק: ""יישוב מוטב" – יישוב שמתקיימים בו ב-31 בדצמבר שלפני שנת המס שלגביה ניתן הזיכוי לפי סעיף זה, כל אלה: (1) הוא יישוב סמוך לגבול או יישוב אשר דירות המגורים שבתחומו, כולן או חלקן, נמצאות צפונה מקו רוחב 750, דרומה מקו רוחב 610, או מזרחה מקו אורך 250, למעט יישוב שעל תושביו חלות הוראות סעיף 11 לחוק אזור סחר חופשי באילת (פטורים והנחות ממסים), התשמ"ה-1985;".

חיים ילין: מתי אפשר הערות?

משה גפני: בסוף.

משה גפני: קודם מקריאים את הכול.

חיים ילין: אני אסביר למה אני שואל.

חיים ילין: למשל, במקום "דירות" אני מציע שיהיה "קו כחול".

חיים ילין: למה?

חיים ילין: כי אם ייבנה - - -

משה גפני: אנחנו נחזור לעניין הזה.

משה גפני: אני מציע להקריא את הכול.

אוסאמה סעדי: אפשר לקבל הסברים מה זה קו רוחב 750 וכולי?

עבדאללה אבו מערוף: המפה.

חיים ילין: לא, לא, זה לא המפה.

משה גפני: שגית, בבקשה.

<שגית אפיק: קווי האורך והרוחב האלה זהים לקווי האורך והרוחב שהצגנו בפניכם באוקטובר במפה.

עבדאללה אבו מערוף: מה זאת אומרת "זהים"?

עבדאללה אבו מערוף: יש הרבה הבדל?

<שגית אפיק: זהים.

<שגית אפיק: אין שום הבדל.

<שגית אפיק: אותו הדבר בדיוק.

<שגית אפיק: זה בעצם או להימצא בתוך קווי האורך והרוחב האלה, שהם בעצם ההגדרה של ממשלת ישראל ל"פריפריה", או להימצא בסמיכות לגבול, שאני אתייחס לזה בהמשך.

<שגית אפיק: "למעט יישוב שעל תושביו חלות הוראות סעיף 11" – הכוונה היא לאילת, שמקבלת מכוח סעיף 11 לחוק אזור סחר חופשי, ולכן היא לא נמצאת כאן.

<שגית אפיק: התנאי השני הוא: "(2) אוכלוסייתו מונה פחות מ-75,000 תושבים על פי נתוני הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה".

<שגית אפיק: "(3) הוא משויך לאשכול 8 או לאשכול נמוך יותר במדרג החברתי-כלכלי, אלא אם כן הוא יישוב סמוך לגבול".

<שגית אפיק: כלומר, יישובים שנמצאים בתוך קווי האורך והרוחב, כלומר, במפת הפריפריה, צריכים להשתייך לאשכול 8 ומטה.

<שגית אפיק: אם זה יישוב סמוך לגבול, התנאי הזה בעצם לא חל לגביו.

<שגית אפיק: זאת הקלה ביחס ליישובים שסמוכים לגבול.

<שגית אפיק: "(4) הקמתו אושרה על פי כל דין".

<שגית אפיק: "(5) הניקוד הכולל שלו הוא 25 נקודות לפחות".

<שגית אפיק: תכף נראה איך מתחלק הניקוד.

<שגית אפיק: ""יישוב סמוך לגבול" – יישוב אשר דירות המגורים שבתחומו, כולן או חלקן, שוכנות עד שבעה קילומטרים מגבול ישראל עם ירדן, סוריה או מצרים, או מגדר המערכת המקיפה את רצועת עזה, או עד תשעה קילומטרים מגבול ישראל עם לבנון, הכול בקו אווירי".

<שגית אפיק: גם הגבולות האלה נקבעו בהחלטות ממשלה – שבעה קילומטרים בגבול שלום ותשעה קילומטרים בגבול אחר.

<שגית אפיק: ""יישוב עירוני בנגב" – עירייה או מועצה מקומית, למעט מעוצה אזורית, אשר משתייכת למחוז הדרום כפי שנקבע בהודעה על חלוקת שטח המדינה למחוזות ונפות ותיאור גבולותיהם, לפי סעיף 3 לפקודת סדרי השלטון והמשפט".

<שגית אפיק: ""יישוב צמוד לגבול עימות בצפון" – יישוב אשר דירות המגורים בתחומו, כולן או חלקן, שוכנות עד שני קילומטרים מגבול ישראל עם סוריה או לבנון, הכול בקו אווירי".

<שגית אפיק: ""יישוב עירוני צמוד לגבול עימות בצפון" – עירייה או מועצה מקומית, למעט מועצה אזורית, אשר דירות המגורים בתחומה, כולן או חלקן, שוכנות עד שני קילומטרים מגבול ישראל עם סוריה או לבנון, הכול בקו אווירי, ובלבד שהמדרג החברתי-כלכלי של היישוב אינו עולה על 6".

<שגית אפיק: ""מדד הפריפריאליות" – אשכול הפריפריאליות של רשויות מקומיות לפי פרסומי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לגבי כל יישוב, ולגבי יישוב במועצה אזורית – לגבי כל יישוב במועצה האזורית או לגבי המועצה האזורית, לפי הנמוך מביניהם".

<שגית אפיק: היום הלמ"ס מחשב את מדד הפריפריאליות ואת המדרג החברתי-כלכלי לפי המועצה האזורית כולה, ואין לו חלוקה יישוב.

<שגית אפיק: עלתה פה טענה שישנם יישובים שהם עניים יותר, שמצבם קשה יותר ממה שניתן למועצה כולה.

<שגית אפיק: ולכן מה שמופיע כאן, גם לגבי מדד הפריפריאליות וגם לגבי המדרג החברתי-כלכלי, זה שהלמ"ס יתחיל להיכנס למדידה פרטנית לפי יישובים, והמדידה הזאת תיבחן לעומת המדידה של המועצה, והיישוב עצמו יקבל את הטוב ביותר מבחינתו.

<שגית אפיק: אותה הוראה מופיעה לגבי מדרג חברתי-כלכלי, שאקריא מיד.

<שגית אפיק: מהלמ"ס יסבירו שהם לא יכולים לעשות את זה לגבי יישובים מאוד קטנים, ואנחנו ניתן להם בהמשך איזושהי הוראת מעבר של זמן שהם יוכלו לעשות את זה.

<שגית אפיק: ""המדרג החברתי-כלכלי" אפיון רשויות מקומיות וסיווגן באשכול לפי הרמה חברתית-כלכלית של האוכלוסייה לפי פרסומי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לגבי כל יישוב, ולגבי יישוב במועצה אזורית – לגבי כל יישוב במועצה האזורית או לגבי המועצה האזורית, לפי הנמוך מביניהם".

<שגית אפיק: "(3) אחרי ההגדרה "משכורת מיוחדת" יבוא: "ניקוד כולל", של יישוב – הניקוד הכולל של היישוב המתקבל מחיבור הניקוד החברתי-כלכלי, ניקוד הפריפריאליות וניקוד הסמיכות לגבול של אותו יישוב, מעוגל למספר השלם הקרוב".

<שגית אפיק: מה שאני אקריא עכשיו זה השיטה שבה מנקדים כל יישוב, ולפי זה נקבע המסלול שלו.

<שגית אפיק: לניקוד חברתי-כלכלי ניתן במתווה הזה 35%, לגבול 25%, ולפריפריאלי 45%, כאשר זה משתנה בהתאם לאשכולות.

<שגית אפיק: ""ניקוד חברתי-כלכלי" – 35% ממספר הנקודות כמפורט להלן, לפי העניין: (1) לעניין יישוב המשויך לאשכול 1 במדרג החברתי-כלכלי – 100 נקודות; (2) לעניין יישוב המשויך לאשכול 2 במדרג החברתי-כלכלי – 90 נקודות; (3) לעניין יישוב המשויך לאשכול 3 במדרג החברתי-כלכלי – 80 נקודות; (4) לעניין יישוב המשויך לאשכול 4 במדרג החברתי-כלכלי – 60 נקודות; (5) לעניין יישוב המשויך לאשכול 5 במדרג החברתי-כלכלי – 30 נקודות; (6) לעניין יישוב המשויך לאשכול 6 במדרג החברתי-כלכלי – 15 נקודות; (7) לעניין יישוב המשויך לאשכול 7 במדרג החברתי-כלכלי או לאשכול גבוה יותר – 0 נקודות;" ""ניקוד סמיכות לגבול" – 25% ממספר הנקודות כמפורט להלן, לפי העניין: (1) לעניין יישוב סמוך לגבול – 100 נקודות.

<שגית אפיק: ".

<שגית אפיק: המשמעות היא שיישוב סמוך לגבול מקבל 25 נקודות, ויישוב אחר שאינו סמוך לגבול לא מקבל את הנקודות האלה.

<קריאה: מה זה "קרוב לגבול"?

חיים ילין: שבעה קילומטר, ותשעה בצפון.

<שגית אפיק: ""ניקוד פריפריאליות" – 40% ממספר הנקודות כמפרט להלן, לפי העניין: (1) לעניין יישוב המשויך לאשכולות 1 או 2 במדד הפריפריאליות – 100 נקודות".

<שגית אפיק: המשמעות היא שכשעושים את הניקוד הכולל, זה 100 כפול 40, כלומר, הוא מקבל 40 נקודות.

<שגית אפיק: תכף נראה איך זה מתבטא במסלולים.

<שגית אפיק: "(2) לעניין יישוב המשויך לאשכול 3 במדד הפריפריאליות – 80 נקודות", אשכול 4 – 50 נקודות, אשכול 5 – 30 נקודות, אשכול 6 – 10 נקודות, אשכול 7 או גבוה יותר – 0 נקודות.

<שגית אפיק: ""פרסומי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה" – הנתונים המופיעים בפרסומי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה הידועים ב-31 בדצמבר שלפני שנת המס שלגביה ניתן הזיכוי לפי סעיף זה".

<שגית אפיק: "(ב) בסעיף קטן (ב) – (1) במקום פסקאות (1) עד (3) יבוא:" – עכשיו אני אקריא את שלושת המסלולים שיש אחרי שחיברנו את הנקודות לכל יישוב.

<שגית אפיק: המסלול הראשון: "(1) מי שהיה במשך כל שנת המס תושב ביישוב מוטב שהניקוד הכולל שלו הוא 25 נקודות עד 49 נקודות, זכאי באותה שנה לזיכוי ממס בשיעור של 7% מהכנסתו החייבת מיגיעה אישית, עד לתקרת הכנסה של 120,000 שקלים חדשים" "(2) מי שהיה במשך כל שנת המס תושב ביישוב מוטב שהניקוד הכולל שלו הוא 50 נקודות עד 59 נקודות, זכאי באותה שנה לזיכוי ממס בשיעור של 10%" – זה שונה מהמתווה שהיה באוקטובר, יש פה עלייה של 1% – "מהכנסתו החייבת מיגיעה אישית, עד לתקרת הכנסה של 162,000 שקלים חדשים".

משה גפני: פסקה (2) זה התיקון – במקום 9% הוא עולה ל-10%.

<שגית אפיק: ויש גם עלייה בתקרה – זה התחיל מ-144,000, העלינו ל-150,000, ועכשיו העלינו ל-162,000.

<שגית אפיק: כל ההעלאה כזאת יש לה משמעות כספית לא פשוטה בכלל.

<שגית אפיק: "(3) מי שהיה במשך כל שנת המס תושב ביישוב מוטב שהניקוד הכולל שלו הוא 60 נקודות לפחות, זכאי באותה שנה לזיכוי ממס בשיעור של 12% מהכנסתו החייבת מיגיעה אישית, עד לתקרת הכנסה של 192,000 שקלים חדשים".

<שגית אפיק: עד כאן שלושת המסלולים.

<שגית אפיק: בנוסף, לבקשת הוועדה, יש בעצם שני בונוסים, אחד לנגב ואחד לצפון, כאשר הבונוס של הצפון מתפצל לשניים.

<שגית אפיק: אני אתחיל מהנגב: "(3א) (1) מי שהיה במשך כל שנת המס תושב ביישוב מוטב שהוא יישוב עירוני בנגב, יתווסף לזיכוי ממס שהוא זכאי לו לפי פסקאות (1) עד (3), לפי העניין, שיעור של 6%" – זה אחוז גבוה יותר ממה שהיה בפעם הקודמת, 5% – "מהכנסתו החייבת מיגיעה אישית, ולתקרת ההכנסה יתווסף סכום נוסף על הסכום הקבוע בפסקאות (1) עד (3), לפי העניין, של 30,000 שקלים חדשים".

<שגית אפיק: גם זו העלאה ביחס לפעם הקודמת, שהייתה 24,000.

<שגית אפיק: לדוגמה, יישוב עירוני בנגב שנכנס למסלול הראשון, של 7% ותקרה של 120,000, כשהוא מקבל את הבונוס של 6% אז הוא בעצם מקבל 13% ותקרה של 150,000.

חיים ילין: זה יפה מאוד.

משה גפני: אני רוצה שנדע שהעלאה של 1% וכל העלאה שנעשית כאן בהמשך למתווה הקודם, היו כרוכות בהרבה מאוד קשיים.

משה גפני: המציאות היא שהיה צריך להתמודד עם שני דברים מרכזיים.

משה גפני: א', עם הקריטריונים.

משה גפני: אני אמרתי דבר אחד, ואנשים מאוד חשובים ביקשו ממני להוסיף יישובים, להוסיף דברים.

משה גפני: אני אמרתי שהדבר הקריטי מבחינתי הוא שאנחנו לא משנים מהמתווה.

משה גפני: היו דרישות להוספת יישובים, אגב, יישובים שאני חפץ ביקרם ומעוניין שייכנסו, אבל ברגע שזאת הייתה סטייה מהמתווה אני אמרתי לראש הממשלה ולשר האוצר: תביאו את זה לממשלה; אני מביא לוועדה רק דבר שאני יודע להגן עליו.

משה גפני: דבר שני, יש בעיה של כסף.

משה גפני: הבעיה הכספית נמשכת גם עכשיו, הרי אם נותנים לי עוד כסף, אני פותר עוד בעיות.

משה גפני: זו הרי לא בעיה, אפשר להוסיף עוד 1% לכל אלה שנמצאים במתווה השני - - -

<בנימין ביטון: כמה כסף חסר כדי להוסיף 1%?

<קריאות: אל תתחילו עם זה, די.

עבדאללה אבו מערוף: תקבלו את זה.

איתן ברושי: אל תפתחו פה.

חיים ילין: האויב של הטוב מאוד זה המצוין.

משה גפני: אתם לא חייבים להיות כאלה רציניים.

משה גפני: אני אומר לכם שהגענו עד לנקודה שבה אני לא מנהל יותר דיונים.

משה גפני: זהו, זה מה שאנחנו יכולים, אנחנו לא יכולים יותר.

<קריאות: - - -

משה גפני: נמשיך הלאה.

<שגית אפיק: עכשיו אני עוברת לבונוס של הצפון, שפיצלנו אותו לשניים: "(2) מי שהיה במשך כל שנת המס תושב ביישוב מוטב שהוא יישוב צמוד לגבול עימות בצפון, יתווסף לזיכוי המס שהוא זכאי לו לפי פסקאות (1) עד (3), לפי העניין, שיעור של 1% מהכנסתו החייבת מיגיעה אישית, ולתקרת ההכנסה יתווסף סכום נוסף על הסכום הקבוע בפסקאות (1) עד (3), לפי העניין, של 6,000 שקלים חדשים".

<שגית אפיק: "(3) מי שהיה במשך כל שנת המס תושב ביישוב מוטב שהוא יישוב עירוני צמוד לגבול עימות בצפון, יתווסף לזיכוי ממס שהוא זכאי לו לפי פסקאות (1) עד (3), לפי העניין, שיעור של 6% מהכנסתו החייבת מיגיעה האישית, ולתקרת ההכנסה יתווסף סכום נוסף על הסכום הקבוע בפסקאות (1) עד (3), לפי העניין, של 36,000 שקלים חדשים".

<שגית אפיק: הבונוס האחרון שהקראתי נועד להתמודד עם המצב של קריית שמונה, שלומי, מג'דל שאמס.

<שגית אפיק: זה נותן בונוס של 6% ותוספת תקרת הכנסה של 36,000 שקלים.

<שגית אפיק: היו פניות לחברי הוועדה וליושב-ראש לגבי יישובים שנמצאים בשני הקילומטרים הצמודים לגבול, כלומר צמודי גדר, שקיבלו בעבר 11% וירדו ל-9% וגם הייתה להם תקרה מאוד גבוהה, 240,000.

<שגית אפיק: רצינו למתן את הפגיעה בהם - - -

חיים ילין: זו התקרה המקסימלית.

<שגית אפיק: אנחנו לא מגיעים לתקרה הזאת באף מסלול, גם לא עם הבונוסים.

<שגית אפיק: יושב-ראש הוועדה ביקש למתן את הפגיעה הזאת, ולכן במקום להגדיל את הבונוס של היישובים העירוניים אנחנו פשוט הוספנו 1% ו-6,000 שקלים לאותם יישובים, לאו דווקא לעירוניים אלא לכל היישובים צמודי הגדר.

אוסאמה סעדי: לא הבנתי את ההבדל בין (2) ל-(3).

אוסאמה סעדי: למה 1% ו-6%?

משה גפני: היא הולכת להסביר את זה עכשיו.

איתן ברושי: יש צמודי גדר שנפגעים?

<שגית אפיק: הם יורדים בתקרה?

איתן ברושי: רק בתקרה?

איתן ברושי: לא באחוזים?

<שגית אפיק: יש כאלה שיורדים גם באחוזים.

<שגית אפיק: הם יורדים ב-1%.

<שגית אפיק: רובם ככולם יורדים ב-1%.

איתן ברושי: לא יותר מ-1%?

משה גפני: לא יותר מ-1%, ויש גם כאלה שעולים.

רועי פולקמן: צמודי גדר זה קו גבול הצפון?

<שגית אפיק: לא, זה שני קילומטר.

רועי פולקמן: אבל בדרום זה נפרד.

<שגית אפיק: זה בצפון בלבד.

<שגית אפיק: זה שני קילומטר בצפון.

משה גפני: צמודי גדר בדרום לא קיים כאן, מכיוון שזה בחוק נפרד.

משה גפני: צמודי גדר בצפון זה שני קילומטר, שחלקם נשארים באותו מצב, חלקם יורדים ב-1%, אבל לא יותר מ-1%, וחלקם עולים ב-1%.

אוסאמה סעדי: מה ההבדל בין (2) ל-(3)?

<שגית אפיק: 6% זה יישוב עירוני בצפון.

<שגית אפיק: זה יחול על ארבעה יישובים עירוניים.

<שגית אפיק: זה הבונוס המקורי שהוועדה ביקשה לתת ליישובים שהייתה להם נפילה מאוד גדולה – מ-21% עם תקרה של 240,000, הם ירדו ל-12%.

<שגית אפיק: הוועדה רצתה למתן את הנפילה הזאת ולהיטיב עם אותם יישובים עירוניים, שמעניקים שירותים לכל הסביבה.

<אילן שוחט: אל תקראו לזה בונוס, תקראו לזה פיצוי.

אוסאמה סעדי: אז זה רק לארבעה יישובים?

אוסאמה סעדי: איזה?

<שגית אפיק: קריית שמונה, שלומי, מג'דל שאמס ו...

<שגית אפיק: מי שהוא יישוב עירוני בצפון.

<שגית אפיק: וה-1% נועד לסייע ליישובים סמוכי גדר, שני קילומטר מגבול הצפון.

<שגית אפיק: זו רשימה של הרבה יישובים שנפגעו מכך שהם ירדו.

<שגית אפיק: רובם ירדו מ-11% ל-9%, ומתקרה מאוד גבוהה, ואנחנו רצינו למתן את הפגיעה הזאת, כדי שלא יהיה מצב שאותם יישובים סמוכי גדר ייפגעו.

<שגית אפיק: ולכן הם קיבלו תוספת של 1% ו-6,000 שקלים לתקרה.

משה גפני: ראש העיר צפת צודק, למה "בונוס" ולא "תוספת"?

<שגית אפיק: בחוק אין לזה הגדרה, לא בונוס ולא תוספת.

משה גפני: תוספת.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, למה בנגב אנחנו מוסיפים בונוס של 6% - - -

משה גפני: גם פה מוסיפים.

אוסאמה סעדי: לא, רק לארבעה יישובים.

אוסאמה סעדי: לשאר הצפון אין.

<שגית אפיק: גם בנגב התוספת היא ליישובים עירוניים בלבד.

<שגית אפיק: זה יחול על שמונה יישובים בלבד.

אוסאמה סעדי: מה זה "יישוב עירוני"?

אוסאמה סעדי: זה עיר?

משה גפני: כן.

משה גפני: רשות מקומית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עם הפזורה הבדואית?

טלי פלוסקוב: הם מקבלים.

חיים ילין: לצורך העניין, מועצה מקומית ועיר זה אותו דבר.

אורלי לוי אבקסיס: המועצות האזוריות באזור שלנו לא מקבלות - - -

משה גפני: אורלי, שנייה.

משה גפני: רשות מקומית - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: רבותיי, אפשר שקט בבקשה?

משה גפני: רשות מקומית היא מקום שנותן שירותים לסביבה.

משה גפני: אנחנו צריכים לטפח את היישובים העירוניים, שנותנים שירותים לכל הסביבה - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אבל הטבות המס הן לפרטיים.

רועי פולקמן: אבל הן אמצעי לחזק את היישוב.

רועי פולקמן: המטרה היא לחזק את היישובים.

אוסאמה סעדי: יעני, הם נדפקים פעמיים.

אוסאמה סעדי: פעם שלא מכירים בהם, ופעם שנייה שלא - - -

טלי פלוסקוב: חבר'ה, בואו לא נשכח שהם קיבלו עד היום אפס.

טלי פלוסקוב: אפס.

טלי פלוסקוב: והיום הם מקבלים הטבות מס - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז מה?

עבד אל חכים חאג' יחיא: - - -

משה גפני: רק שנייה, רבותיי.

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם שהפזורה הבדואית נמצאת בפנים, אבל אם אין את החוק הזה, היא בחוץ.

משה גפני: היום היא לא קיימת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז תסביר לנו איך היא בפנים.

משה גפני: על פי הקריטריונים.

משה גפני: על פי הקריטריונים הם נמצאים בפנים.

משה גפני: הם במפה הפריפריאלית - - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מדבר על התוספת של ה-6%.

משה גפני: כפי שהיא הקריאה, בגלל שהם נמצאים במפה הפריפריאלית יש להם את הקריטריונים שקבענו, ולפיהם הם מקבלים.

משה גפני: התוספת היא רק ליישובים העירוניים.

רועי פולקמן: רהט למשל.

משה גפני: כן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: רק רהט.

רועי פולקמן: לכן יש לכם אינטרס לעודד את הדבר הזה.

משה גפני: שנייה, אנחנו נחזור לזה.

אראל מרגלית: גפני, תן לי להרגיע אותם.

אוסאמה סעדי: אראל, מה ההגדרה של יישוב עירוני?

אוסאמה סעדי: עיר?

חיים ילין: או מועצה מקומית או עיר.

חיים ילין: מה שלא מועצה אזורית.

אוסאמה סעדי: מועצה מקומית?

חיים ילין: כן.

חיים ילין: הרי ההבדל - - -

אוסאמה סעדי: רועי אומר שזה לא - - -

חיים ילין: ההבדל בין מועצה מקומית לבין עיר זה 20,000 תושבים.

<קריאות: - - -

משה גפני: חבר הכנסת סעדי, אני מבקש ללכת לפי המתווה הזה.

אוסאמה סעדי: - - -

רועי פולקמן: - - -

משה גפני: זה לא בסדר, רועי, זה לא בסדר.

משה גפני: אראל - - -

אראל מרגלית: חברים, בואו נתקדם.

משה גפני: אראל, תן לי.

משה גפני: אני מבקש ללכת במתווה שבו אנחנו משלימים את החוק ואחר כך נחזור חזרה לכל מי שיש לו שאלות או רוצה להתייחס.

משה גפני: אנחנו לא הולכים לשום מקום.

איתן ברושי: תנו לה לגמור להקריא.

טלי פלוסקוב: צודק.

משה גפני: אגב, אני אומר לכם שוב, אם אתם דואגים לפזורה הבדואית, יש לכם הישג ענק.

אראל מרגלית: ענק.

אראל מרגלית: פשוט הישג גדול.

משה גפני: הלאה.

<שגית אפיק: אני בעמוד 6, שבו פסקאות (2), (3), (4) ו-(ג) הן בעצם חזרה על דברים שנמצאים בסעיף 11 לפקודה הקיים.

<שגית אפיק: אני אקריא את זה, כי אנחנו בעצם מחליפים את כל הסעיף.

<שגית אפיק: "(2) בפסקה (4) המילים "על הוראות פסקאות (1) עד (3)" יימחקו, ובכל מקום, במקום "באותן פסקאות" יבוא "בסעיף קטן זה".

<שגית אפיק: " "(3) אחרי פסקה (4) יבוא: (4א) תושב של יישוב שחדל להיות יישוב מוטב, זכאי בשנת המס שבה חדל היישוב להיות יישוב מוטב (בפסקה זו – שנת ההפסקה) ובשנת המס שלאחריה, לזיכוי ממס על פי הניקוד הכולל של היישוב בשנת המס שקדמה לשנת ההפסקה, ובלבד שהיה תושב היישוב האמור במהלך כל שנת המס שקדמה לשנת ההפסקה ובמהלך שנות המס שלגביהן מתבקש הזיכוי לפי פסקה זו, ולא יחולו לעניין זה הוראות פסקה (4); חזר היישוב להיות יישוב מוטב בשנת המס שלאחר שנת ההפסקה, לא יינתן באותה שנת מס זיכוי ממס לפי פסקה זו".

משה גפני: תסבירי.

<שגית אפיק: ביישוב שחושב לו הניקוד בשנה מסוימת והוא נכנס לרשימה לפי הנוסחה שנמצאת בחוק, אם תושב היישוב התגורר באותו יישוב וקיבל באותה שנת מס, אבל שנה לאחר מכן, כתוצאה משינוי במדדים, השתנה הניקוד הכולל של אותו יישוב והוא יצא מתוך הרשימה – התושב הזה, כדי לא לגרום לכך שהנפילה תהיה מידית, ימשיך לקבל באותה שנת הפסקה.

<שגית אפיק: זה מה שזה אומר.

<שגית אפיק: "(4) בפסקה (6), במקום הרישה עד "יתואם" יבואו "הסכומים הנקובים בסעיף זה יתואמו"".

<שגית אפיק: "(ג) בסעיף קטן (ג), במקום "עד לסכום ההכנסה הנקוב בסעיף קטן (ב)(3) רישה" יבוא "עד לסכום של 160,800 שקלים חדשים", ובמקום "לזיכוי לפי הוראות סעיף קטן (ב)" יבוא "לזיכוי לפי הוראות סעיף זה"".

אראל מרגלית: שגית, נניח שהיישוב יוצא מהגדרה – כמה זמן יש לו?

<שגית אפיק: בשנה שבה הוא חדל להיות ובשנה שאחריה.

<שגית אפיק: זה נותן לו שנה בעצם.

משה גפני: זה לא היישוב, זה האדם.

חיים ילין: אם היישוב זכאי, כמה זמן הבן אדם צריך להתגורר באותו יישב כדי שהוא יקבל את זה?

חיים ילין: - - -

<קריאות: - - -

<שגית אפיק: בהמשך יש גם על היישוב.

<שגית אפיק: על כפר ורדים יש בהמשך, כשנגיע להוראות המעבר.

<שגית אפיק: "(ד) אחרי סעיף קטן (ד) יבוא: (ה) המנהל יפרסם ברשומות ובאתר האינטרנט של רשות המסים, עד 15 בינואר של כל שנת מס, את רשימת היישובים המוטבים וכן את הניקוד הכולל של כל יישוב כאמור, לפי פרסומי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה; ברשימה כאמור יפרסם המנהל גם את היישובים שחדלו להיות יישובים מוטבים באותה שנת מס".

<שגית אפיק: בעצם זה אומר שהרשימה של היישובים והזכאות שלהם היא לא חלק מהחוק, אלא היא נגזרת של חישוב הנוסחה בחוק.

<שגית אפיק: ולכן, כדי שיהיה סדר ושיישובים ידעו אם הם בפנים או בחוץ, או אם יישובים ירצו לחלוק על המדידה או המדרג שניתן להם, יש פה הוראה שאומרת שמנהל רשות המסים יפרסם, גם ברשומות וגם באתר האינטרנט של רשות המסים, את הרשימה - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: רבותיי, אני מבקש לא לדבר, זה מפריע.

אראל מרגלית: אבל הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה לא תגמור עד ה-15 בינואר לגבי מה שהיה בשנה הקודמת.

משה גפני: אז מה?

משה גפני: מה זה מפריע?

<שגית אפיק: הם לא עושים מדידה כל שנה.

אראל מרגלית: הבנתי.

אראל מרגלית: אז הוא לוקח את זה לפי מה שהיה - - -

<שגית אפיק: בדיוק.

<שגית אפיק: המטרה היא גם ליצור המשכיות.

משה גפני: אנחנו רוצים את הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה בחוק הזה, גם לגבי מדידה של יישובים.

משה גפני: הם צריכים ללוות את החוק הזה כל הזמן.

<יוסי בן דוד: אדוני היושב-ראש, האם נעשתה הדמיה לפי החוק המוצע של כל היישובים, כל אחד והאחוזים שלו?

<יוסי בן דוד: האם אפשר לקבל עותק של זה מרשות המסים?

משה גפני: כן, אנחנו נחלק את זה, אבל אני ביקשתי שיעשו עוד הפעם את הרשימה.

משה גפני: אני מדגיש: נחלק את הרשימה - - -

<יוסי בן דוד: מעודכנת לפי ההצעה הנוכחית.

משה גפני: כן.

משה גפני: אני מדגיש וחוזר ומדגיש: החוק זה זה.

משה גפני: הרשימה זה לא החוק, הרשימה היא לפי ההערכות שלנו.

<יוסי בן דוד: ברור.

<יוסי בן דוד: זאת הדמיה לפי נתוני הלמ"ס של שנה שעברה.

משה גפני: כן, אבל זה לא החוק.

משה גפני: יכול לבוא ראש רשות ולהגיד: אני ברשימה - - -

<יוסי בן דוד: בדיוק.

<יוסי בן דוד: כדי שנוכל - - -

משה גפני: מר בן דוד, יכול לבוא ראש רשות ולהגיד: ברשימה שחילקתם היישוב שלי נמצא באחוז יותר נמוך ממה שאני באמת צריך להיות.

משה גפני: ויכול להיות שהוא צודק, אנחנו לא מתווכחים על זה.

משה גפני: אנחנו את הרשימה הזאת נעשה ונחלק לנוחיות האנשים, אבל זה לא חלק מהחוק.

<יוסי בן דוד: בוודאי.

משה גפני: הלאה, שגית.

<שגית אפיק: "2.

<שגית אפיק: פרסומי הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה (א) לעניין יישוב במועצה אזורית, חישוב מדד הפריפריאליות והמדרג החברתי-כלכלי יתבסס על הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, לגבי כל יישוב בנפרד או לגבי המועצה האזורית, לפי הנמוך מביניהם".

<שגית אפיק: זה מה שאמרנו קודם – שהלשכה תבדוק את שני הסוגים, ככל שהיא תוכל.

אורלי לוי אבקסיס: ומה שיקבע הוא?

<שגית אפיק: הטוב מביניהם.

משה גפני: המיטיב.

<דויד אלחייני: שגית, מה הטווח שהלמ"ס תעשה ביישובים שלנו?

<דויד אלחייני: הרי את דיברת על יישובים קטנים; מה זה יישוב קטן?

<שגית אפיק: אנחנו נצטרך לשמוע את זה מהם.

<שגית אפיק: "(ב) בתוך שנה מיום תחילתו של חוק זה תפרסם הלשכה המרכזית לסטטיסטיקה מדד פריפריאליות לגבי כל אחד מהיישובים הנמצא בתחום שיפוטה של מועצה אזורית, בנפרד".

<שגית אפיק: זה בעצם מדד חדש שעד היום לא היה.

<שגית אפיק: אנחנו נותנים לה שנה לעשות את זה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אם היא לא עשתה, זה לא פוקע, נכון?

<שגית אפיק: זה יישאר לפי החישוב של המועצה האזורית.

אראל מרגלית: למה נותנים שנה?

<שגית אפיק: לחדד את המדד הנפרד לכל יישוב.

<שגית אפיק: "3.

<שגית אפיק: שר האוצר, באישור ועדת הכספים של הכנסת, רשאי לקבוע הוראות לעניין הוכחת מגורים ביישוב לשם קבלת הטבת מס לפי סעיף 11 לפקודה".

משה גפני: אני רוצה להגיד לכם איך נולד העניין הזה ואני רוצה להגיד לכם מה הפשרה שהושגה.

משה גפני: הייתה דרישה של רשות המסים לקבוע שצריך תשלום ארנונה.

משה גפני: יכול להיות שראשי הרשויות היו אוהבים את זה, אבל אנחנו מאוד לא אהבנו את זה, גם בחוקים קודמים.

משה גפני: הייתה דרישה שכדי לקבל אישור שבן אדם הוא תושב תל אביב, הוא יצטרך לשלם את הארנונה.

משה גפני: אז אמנם אני בעד שכולם ישלמו ארנונה וגם כל חברי הוועדה בעד תשלום ארנונה, אבל אי אפשר לערבב את השלטון המקומי עם השלטון המרכזי.

משה גפני: ראש הרשות יכול לנתק מים למי שלא משלם ארנונה או לעשות כל מיני פעולות אחרות, אבל לתת אישור על נושא שהוא לא קשור לרשות המקומית?

משה גפני: אנחנו לא הסכמנו לערבב את זה.

משה גפני: ואז באו ואמרו: מה, אתם רוצים שירמו?

משה גפני: אמרנו לא.

משה גפני: אז הפשרה שהושגה היא מה שהקריאה היועצת המשפטית: ששר האוצר, באישור ועדת הכספים, יקבע הוראות לעניין הוכחת מגורים, אם הוא ירצה כמובן.

משה גפני: יש הרבה פרמטרים שלפיהם הרשות המקומית יכולה לקבוע או שהאיש יכול להוכיח שהוא תושב המקום: הוא יכול להוכיח שהילדים שלו לומדים במוסדות החינוך במקום, הוא יכול להוכיח שהוא משתמש במים...

משה גפני: לא חשוב, אני לא נכנס לעניין הזה.

משה גפני: אבל אנחנו לא נפתור בחוק הזה את הבעיה שרשות המסים מגישה בכל חוק הסדרים בקשר לתשלומי הארנונה.

משה גפני: אני לא מוכן לדבר הזה.

משה גפני: רוצים להגיש חוק בעניין של תשלומי ארנונה?

משה גפני: שיגישו חוק, נדון עליו ונקבל החלטה.

משה גפני: אבל הנושא של חובת הוכחה יהיה על ידי שר האוצר, אם ירצה, והוא יביא את זה לאישור ועדת הכספים.

משה גפני: למה אני אומר את זה, חברי הכנסת וראשי הרשויות - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: אפשר לדבר בוועדה הזאת?

משה גפני: אני רוצה שתדעו שעל כל סעיף שיש כאן במתווה - - -

<קריאות: - - -

אראל מרגלית: חברות וחברים, שקט.

משה גפני: על כל סעיף שיש כאן במתווה היו דיונים ארוכים, קשים ולא פשוטים.

משה גפני: אני מעריך את העבודה של הממשלה בעניין, הם רצו לדאוג לעניינים שלהם.

משה גפני: אגב, נדמה לי שחלקם לא נמצאים היום.

אראל מרגלית: זה עדיף.

<קריאות: מוקדם להם.

מיקי רוזנטל: זה לא יפריע להם לקחת קרדיט.

אראל מרגלית: אתמול בילינו הרבה שעות עם רשות המס.

אורלי לוי אבקסיס: יותר מדי.

משה גפני: ואנחנו עוד צפויים לשבת אתם.

משה גפני: אורלי, חסכנו את המליאה אתמול.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אנחנו כבר צריכים לדאוג שביום שני זה לא יעלה שוב.

משה גפני: על כל פנים, זה הסעיף שעליו הסכמנו, וכל אחד מחברי הוועדה יוכל להגיד אם הוא מסכים או לא מסכים, אבל אני מציע לקבל את הסעיף הזה.

משה גפני: הלאה.

<שגית אפיק: אני עוברת לתחילה ולהוראות המעבר.

אורלי לוי אבקסיס: שאלה: זה לא תלוי בהוראות השר?

<שגית אפיק: התשובה היא לא.

אורלי לוי אבקסיס: אז מה קובע היום?

<שגית אפיק: היום, נדמה לי, זה לפי תצהיר - - -

עבדאללה אבו מערוף: לא.

טלי פלוסקוב: לפי הכתובת הרשומה במשרד הפנים.

חיים ילין: מה שעלה זה שבעצם המועצה נותנת, אבל יש אנשים שלא גרים שם בפועל וכן משלמים ארנונה.

חיים ילין: אז דיברו על כך שחלק מזה יבוא דרך מערכת החינוך.

מיקי רוזנטל: למה אנחנו נכנסים לזה?

מיקי רוזנטל: שר האוצר יקבע הוראות.

משה גפני: אני לא מציע שהוועדה - - -

חיים ילין: עדיף שראשי הרשויות יקבעו.

מיקי רוזנטל: אבל זה לא הדיון עכשיו.

משה גפני: בדיוק, אני לא מציע להיכנס לזה.

אראל מרגלית: אני מציע לשלוח את הילדים לבית ספר ולהביא הוכחה.

אראל מרגלית: על זה אי אפשר להגיד כלום.

משה גפני: בדיוק, זה גם דבר טוב.

משה גפני: שגית, הלאה.

<שגית אפיק: "4.

<שגית אפיק: תחילתו של סעיף 11 לפקודה – ביום כ' בטבת התשע"ו (1 בינואר 2016) (להלן – יום התחילה)".

משה גפני: רק שנייה, אני רוצה לשאול משהו.

משה גפני: החוק הזה, אם אכן הוא נכנס לתוקף, הוא נכנס ב-1 בינואר והוא יתחיל ב-2016.

משה גפני: תהיה בעיה.

משה גפני: הבעיה תהיה בחמשת היישובים, מכיוון שעד 1 בינואר הם כבר בחוץ.

<שמעון סויסה: עד 1 בדצמבר אנחנו בחוץ.

משה גפני: אדוני ראש המועצה, אני לא בג"ץ ואני לא בית המשפט.

משה גפני: אני יודע להגיד לכם מה הם אומרים לנו, אני יודע לנתח את ההחלטות שלהם, ומאוד יכול להיות – ואני חושש מהעניין הזה – שאם אנחנו קובעים שתחילתו של החוק היא 1 בינואר, יגיד בית המשפט שעד 1 בינואר חמשת היישובים לא זכאים להטבות מס, בגלל שזה לא על פי קריטריונים, ואז אתה יכול פתאום להיתקע...

משה גפני: אנחנו במדינה שיש בה הרבה בירוקרטיה, ופתאום יכול להתברר שבחצור הגלילית אנשים שביקשו הטבת מס לא יקבלו.

משה גפני: לכן אני מבקש מהיועצת המשפטית למצוא פתרון לתקופה שבין האישור של החוק לבין 1 בינואר.

<קריאה: נבקש מבג"ץ להאריך בחודש.

משה גפני: אנחנו לא בג"ץ, אנחנו כנסת, ואני לא רוצה לבקש.

<שגית אפיק: נעשה שמירת תוקף לחמשת היישובים האלה לאותו חודש, ונעדכן את בג"ץ שלאור העובדה שהכנסת כן קיבלה מתווה חדש, שמבוסס על קריטריונים ענייניים, אובייקטיביים ושוויוניים, הכנסת מצאה לנכון לשמור תוקף של הטבות שאותם יישובים קיבלו עד 30 בנובמבר.

<שגית אפיק: אנחנו גם נוסיף את זה לכאן וגם נעדכן את בג"ץ בעניין הזה.

אורלי לוי אבקסיס: למה סעיף 3 לא עונה על זה?

<שגית אפיק: כי תחילת החוק היא 1 בינואר 2016 והוא לא הולך אחורה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל גם תחילתו - - -

משה גפני: מה יהיה בדצמבר בבית שאן?

אורלי לוי אבקסיס: לא, אבל יש פה את סעיף 3, שמבחינה משפטית, ברגע שהחוק נכנס לתוקף אז רטרואקטיבית הוא אומר שבשנת מס שהופסקה הזכאות, כל שנת המס - - -

משה גפני: לא, אורלי, תחילתו של החוק היא ב-1 בינואר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל ברגע ש-1 בינואר נכנס אז סעיף 3 תקף.

משה גפני: רגע, יש לך בעיה לשמור על בית שאן כך שלא יהיה ספק?

אורלי לוי אבקסיס: לא, אדרבא, בוא נוסיף עוד...

אורלי לוי אבקסיס: לדעתי זה לא פותר - - -

<בנימין ביטון: טוב מאוד, זה נותן עוד חגורת ביטחון.

משה גפני: זו לא עוד חגורת ביטחון.

משה גפני: עלול להיות מצב שבגלל הבירוקרטיה זה לא יהיה.

אורלי לוי אבקסיס: בסדר, אני מקבלת.

<שגית אפיק: אנחנו עוברים לשלושה סוגים של הוראות מעבר, כולן לתקופה של שנתיים.

<שגית אפיק: "(ב) תושב של יישוב שערב יום התחיל היה זכאי לזיכוי ממס לפי הוראות סעיף 11 לפקודה כנוסחו ערב יום התחילה והיישוב חדל להיות יישוב מוטב לפי הוראות סעיף 11 כנוסחו בחוק זה, זכאי בשנות המס 2016 ו-2017 לזיכוי ממס לפי הוראות סעיף 11 לפקודה כנוסחו ערב יום התחילה, ובלבד שמתקיימים בו יתר התנאים בסעיף האמור וכן שהיה תושב היישוב האמור במהלך כל שנת המס 2015 וכן במהלך שנות המס 2016 ו-2017, לפי העניין; ולא יחולו לעניין זה הוראות פסקה 11(4) לפקודה".

<שגית אפיק: הסעיף הזה מטפל בכפר ורדים, שהיה זכאי לפי סעיף 11 הקיים להטבה ממס אבל כתוצאה מהמתווה ובשל מדד חברתי-כלכלי גבוה שלא תואם את המדדים שמופיעים במתווה - - -

משה גפני: והמרחק מהגבול.

<שגית אפיק: נכון, גם המרחק מהגבול.

משה גפני: אם המרחק מהגבול היה פחות, הוא היה נכנס.

<סיון יחיאלי: תשעה קילומטר וארבעה מטר.

<סיון יחיאלי: אבל יש שם - - -

משה גפני: רגע, רגע, אנחנו חולמים בלילה על סיון יחיאלי.

משה גפני: תאמין לי, אני רוצה לגור ביישוב שלך, אתה ראש מועצה - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: אני אאפשר לך לדבר.

אוסאמה סעדי: סליחה, אם הם לא עונים על התנאים ולא זכאים, איך אנחנו נוכל לאשר להם הטבות - - -

<שגית אפיק: הוראת המעבר נועדה לגרום לזה שלא תהיה נפילה - - -

משה גפני: אני אסביר לגבי כפר ורדים, היות שמדובר רק על כפר ורדים.

משה גפני: אנחנו קיימנו על העניין הזה דיונים, והייתה הצעה להרחיק את קו הגבול לעשרה קילומטר, שזה כבר שינוי מהמתווה.

משה גפני: אני לא בניתי את קו הגבול, ולא המצאנו את זה עכשיו כדי שמישהו ייכנס או מישהו יצא, אלא לקחנו את מה שקיים.

משה גפני: זה אחד העוגנים החזקים של המתווה הזה, שלא המצאנו, לקחנו את הדברים הקיימים.

משה גפני: ועל פי הנתונים האלה, כפר ורדים הוא היחיד שיוצא מהטבות המס.

משה גפני: כפר ורדים, המצב הסוציו-אקונומי שלו הוא גבוה, אבל יש לנו עניין שהוא יתחזק, אנחנו רוצים שבצפון יהיה יישוב שיש בו אנשים שמצבם הסוציו-אקונומי הוא גבוה.

משה גפני: אנחנו לא יכולים להכניס אותו בתוך המתווה, מכיוון שהיה צריך לשנות סדרי בראשית.

משה גפני: לכן אמרנו שהיות שאנחנו קובעים הוראת שעה למשך שנתיים להרבה דברים, נקבע הוראת שעה גם לכפר ורדים לשנתיים, עם מתווה המס הגבוה, כלומר, הוא נשאר עם 11%, ובתוך השנתיים האלה אנחנו נעשה כל מאמץ כדי שכפר ורדים ייכנס למסגרת כלשהי, יכול להיות שבמסגרת עידוד הון או מסגרות אחרות, כך שכפר ורדים לא ייפול מתוך היישובים.

משה גפני: שאלת איך אפשר לעשות דבר כזה.

משה גפני: אנחנו לא עוסקים בחוקי סדום, אנחנו עוסקים בחוקים ליברליים ואנחנו לא יכולים ללכת עם הראש בקיר.

משה גפני: אי אפשר להגיד שהיום כפר ורדים לא בעניין.

משה גפני: לכן יש שנתיים...

משה גפני: אגב, שנתיים במזרח התיכון זה הרבה מאוד זמן, ועד אז נעשה את מה שצריך.

<סיון יחיאלי: אדוני היושב-ראש, תודה.

<סיון יחיאלי: אבל יש כאן נקודה אחת: יש כאן

<סיון יחיאלי: תנאי שמדבר על כל 2015 - - -

<שגית אפיק: כן, אני ראיתי את זה עכשיו.

<סיון יחיאלי: יתוקן?

<סיון יחיאלי: תודה.

משה גפני: שנייה, אני רוצה להבין על מה מדובר.

<שגית אפיק: כפר ורדים שונה משמירת התוקף שהקראנו קודם בסעיף 3, שלפיו אם היישוב חדל להיות יישוב מוטב התושב ימשיך לקבל.

<שגית אפיק: כפר ורדים שונה, כיוון שהוא יוצא.

<שגית אפיק: ולכן גם אם יבוא תושב חדש לכפר ורדים ב-2016, הוא עדיין צריך ליהנות מהטבת המס, כי זאת הוראת מעבר.

<שגית אפיק: תוך כדי שהקראתי ראיתי שזה כתוב לא נכון, כי לכאורה יש כאן תנאי שהוא היה חייב להיות תושב היישוב במהלך כל שנת המס 2015.

משה גפני: צריך להוציא את זה בגלל שאמרו לי שהולכים לבנות אצלכם, ואת השנתיים האלה אנחנו צריכים גם בשביל זה, הרי אנחנו לא רוצים שהבנייה תיפסק.

<סיון יחיאלי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

<שגית אפיק: הוראת מעבר נוספת: "(ג) תושב של יישוב שערב יום התחילה היה זכאי לזיכוי ממס לפי הוראות סעיף 11 לפקודה כנוסחו ערב יום התחילה, ובשנות הכספים 2016 ו-2017 הוא זכאי לזיכוי ממס לפי הוראות סעיף 11(ב)(1) לפקודה כנוסחן בסעיף, יתווסף לזיכוי ממס שהוא זכאי לו בשנות הכספים האמורות שיעור של 2% מהכנסתו החייבת מיגיעה אישית, ולתקרת ההכנסה יתווסף סכום נוסף על הסכום הקבוע בפסקה 11(ב)(1) של 24,000".

אראל מרגלית: 24,000 זה הברוטו?

<שגית אפיק: זו התקרה.

<שגית אפיק: אם היה לו 120,000, אז הוא יקבל 144,000.

<שגית אפיק: אני מסבירה את הסעיף.

<שגית אפיק: בסעיף 11 הקיים לא היה שיעור נמוך כמו 7% בתקרה של 120,000, זה מסלול חדש שנכנס כאן.

<שגית אפיק: אמנם כל המסלולים ירדו, אבל ירידה למסלול של 7% למי שהיה בחוק הקיים זו ירידה שהיא יחסית משמעותית.

<שגית אפיק: אמנם רוב היישובים שנכנסים למסלול של ה-7% אחוזים הם יישובים חדשים שעד היום לא קיבלו, אבל ישנם מספר יישובים שנכנסים שקודם הם קיבלו יותר, לפעמים אחוזים גבוהים מאוד, כמו 14%, 11%, 12%, 13%, עם תקרה מאוד גבוהה, 240,000, 190,000, תקרות שלא קיימות במתווה הזה.

<שגית אפיק: לכן עלתה טענה שהנפילה פה היא מאוד משמעותית.

<שגית אפיק: ולכן יש פה הוראת מעבר שמנסה לאזן את הנפילה הזאת בכך שהיא נותנת תוספת של 2% ליישובים שנפלו למסלול הנמוך ביותר של 7%, בתוספת של 24,000.

<שגית אפיק: מדובר על כ-16 יישובים שזה חל עליהם.

משה גפני: יש עמוד שנמחק מהמתווה הזה.

משה גפני: לגבי העמוד הזה, אני ביקשתי מהיועצת המשפטית, וגם היא הציעה את זה, לעשות כמו בחוק אזורי עדיפות לאומית, שהממשלה תוכל לקבל החלטה שיש מקום מסוים או אזור מסוים שיוכלו להעלות ב-2% נוספים ויוכלו לקבל החלטה שהתקרה גבוהה יותר, מנימוקים שייכתבו, לא סתם באוויר.

משה גפני: יש הרבה דברים שאי אפשר להכניס אותם בחוק ואני גם לא רוצה להכניס אותם בחוק, אבל הממשלה יכולה לקבל החלטה לגביהם.

<דויד אלחייני: אני רוצה הסבר לסעיף הבא.

משה גפני: רגע, עוד לא הגענו אליו.

משה גפני: ביקשו ממני שבשום פנים ואופן... אני לא יודע כמה בממשלה מתנגדים, אני לא בטוח שכולם, אבל מי שדיבר אתי וניהל אתי משא ומתן ביקש בתוקף להוציא את העניין הזה של הממשלה, ונימוקו הוא שאם אכן יהיה מצב שבו יהיה סעיף כזה, יעמדו אצלו בתור ראשי רשויות.

משה גפני: .. בממשלה, שר האוצר, ראש הממשלה, יעמדו בתור ויגידו "אנחנו רוצים להיטיב עם היישוב הזה".

משה גפני: אני חושב שחקיקה מסודרת הייתה צריכה להשאיר את הפתח הזה, אבל אני לא יכול לריב עם הממשלה.

אחמד טיבי: אגב, אדוני, אני שם לב - - -

משה גפני: אני רק משלים את המשפט.

משה גפני: המציאות היא שבחוק אזורי עדיפות לאומית, שגם בו יש מתווים ומפות, כן יש את הסעיף הזה.

משה גפני: הסעיף מאפשר לממשלה לשנות מהמתווה של אזורי עדיפות לאומית, כלומר, הממשלה יכולה לקבל החלטה, מנימוקים שייכתבו.

משה גפני: אבל הם ביקשו שכאן זה לא יהיה.

משה גפני: אני לא יכולתי לריב על העניין הזה, למרות שאני חושב שזה דבר לא נכון, ובסופו של דבר הסעיף הזה לא נמצא.

משה גפני: אחמד, בבקשה.

אחמד טיבי: אדוני היושב-ראש, אני הקשבתי למה שאמרת - - -

<קריאות: - - -

אחמד טיבי: יש פה ויכוח עם מיקי מכלוף זוהר - - -

אראל מרגלית: מיקי זוהר שואל מה הבעיה בסעיף הזה, בעוד הוא מגלם את הבעיה עצמה.

משה גפני: די כבר.

אחמד טיבי: תן לי לדבר.

משה גפני: היות שיש לי הכרת הטוב לאחמד טיבי וחבריו, אל תפריעו לו לדבר עכשיו.

משה גפני: הברית בין החרדים לערבים.

אחמד טיבי: היא עדיפה על so called ברית שלא הייתה קיימת עם מה שקרוי מפלגת העבודה, שהיא גורם האסונות מספר אחת - - -

משה גפני: די כבר, מה אתה מתחיל לי עכשיו עם זה?

משה גפני: עכשיו הם יענו לך.

אחמד טיבי: לא הליכוד, מפלגת העבודה.

אחמד טיבי: אבל בואו נחזור לעניין, נחזור לליכוד - - -

מכלוף מיקי זוהר: אחמד, אל תפסיק, אל תפסיק.

אראל מרגלית: אחמד טיבי – התשובה הישראלית לעומר שריף.

אראל מרגלית: יאללה, לך.

משה גפני: אחמד, בבקשה.

אחמד טיבי: הקשבתי בקשב רב למה שאמרת על גורם בממשלה, או בקואליציה, שניהל אתך משא ומתן וחשש שראשי רשויות יבואו אליו.

אחמד טיבי: אני קראתי את כל החוק ואני גם קורא עיתונים, למשל, אני קורא מה שאומר מיקי מכלוף זוהר, ואני לא מצאתי את הסעיף שמדבר על פרמטר של יישובים על פי אחוזי הצבעה.

<קריאה: הורידו את זה.

משה גפני: אני מבקש להוסיף...

<קריאות: - - -

אחמד טיבי: או שזה הוכנס ואנחנו לא יודעים עדיין.

מיקי רוזנטל: אחמד, זה לא יכול להיות סתם אחוזי הצבעה, זה צריך להיות נהירה.

אחמד טיבי: אלה שנהרו, הם נכנסים לרשימה?

אחמד טיבי: גפני, לנהור לקלפיות זה פרמטר?

משה גפני: בטח, בטח...

<קריאה: רק עם זה באוטובוסים.

מכלוף מיקי זוהר: אתה לא רואה את המפה?

מכלוף מיקי זוהר: אתה לא ראית כמה קיבלתם?

אחמד טיבי: יש רשימה חדשה.

חיים ילין: אחמד, אתמול נהרתם הביתה כשהיינו צריכים אתכם.

רועי פולקמן: גפני, אני מציע שנמשיך, כי אנחנו רוצים להצביע היום.

טלי פלוסקוב: אתה הוצאת אותנו מדיון רציני ביותר, בואו נגיע להצבעה.

<יוסי בן דוד: הרב גפני, בסוף כל המאמץ הזה וכל הוועדות האלה ילכו לאיבוד, אז נו, באמת, בואו נמשיך.

<קריאות: - - -

טלי פלוסקוב: הצבעה.

<יוסי בן דוד: יאללה, הצבעה כאן ועכשיו.

משה גפני: רבותיי, החלק האמנותי הסתיים.

יצחק וקנין: רגע, יש לי מה לומר על זה.

אורלי לוי אבקסיס: עוד לא סיימנו לקרוא.

מיקי רוזנטל: תן לנו לגמור לקרוא.

<קריאות: - - -

מכלוף מיקי זוהר: גפני, אני רוצה להבין איך זה כן קורה.

<קריאות: - - -

משה גפני: נחזור לזה, אני לא מתחמק משום דבר.

מכלוף מיקי זוהר: אני אשאל שאלות קשות.

משה גפני: אני בעד.

מכלוף מיקי זוהר: אתה הרי אמרת שאתה לא יכול להיות במצב שאני מצביע נגדך.

משה גפני: לא, אם אתה אומר שאתה מצביע נגד, אני לא מביא את זה להצבעה.

משה גפני: שגית, בבקשה.

<שגית אפיק: הוראת מעבר אחרונה: "(ד) תושב של יישוב במועצה אזורית שמחצית ויותר מיישוביה הם יישוב מוטב כהגדרתו בסעיף 11 לפקודה, ומתקיימים לגבי אותו יישוב תנאים (2) עד (5) להגדרת "יישוב מוטב", יהיה זכאי בשנות הכספים 2016 ו-2017 לזיכוי ממס בשיעור ובתקרה כאמור בסעיף 11(ב)(1), ובלבד שמתקיימים בו יתר התנאים הקבועים בסעיף 11, למעט פסקה (1) להגדרת "יישוב מוטב".

<שגית אפיק: "

משה גפני: הסבר.

<שגית אפיק: עלתה פה בעיה לגבי מספר מועצות אזוריות.

<שגית אפיק: חלקן, כמו שדות נגב ומרחבים, נמצאות בתוך קווי הפריפריה אבל לא כל היישובים שלהן מגיעים לניקוד שמאפשר להם לקבל את המסלולים שמופיעים כאן.

<שגית אפיק: יש גם מועצות אזוריות אחרות, למשל עמק המעיינות, שגם בה יותר ממחצית היישובים זכאים, זאת לצד יישובים נוספים שאין להם את הסמיכות לגבול הדרושה וכתוצאה מזה יורד להם הניקוד, או שבגלל שהם לא נמצאים בתוך אזור הפריפריה שהוגדר מלכתחילה, הם לא זכאים.

<שגית אפיק: עלתה פה טענה, שחברי הוועדה קיבלו אותה כבר בישיבה הראשונה, שמצב שבו בתוך מועצה אזורית מחצית היישובים יהיו זכאים והמחצית האחרת לא יהיו זכאים, עלול לגרום למצב של נדידה בתוך המועצה האזורית עצמה, כך שאותם יישובים שלא זכאים להטבה עלולים להיפגע מאוד.

<שגית אפיק: יש פה הוראת מעבר שהיא לא פשוטה, מכיוון שכל המתווה מבוסס על זה שאנחנו נמצאים בתוך אזור פריפריה, בעוד הוראת המעבר הזאת אומרת שכשאנחנו מתבוננים על המועצה האזורית אנחנו מקבלים את הטיעון – שזה טיעון שחברי הוועדה פה קיבלו – שרק בשל אי-סמיכות לגבול או אי-ניקוד מהסוג הזה היישובים האחרים לא קיבלו, וזה עלול להפוך אותם בעצם ליישובים שייפגעו בצורה מאוד קשה, וכדי למנוע את הפגיעה הזאת הוראת המעבר הזאת אומרת שב-2016 ו-2017, באותן מועצות אזוריות, מחצית היישובים שלא זכאים להטבות ממס לפי הוראות הסעיף הזה, בשל ריחוק מהגבול, בשל אי-עמידה בתנאים של קווי אורך ורוחב או מסיבות אחרות, למעשה יהיו זכאים למסלול הנמוך ביותר, כלומר, 7% ותקרה של 120,000 – וזאת כדי לאזן את הפגיעה ולא לגרום שוני - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז הם לא יקבלו כמו השכנים שלהם?

<שגית אפיק: לא, הם יקבלו את המסלול הנמוך ביותר.

<שגית אפיק: זאת הוראת מעבר שגם ככה אנחנו צריכים - - -

משה גפני: אני רוצה להוסיף בעניין הזה.

משה גפני: אחת הבעיות הקשות בחוק זה הסעיף הזה.

משה גפני: אני לא מוכן להעביר את החוק בלי זה, ואני אגיד לכם למה.

משה גפני: אנחנו מדברים על מועצה אזורית, שזה כמו עיר גדולה שיש בתוכה שכונות שונות.

משה גפני: לכן אי אפשר לעשות, לפחות לא בשנתיים הראשונות.

משה גפני: .. במועצות אזוריות יכול להיות שוני בין יישובים שונים, אבל לא יכול להיות בשום פנים ואופן שאנחנו נעביר את החוק הזה מבלי שנפתור את הבעיה הזאת.

משה גפני: היה לי קושי גדול מול הממשלה, על כל משרדיה, בעניין הזה.

משה גפני: אני שאלתי את היועצת המשפטית של הוועדה האם היא תוכל להגן על זה בבג"ץ.

משה גפני: אמרה לי היועצת המשפטית של הוועדה שהיא יכולה להגן על זה בבג"ץ, מהנימוק הזה ומעוד נימוקים שדיברנו עליהם.

משה גפני: כי לגבי מועצות מסוימות, התוצאה של החוק הזה היא קרע.

משה גפני: באמת, זה דבר שאי אפשר להשלים אתו.

משה גפני: ולכן הוראת השעה הזו נולדה.

<דויד אלחייני: אדוני היושב-ראש, בג"ץ, בפסיקה קודמת שלו לגבי שני יישובים, שאחד היה 8.7 ק"מ והשני היה 9.1 ק"מ, קבע שהיישוב השני ייכנס.

<דויד אלחייני: אתה אמרת שהמועצה היא כמו עיר, ולכן ראוי שכל המועצה תקבל את מה שמקבלת המועצה האזורית, אי אפשר לעשות את השוני.

<דויד אלחייני: עניין נוסף ועקרוני: רשות המסים הכינה בשנת 2008 עבודה בנושא של הטבות מס, ואז לא הייתה הפרדה בין הגבולות, אלא קבעו תשעה קילומטר לכל היישובים - - -

משה גפני: אני בעד.

משה גפני: שרשות המסים תתכבד ותיקח את מה שהיא עשתה ותביא את זה לאישור הממשלה.

<דויד אלחייני: עוד דבר: מה קורה אחרי שנתיים, שגית?

<דויד אלחייני: יש הוראת שעה, אבל מה קורה בעוד שנתיים?

משה גפני: היא לא יודעת, אני יודע.

משה גפני: אנחנו נצטרך לעבוד קשה בשנתיים האלה, זה הכול.

משה גפני: אם אני אגיד מילה בעניין הזה, זה יהיה רע מאוד.

<דויד אלחייני: אני רוצה התייחסות לעניין של השבעה מול עשרה.

<דויד אלחייני: שגית, תקשיבי טוב: אם יש לי שני יישובים שהמרחק ביניהם הוא 100 מטר, הוא ילך לבג"ץ, הוא יגיד: איך זה יכול להיות שבגלל 100 מטר - - -

<קריאות: - - -

<דויד אלחייני: הוא לא יפסיד.

<קריאה: יש קריטריון קבוע.

<דויד אלחייני: הוא לא יפסיד.

<דויד אלחייני: כולם בפנים, אין דבר כזה, אין הפרדה.

<קריאות: - - -

משה גפני: שקט, רבותיי.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי זוהר, בבקשה.

מכלוף מיקי זוהר: בטרם אני אציע הצעה לגבי הסעיף הספציפי הזה, שאני חושב שזאת תהיה הצעה נכונה, אני רוצה לומר לחברים שיושבים סביב השולחן, שזה סעיף שלגביו צריך להכיר תודה על ההחלטה שהיושב-ראש קיבל.

מכלוף מיקי זוהר: כי עם כל הכבוד, אני שומע גם קצת דברי ביקורת.

מכלוף מיקי זוהר: הדבר היחיד שצריך לעשות זה לשבח את יושב-ראש הוועדה על כך שאימץ את הסעיף הזה, כי זה סעיף קריטי שהיה יכול ליצור קרע בתוך היישובים והיה יכול ליצור הגירה בין יישוב ליישוב בתוך מועצה אזורית.

מכלוף מיקי זוהר: זה סעיף שהיושב-ראש אימץ אותו, וצריך לברך אותו על כך.

משה גפני: תודה.

מכלוף מיקי זוהר: ועכשיו הקאץ'.

מכלוף מיקי זוהר: אנחנו סיכמנו בסעיף 5 שבתוך שלוש שנים מיום תחילת החוק יתחיל איזשהו מחקר של הלמ"ס שיוכל לברר פנימה בתוך היישובים את הנתונים.

מכלוף מיקי זוהר: זו בעצם המהות של צו השעה – שאנחנו רוצים להמתין ולראות מה המצב הסוציו-אקונומי האמתי של כל יישוב.

מכלוף מיקי זוהר: לכן אני אומר שאולי מוטב לנו לעשות את צו השעה או לשלוש שנים, או בהתאם לתוצאות המחקר של הלמ"ס, לפי המוקדם מביניהם.

מכלוף מיקי זוהר: זה אומר שאם תוצאות הלמ"ס יגיעו קודם, אנחנו נלך לפי תוצאות הלמ"ס, ואם לא, אז יהיו לפחות שלוש שנים.

רועי פולקמן: אבל מיקי, המחקר לא עוסק ישירות בשינוי המודל, הוא עסק בהשפעות הטבות המס באופן רחב.

רועי פולקמן: זה כלי לדיון בעתיד על הכלי הזה, אבל זה לא - - -

עבדאללה אבו מערוף: מיקי, זה שני דברים מנוגדים.

<יורם קרין: אדוני, אני יורם קרין, ראש מועצת עמק המעיינות.

<יורם קרין: יש לי הערה טכנית לגבי הסעיף הזה.

<יורם קרין: אני מברך על ההבנה העמוקה של הוועדה שהמועצה האזורית זה גוף אחד, תודה רבה.

<יורם קרין: אני מצטרף לבקשת חבריי לראות האם אפשר שיהיה את אותו אחוז לכל היישובים.

משה גפני: זו בעיה גדולה.

<שגית אפיק: ישנן מועצות נוספות שקיימת בהן שונות, אפילו בין שלושה מסלולים, ואין בהן את הוראת המעבר הזאת, ולכן אני לא חושבת שזה נכון לעשות את זה לגבי יישובים שבעצם לא זכאים מלכתחילה לפי המתווה.

<שגית אפיק: לכן אני חושבת שנכון יותר שהם יקבלו את המסלול הנמוך ביותר.

<אודי גת: אני מחבל אילות, יש לי יישובים שיקבלו פחות אחוזים, ועדיין אני חושב שלא צריך לשנות שום דבר במתווה.

מיקי רוזנטל: יפה מאוד.

משה גפני: תודה רבה.

<תמיר עידן: אני תמיר עידן, ראש המועצה האזורית שדות נגב.

<תמיר עידן: יש לי הערה טכנית לגבי הסעיף הזה.

<תמיר עידן: כתוב פה "מתקיימים לגבי אותו יישוב תנאים (2) עד (5)", אלא שסעיף (5) נותן 25 נקודות, והרי כל העניין הוא שאין 25 נקודות.

<תמיר עידן: כלומר, שהוא לא מגיע לסך של 25 נקודות.

<שגית אפיק: זה סעיף (5) להגדרת "יישוב מוטב".

<תמיר עידן: תסתכלי מה כתוב בסעיף – שהניקוד הכולל הוא 25 נקודות.

<תמיר עידן: כלומר, אז הוא ממילא היה נכנס.

<תמיר עידן: לכן זה צריך להיות (2) עד (4).

<שגית אפיק: אני אבדוק את זה.

משה גפני: הכוונה היא אחרת.

<תמיר עידן: בגלל זה אמרתי שזה סעיף טכני.

משה גפני: איתן ברושי, בבקשה.

איתן ברושי: אני מתנצל, אבל הבטחתי להיות בכנס שדרות, שגם שם יש פריפריה.

איתן ברושי: אז מעבר לברכות ולתודות יש לי שתי הערות.

איתן ברושי: אחת, לגבי השאלה של ירידה מעבר ל-2%.

איתן ברושי: למרות הסעיף שכתוב פה, אני מבקש להוסיף שאם יש ירידה של יותר מ-2%, היא תבוצע בהדרגה, בנוסף למה שכתוב בהוראת השעה.

איתן ברושי: יש יישובים כאלה.

משה גפני: אני מתנגד לזה, ואני אנמק למה.

משה גפני: הייתה הצעה כזאת, על ידי רשות המסים, אבל זה לא טוב.

איתן ברושי: דבר שני - - -

<קריאות: - - -

איתן ברושי: חברים, אלחייני, בואו תקשיבו.

משה גפני: סליחה, אחד החברים הנכבדים בכנסת מדבר ואתם מפריעים.

איתן ברושי: אני רוצה להתייחס גם לקו גדר.

איתן ברושי: אני מציע שבקו גדר לא יהיה הבדל בין יישוב ליישוב, הם כולם יהיו במקסימום.

איתן ברושי: מי שנמצא עד שני קילומטר מהגדר, לא משנה הפריפריה והמצב הסוציו-אקונומי שלו - - -

<קריאות: - - -

איתן ברושי: גפני, זה נראה לי נכון וחשוב.

משה גפני: מה?

איתן ברושי: שמי שנמצא עד שני קילומטר מהגדר יקבל את המעמד המרבי, ולא חשובים המרכיבים האחרים.

איתן ברושי: הייתי השבוע על הגבול הזה, ואין לתאר את ההבדל בין מי שיושב על הגדר או שהגדר בתוך היישוב שלו...

איתן ברושי: אני לא מציע שכאלה שהגדר חוצה אותם, יהיה הבדל של 1%, או 2% או 3% בין יישוב ליישוב.

משה גפני: לא יהיה 3% ולא 2%, יהיה אחד למעלה, אחד למטה.

משה גפני: יש כאלה שעולים.

איתן ברושי: אז בוא נשאיר את כל הגדר.

איתן ברושי: מדובר במעט יישובים, וכולם באותו המצב – שהם על הגדר ברמה המקסימלית.

מיקי לוי: ברושי, אם אתה פותח את זה, זה הולך לבג"ץ.

רועי פולקמן: איתן, אנחנו רוצים לאשר את המתווה - - -

<קריאות: זה הולך לבג"ץ.

<דויד אלחייני: בכל מקרה זה ילך לבג"ץ.

<דויד אלחייני: הגבול הקודם היה תשעה קילומטר והורידו לשבעה.

<דויד אלחייני: למה בצפון זה תשעה קילומטר?

<דויד אלחייני: מי קבע - - -

איתן ברושי: מיקי - - -

מיקי לוי: אבל אם לא נעביר את זה היום – נגמר הסיפור.

<קריאות: - - -

<יוסי בן דוד: האויב של הטוב - - -

מיקי לוי: חברים, אם זה לא יעבור היום - - -

<יוסי בן דוד: עכשיו.

<יוסי בן דוד: הרב גפני, אי אפשר להביא את זה להצבעה?

<יוסי בן דוד: אנחנו מחכים הרבה שנים לזה.

איתן ברושי: בכל מקרה, אני תומך ומודה.

משה גפני: תודה.

יצחק וקנין: רבי משה, בהמשך למה שאיתן אומר, מאחר שבדרום ליישובי קו העימות או סמוכי גדר יש נוסחה משלהם, יש חוק נפרד...

יצחק וקנין: בצפון מדובר על עשרה קיבוצים ומושבים שהולכים להיפגע מהמתווה הזה.

יצחק וקנין: אני מדבר על יישובים שהם על הגדר.

יצחק וקנין: זה יכול לפגוע בזרעית, זה יכול לפגוע בדוב"ב, זה יכול לפגוע באביבים, זה יכול לפגוע בחניתה ובקיבוץ אילון.

יצחק וקנין: אלו יישובים קטנים שעלולים להיפגע, ואנחנו חייבים לתת את דעתנו בנושא הזה.

יצחק וקנין: אסור שהם ייפגעו, אלו יישובי גדר, רבותיי.

<שגית אפיק: חבר הכנסת וקנין, מכיוון שהוספנו בניקוד 1% לאותם יישובי גדר, רובם לא נפגעים.

<שגית אפיק: הפגיעה היחידה שנותרה להם זו התקרה.

<שגית אפיק: התקרה שלהם תרד.

יצחק וקנין: על התקרה אני מדבר.

<קריאות: - - -

<דב ליטבינוף: חברי הכנסת היקרים, אתם לא עוזרים להעביר את החוק הזה.

<קריאות: - - -

מיקי לוי: אבל גפני, התקרה ירדה לכולם.

מיקי לוי: אם אתה תתעסק עם התקרה – נגמר.

<קריאות: - - -

<יוסי בן דוד: חבר הכנסת גפני, אפשר לדבר רגע?

משה גפני: רגע, אני מבקש להשלים את הקריאה.

משה גפני: אנחנו נחזור לזה.

<קריאות: - - -

<יוסי בן דוד: חבר הכנסת גפני, אפשר לדבר?

משה גפני: לא.

משה גפני: אני מבקש שהיא תשלים את החוק.

<יוסי בן דוד: ועכשיו?

משה גפני: אני אאפשר, אבל קודם נשלים.

<יורם ישראלי: חבר הכנסת גפני, אני רוצה לדבר רגע לגבי הנושא הזה.

משה גפני: לא, לא, נשלים ואז נחזור לזה.

<יורם ישראלי: אתה תשכח את זה.

משה גפני: אנחנו לא נשכח שום דבר, תאמין לי, אני חולם על זה בלילה.

משה גפני: אגב, דוב"ב עולה.

משה גפני: שגית, הלאה.

<יוסי בן דוד: שגית, את יכולה לקרוא מהר?

<יורם ישראלי: משה, תן להשחיל מילה ונגמור עם זה.

משה גפני: מה זה "להשחיל מילה ונגמור עם - - -

<יורם ישראלי: תן להשחיל.

<יורם ישראלי: אני יורם ישראל, ממטה אשר.

<יורם ישראלי: האם יעלה על הדעת שאי-שם בגליל, בחבל ארץ שמתחיל בראש הנקרה , סמוך לשלומי, סמוך ליערה, סמוך לחניתה.

<יורם ישראלי: ..

<יורם ישראלי: תקשיב, חניתה, שהגדר עובר בתוכה – 11%, עד 168,000; שלומי, שאני מבין שהיא יישוב עירוני – 16%, עד 198,000; יערה, שהיא שני קילומטר מהגבול – 13%, עד 198,000.

<יורם ישראלי: למה הפערים האלה?

<יורם ישראלי: למה אי אפשר מדרגה אחת לכולם?

<קריאה: זה תוקע את ההסדר.

<קריאה: יש קריטריונים.

מיקי לוי: יש הבדל בין יישוב עירוני לאחר, אין ברירה.

<קריאות: - - -

מיקי לוי: מה אתה רוצה?

מיקי לוי: שיורידו לשלומי?

רועי פולקמן: האתגרים של שלומי - - -

מיקי לוי: צודק פולקמן, האתגרים של שלומי וחניתה הם לא אותו דבר.

מיקי לוי: אז אולי נוריד לשלומי והכול יהיה בסדר.

מיקי לוי: ..

מיקי לוי: אדוני ראש העיר, האם אתה רוצה שנוריד לך - - -

משה גפני: מיקי, מיקי.

מיקי רוזנטל: בואו נקריא ונגמור.

משה גפני: זה מה שאני מבקש.

משה גפני: שגית, בבקשה.

<שגית אפיק: "(ה) הוראות סעיף 120ב לפקודה לא יחולו בשנות הכספים 2016, 2017 ו-2018".

<שגית אפיק: ההוראה הזאת בעצם נועדה לבלום - - -

משה גפני: הלאה, אין מה להסביר.

אורלי לוי אבקסיס: לא, מה זה 120?

משה גפני: להקפיא את ההעלאה של התקרה, כי היה צריך כסף.

<שגית אפיק: הקפאה של סכומי התקרה.

<קריאה: - - -

משה גפני: הם לא פה, והם לא מעניינים אותי, אני לא בממשלה, אני בכנסת, לא מעניינת אותי הממשלה.

<שגית אפיק: "45.

<שגית אפיק: מחקר על השפעות הטבות במס (א) בתוך שלוש שנים מיום התחילה יכין בנק ישראל מחקר לבחינת השפעתן של הטבות המס על היישובים המוטבים; המחקר יבחן בין השאר את אלה: (1) השפעות מתן הטבות המס ליישובים על תחומי רווחה וחינוך;".

<יוסי בן דוד: קצב קריאה של "פסוקו של יום".

<שגית אפיק: "(2) שינוי בגודל האוכלוסייה ביישוב, לפי פילוח של האוכלוסייה והיישובים;".

<שמעון סויסה: לוקח 15 שנה לבנות, אז מה יבדקו בשלוש שנים?

<יוסי בן דוד: שגית, אפשר לקרוא בקצב מהיר יותר?

משה גפני: לא, אי אפשר.

משה גפני: עם כל הכבוד, אתה נמצא ב-7%, נכון?

<יוסי בן דוד: אני עוד לא הגעתי אליך לעלות ל-12% - - -

משה גפני: אתה רוצה לעלות ל-11%?

משה גפני: אז זה סעיף שאולי יכול להעלות אותך.

<יוסי בן דוד: אני יודע, וזה בדיוק העניין.

<קריאות: הלאה, הלאה.

<שגית אפיק: "(ב) מחקר כאמור בסעיף קטן (א) ומסקנותיו יוגשו לוועדת הכספים של הכנסת".

<שגית אפיק: "6.

<שגית אפיק: תיקון חוק סיוע לשדרות ויישובי הנגב המערבי (הוראת שעה)" – למעשה הסעיף הזה הוא תיקון עקיף לחוק סיוע לשדרות, שמבהיר שהיישובים שנכללים בהוראת השעה של שדרות ויישובי הנגב המערבי ימשיכו לקבל מכוח אותו חוק אחוזים ותקרות גבוהות יותר ממה שיהיה להם כאן.

<שגית אפיק: אם וכשתפוג אותה הוראת שעה, הם ייכנסו למתווה שמופיע אצלנו כאן.

<שגית אפיק: "(1) בסעיף 5 – (א) בסעיף קטן (ב), ברישה, אחרי "7(ה) ו(ו)" יבוא "ועד יום ט' בטבת התשע"ה (31 בדצמבר 2014)";".

אורלי לוי אבקסיס: שגית, מה זה אומר?

אורלי לוי אבקסיס: למה 2014?

משה גפני: הלאה, הלאה.

<שגית אפיק: זה עד 2014 כי ההארכה שם היא כזאת.

<שגית אפיק: "(ב) אחרי סעיף קטן (ב) יבוא: "(ג) פקודת מס הכנסה תיקרא לגבי התקופה שמיום י' בטבת התשע"ה (1 בינואר 2015) עד תום תקופת ההארכה לפי סעיף 7(ו) כך שבסעיף 11, לפני סעיף קטן (ג) יבוא: "(ב2) מי שהיה במשך כל שנת המס תושב אזור קו עימות דרומי, זכאי באותה שנה לזיכוי ממס בשיעור של 20% מהכנסתו החייבת ביגיעה אישית, עד לתקרת הכנסה של 241,320 שקלים חדשים, - - "

משה גפני: למה אנחנו מכניסים את זה?

<שגית אפיק: כי יש לנו שם הוראת שעה ואנחנו צריכים להחריג אותם מאצלנו, כלומר, לתת להם את המיטיב.

<שגית אפיק: " - - ובלבד שאם הוא זכאי לזיכוי כאמור וכן לזיכוי אחר לפי הוראות סעיף זה, הברירה בידו לבחור באחד מהם;" – לכאורה יש פה ברירה לתושבי שדרות והנגב המערבי לבחור בין הוראת השעה של שדרות לבין המתווה כאן, אבל הוראת השעה מיטיבה אתם בהרבה ולכן סביר להניח שהיא תמשיך לחול ככל שהוראת השעה חלה – "לעניין זה, "אזור קו עימות דרומי" – כהגדרתו לפי חוק סיוע לשדרות וליישובי הנגב המערבי - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: רגע, רבותיי, אנחנו בחקיקה, אי אפשר ככה, באמת.

<שגית אפיק: "(2) בסעיף 7(ו), במקום "בסעיף 5(ב) לחוק זה" יבוא "בסעיף 5(ב) או (ג) לחוק זה, לפי העניין".

<שגית אפיק: ".

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: ראש עיריית דימונה - - -

מיקי רוזנטל: אפשר להצביע ואחר כך לדבר?

משה גפני: לא, לא.

אורלי לוי אבקסיס: צריך להגיד כל הכבוד ליועצת המשפטית, שהאתגרים שעמדו בפניה הם ממש לא פשוטים, והידע המשפטי שלה ממש בא לידי ביטוי.

<קריאות: כל הכבוד.

אראל מרגלית: אבל אני מציע להצביע ורק אחר כך להתחיל למחוא כפיים.

משה גפני: לא, לא, לא.

מיקי רוזנטל: אבל יש לנו דיון בוועדה העבודה והרווחה - - -

משה גפני: אני מצטער, אבל זה זילות ה - - -

מיקי לוי: - - - יבואו עליך עוד לחצים.

משה גפני: אדוני, בבקשה.

<בנימין ביטון: אפילו שדימונה נפגעה - -

<קריאה: מה אתה אומר?

<קריאה: דימונה נפגעה?

<בנימין ביטון: - - אני חושב שזה שנכנסו חמש רשויות זה הישג אדיר, וגם קו העימות.

<בנימין ביטון: אני רוצה להודות לך, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים.

<בנימין ביטון: אנחנו צריכים להסתכל במקרו, עמיתיי ראשי הרשויות, ולא כל אחד צריך להסתכל על החבילה הקטנה שלו.

<בנימין ביטון: בסך הכול אני חושב שזה הישג אדיר, אדוני יושב-ראש ועדת הכספים.

<בנימין ביטון: אני רוצה להגיד לך תודה רבה, וגם ליועצת המשפטית שלך, על ההישג, ולכל חברי הכנסת, מקצה לקצה, לא משנה מאיזו מפלגה.

<בנימין ביטון: חשוב לי ששלומי נכנסה ושערד נכנסה ושאר היישובים.

<בנימין ביטון: מיקי, רכז ועדת הכספים שלנו, אני רוצה להגיד לך תודה רבה, ולסגן שר השיכון והבינוי ז'קי לוי.

<בנימין ביטון: תודה, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: תודה רבה.

<קריאות: - - -

<יוסי בן דוד: חבר הכנסת גפני, אדוני היושב-ראש, אפשר?

<יוסי בן דוד: אדוני היושב-ראש, אפשר?

<יוסי בן דוד: אדוני היושב-ראש, אפשר להעלות את זה להצבעה כבר?

<יוסי בן דוד: אדוני היושב-ראש?

אחמד טיבי: חכה, יש משבר, יש דרמה שמתפתחת.

<יוסי בן דוד: איזה משבר?

אחמד טיבי: מה, אתה לא שם לב?

אחמד טיבי: מיקי זוהר פרש.

אחמד טיבי: פרש.

<קריאות: - - -

<קריאה: די, הכול סוכם.

מיקי לוי: תצביע.

מיקי לוי: אם נמשיך כך, לא תהיה הצבעה.

<קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: תצביע כבר.

אורלי לוי אבקסיס: יש לי הצעה לסדר: להצביע.

<יוסי בן דוד: אדוני היושב-ראש, כולנו פה רוצים להגיד לכם תודה, אבל אחרי ההצבעה.

<יוסי בן דוד: אז אם אפשר להצביע בבקשה, זה מה שאנחנו מבקשים.

<יוסי בן דוד: הצבעה.

<יוסי בן דוד: הצבעה עכשיו, אדוני היושב-ראש.

<קריאות: - - -

אחמד טיבי: טמיר, יש רשימה של דוברים?

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מוותרים על זכות הדיבור.

<קריאות: הצבעה ואחרי זה נדבר.

מיקי לוי: חבר הכנסת טיבי, הצבעה עכשיו.

אורלי לוי אבקסיס: שכולם יוותרו על זכות הדיבור ובסוף נברך.

<קריאה: יפה מאוד, כל הכבוד.

משה גפני: לא, רבותיי, שנייה - - -

טלי פלוסקוב: בואו נצביע.

<קריאות: - - - הצבעה עכשיו.

מיקי רוזנטל: בואו נצביע.

<יוסי בן דוד: אדוני היושב-ראש, למה אי אפשר להצביע ורק אחר כך כל הברכות והתודות?

<קריאות: - - -

<יוסי בן דוד: חבר הכנסת גפני, אפשר להשלים משפט?

משה גפני: בבקשה.

<קריאות: - - -

אראל מרגלית: חבר'ה, אנחנו יודעים שלכולם פה יש מה להגיד, אבל בואו נתאפק ונלך להצבעה.

<יוסי בן דוד: זה מה שרצינו להגיד – אנחנו מוותרים על הזכות לדבר ובלבד שתהיה הצבעה.

אורלי לוי אבקסיס: גם אנחנו מוותרים על זכות הדיבור.

<קריאות: - - -

<אילן שוחט: גפני, למה אנחנו צריכים לעבור את הביזיון הזה?

משה גפני: רבותיי - - -

<קריאות: - - -

מיקי לוי: אדוני היושב-ראש, האם מרכז הליכוד בוועדה מבקש להכניס יישובים נוספים?

טלי פלוסקוב: מה אתה מכניס עכשיו, מיקי?

טלי פלוסקוב: למה?

איתן ברושי: מיקי, מה חסר לך?

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא, אנחנו מוותרים על זכות הדיבור.

<קריאות: - - -

משה גפני: גבירותיי ורבותיי - - -

<קריאות: - - -

<דב ליטבינוף: איפה הסדרנים?

<דב ליטבינוף: למה הם לא עושים סדר בבלגן?

<דב ליטבינוף: מה, פתאום אין סדר, כולם עומדים, בלגן?

<דב ליטבינוף: תשבו ותצביעו, תתנהגו כמו שצריך.

<קריאות: - - -

משה גפני: בסדר, דקה - - -

<אילן שוחט: יש אדם הקונה את עולמו ברגע – וזה הרגע.

משה גפני: בשביל זה אני רוצה עוד עשר דקות, בשביל הרגע.

<קריאות: - - -

איתן ברושי: תנו לגפני לנהל.

משה גפני: אנחנו עוד עשר דקות מצביעים, אין בעיה עם העניין הזה.

משה גפני: אני רוצה להגיד למיקי לוי - - -

<קריאה: פעם שעברה הייתה הפסקה ולא הייתה הצבעה.

מיקי לוי: יאללה, חברים, נו - - -

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב-ראש - - -

משה גפני: רק שנייה, אני מחכה שכולם ישבו.

משה גפני: לשבת.

<קריאה: אתם יודעים למה מיקי הלך?

<קריאה: בגלל עכו, נהרייה ו - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: לשבת.

<קריאות: - - -

חיים ילין: חבר'ה, זה בשבילכם.

חיים ילין: נו, תנו לנו לשרת אתכם, תנו לסיים את זה כבר.

<דב ליטבינוף: אבל מי ש - - -

חיים ילין: די, אתם לא בשקט, דב, באמת.

חיים ילין: תנו לנו לסיים את זה, די.

איתן ברושי: כבוד היושב-ראש - - -

משה גפני: רגע, אפשר לסגור את הדלת?

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי, אני עונה לך.

משה גפני: אנחנו נצביע עוד עשר דקות.

אראל מרגלית: העשר דקות היו לפני חמש דקות.

משה גפני: אראל, סבלנות, בתוך כמה דקות אנחנו מצביעים.

משה גפני: לא הולך להתווסף שום יישוב, ואמרתי לך את זה גם בארבע עיניים וגם אמרתי את זה בפומבי.

משה גפני: כי ברגע שמתווסף יישוב – לא יישוב של 50,000 תושבים, אלא יישוב של עשרה אנשים – שלא נמצא במתווה, אני מושך את העניין ואני לא במשחק הזה.

משה גפני: לא הולך להתווסף שום דבר.

משה גפני: יש כמה דיונים: האם להכניס את הממשלה או לא, האם להילחם - - -

רועי פולקמן: לא להכניס.

רועי פולקמן: היה דיון על זה.

איתן ברושי: חבר'ה, די, בלי הערות.

משה גפני: אתם רוצים לדעת למה אני מחכה את הכמה דקות האלה?

משה גפני: אני מחכה את הכמה דקות האלה כי מתקיים דיון שאני מקווה שבסופו של אני דבר אשאר צודק והתמונה תהיה כזאת ש...

משה גפני: אני בעד להכניס את הממשלה, שלא תהיה טעות, אני חושב שהממשלה צריכה להיות בעניין, אבל לא יכול להיות שאחרי שאנחנו מקיימים דיונים ועומדים בתוקף שבניגוד לחוק של אזורי עדיפות, לא יתחילו.

משה גפני: .. אני ביקשתי, ולא הגעתי להסכמה על זה, והיה יותר חשוב לי להגיע להסכמות אחרות, לגופו של עניין, מאשר הנושא הזה.

משה גפני: אז הם אמרו לי: תיקח הכול על עצמך; אם אתה עומד בחזית, תעמוד בחזית עד הסוף, אל תביא לנו אחרי זה את התורים שיבואו לשר האוצר ולראש הממשלה.

טלי פלוסקוב: גפני, לא נשכח אותך.

חיים ילין: זה ייקרא מהיום והלאה "מתווה גפני", וזה ייזכר לדורות.

חיים ילין: כל פעם שמישהו יקבל הטבה - - -

משה גפני: בן דוד, ביקשת רשות דיבור?

משה גפני: יש לנו כמה דקות.

<יוסי בן דוד: מאחר שאנחנו יודעים שיש עוד שמונה דקות, אני אנסה לנצל שבע וחצי.

<יוסי בן דוד: אנחנו רצינו להגיע קודם כול להצבעה, שזה החלק החשוב.

<יוסי בן דוד: באמת נעשתה פה עבודה לאורך שבועות, חודשים ושנים, ואנחנו רוצים לשמור את התודות לשלב שבו אנחנו סוף-סוף מאחורי זה ורואים את ההצבעה פה בוועדת הכספים.

<יוסי בן דוד: אנחנו, ראשי הערים, ראשי המועצות, היישובים וכל התושבים, מעל 750,000 תושבים – מחכים לרגע הזה.

<יוסי בן דוד: ובדיוק כמו שנאמר פה קודם, יש אדם הקונה את עולמו ברגע, והרגע הזה הוא רגע מכונן ורגע חשוב עבור הרבה מאוד תושבים.

<יוסי בן דוד: ברור לנו שיש פה עדיין ראשי יישובים וראשי מועצות וראשי ערים שלא מקבלים את כל מה שהם קיוו לקבל.

<יוסי בן דוד: גם אני לא.

<יוסי בן דוד: גם אני הייתי רוצה שהטבת המס של טבריה תהיה דו-ספרתית ולא חד-ספרתית, אבל יש את המתווה, והמתווה הזה נדון ונמשך ימינה ושמאלה, וגם הדיון שהיה אמור להיות אתמול ונדחה כי ניסו להגיע במשא ומתן במאמץ נוסף למתווה מוסכם, למכנה משותף רחב ככל שניתן...

<יוסי בן דוד: אנחנו יודעים שזה לא מושלם, אבל זה המכנה המשותף הרחב ביותר שאפשר להגיע אליו.

<יוסי בן דוד: נמצאים פה למעשה מרבית היישובים, אלה שהיו ואלה שתוקנו, ואני חושב שדווקא ברגע הזה שחבר הכנסת מיקי זוהר... אפשר, אדוני היושב-ראש, לקצר את השש וחצי דקות לעשר שניות ולהביא את זה להצבעה, ולאחר מכן כולנו נעמוד...

<יוסי בן דוד: חבר הכנסת מיקי זוהר - -

<קריאה: תעזור לנו.

<יוסי בן דוד: - - אנחנו רוצים להגיע למצב שההצבעה הזאת תהיה פה אחד, עבור כל התושבים, ואחרי שהיא תאושר פה אחד נעמוד כולנו ונגיד לכם תודה רבה.

<יוסי בן דוד: אבל רק אחרי ההצבעה.

<יוסי בן דוד: תודה.

<קריאות: - - -

משה גפני: מיקי, מיקי, חבר הכנסת מיקי זוהר, אתה מפריע.

<אבירם דהרי: אפשר לשאול שאלה?

משה גפני: אבל תשב ליד השולחן.

<אבירם דהרי: אם לטבריה - - -

<יוסי בן דוד: זה לא רק טבריה, זה כל היישובים פה.

<אבירם דהרי: נכון, זה 750,000 - - -

משה גפני: תדבר ליד השולחן בבקשה.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי זוהר, אתה מפריע.

<אבירם דהרי: אני שמח על המתווה ועל המילים היפות האלה, אבל כשיישוב, מושב או קיבוץ הוא לא בקו, תראו איזו התגייסות יש בשביל להכניס אותו לאותו קו, כי הוא באותה מועצה אזורית.

<אבירם דהרי: אבל אם יש עיר של 50,000, 60,000 מחר 100,000 תושבים - - -

<קריאות: - - -

<אבירם דהרי: מר צפת היקר - - - אני רק שואל - - -

<קריאות: - - -

<יוסי בן דוד: אדוני היושב-ראש, זה עניין של חיים ומוות, יש פה אנשים - - -

משה גפני: בן דוד, אתה - - -

<קריאה: אבל הוא כבר לא פריפריה, הוא כבר שני מטר מתל אביב - - -

<קריאות: - - -

<אבירם דהרי: אני רק רוצה - - -

<קריאה: קריית גת זה רבע שעה מתל אביב.

משה גפני: רבותיי, אני מבקש להפסיק את הדיבורים.

משה גפני: אבירם, אני מבקש שתשב ליד השולחן ואני אתן לך דבר.

<קריאות: - - -

<קריאה: אם הוא רוצה לשבת, שישב שם, הוא לא צריך לדבר עכשיו.

<קריאה: הוא רוצה להקים אותי כדי שאני אתן לו לדבר, אתה מבין?

<קריאות: להצביע, להצביע - - -

משה גפני: כן, נצביע עוד כמה - - -

מיקי רוזנטל: לא, לא עוד כמה - - -

<קריאות: - - -

<אילן שוחט: מיקי, להגיד לך את האמת?

אורלי לוי אבקסיס: די, די, אחרי ההצבעה.

טלי פלוסקוב: אל תתחילו עם זה.

טלי פלוסקוב: להצביע.

אורלי לוי אבקסיס: להצביע.

<קריאה: מוותרים על זכות הדיבור.

טלי פלוסקוב: בדיוק, מוותרים.

<קריאות: - - -

<דב ליטבינוף: חבר'ה, די לברבר, תנו לו להצביע.

<דב ליטבינוף: איפה הסדרנים?

<דב ליטבינוף: למה הם לא עושים פה סדר?

משה גפני: ראש עיריית קריית גת, בבקשה.

<אבירם דהרי: אני אבירם דהרי, ראש העיר קריית גת.

<אבירם דהרי: אני שמח שראשי הרשויות פה רוצים להצביע, ואני מבין אותם ומסכים עם האינטרסים של התושבים שלהם.

<אבירם דהרי: אבל קצת מוזר לי שמכניסים יישוב של 100 משפחות בגלל שהוא באותה מועצה אזורית - -

אורלי לוי אבקסיס: כי חסרים לו רק 100 מטר.

<אבירם דהרי: - - בעוד יישוב כמו קריית גת - - -

<קריאות: - - -

<אבירם דהרי: כבוד הרב, ביישוב קריית גת 65% מבתי האב פטורים באופן מלא או חלקי מארנונה על פי החלטת ממשלה, אבל אותה ממשלה טוענת שלא מגיעות להן הטבות מס?

<אבירם דהרי: איך יכול להיות?

חיים ילין: כי אתה לא בפרמטרים - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: לא, לא - - -

איתן ברושי: חברים, הגענו להצבעה.

איתן ברושי: דהרי.

<קריאות: - - -

חיים ילין: חברים, בסוף כולם יצאו בלי כלום, זה מה שיקרה.

משה גפני: מיקי זוהר, בבקשה, ואחרי כן אנחנו נעשה - - -

איתן ברושי: מיקי הוא האחרון.

מכלוף מיקי זוהר: אני מבין שיש צורך לאשר את המתווה, והמתווה הזה יאושר היום, אף אחד לא צריך לחשוש, כולנו נצביע בעדו, כי כולנו רוצים כבר לגמור עם העניין הזה ולתת לתושבים את ההטבות.

אחמד טיבי: אני אוהב שיחות טלפון כאלה.

מכלוף מיקי זוהר: אבל, וזה אבל גדול, אני אמרתי – וגם ציטטו את זה בתקשורת, ואין לי שום בעיה עם הביקורת שקיבלתי – שאני לא מפקיר את הבוחרים שלי.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא מפקיר את המצביעים שלי.

מכלוף מיקי זוהר: מי שחושב שזה משהו לא הוגן מוזמן ללמוד איך מתנהלים בחיים ציבוריים הוגנים.

מכלוף מיקי זוהר: לא מזניחים את הבוחרים שלכם - -

חיים ילין: רק אתמול הגעת.

מכלוף מיקי זוהר: תנו לי להשלים את דבריי.

מכלוף מיקי זוהר: - - ואין לי שום בעיה עם הביקורת שניתנה כלפיי.

מכלוף מיקי זוהר: אני אבהיר על מה אני מתעקש, אני אבהיר על מה אני עומד, ואני גם אבהיר מה אני אקבל.

מכלוף מיקי זוהר: וברגע שאני אקבל, זה אומר שהציבור מקבל, אני לא לוקח שום דבר הביתה.

<קריאה: זה בקריטריונים?

<קריאה: לא.

מכלוף מיקי זוהר: מי שחושב שאני לוקח משהו הביתה, כנראה התבלבל.

מכלוף מיקי זוהר: אני לא לוקח כלום הביתה, אני משאיר הכול בידיים של הציבור, וגם אחר כך זה יהיה בידיים של הציבור להחליט האם פעלתי למענו או לא.

משה גפני: לא חשוב, תעזוב את זה.

מכלוף מיקי זוהר: לא, פשוט כל הזמן מבקרים אותי על העניין הזה.

אראל מרגלית: אתה רצית את קריית מלאכי, אתה רצית את קריית גת, אתה רצית את נצרת עילית, אתה רצית את מגדל העמק – אתה רצית יישובים שעם כל הכבוד, יש דרך לתגמל אותם - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז תן לו להגיד את זה.

<קריאות: תן לו לסיים, נו.

אראל מרגלית: ואתה רצית גם 60 יישובים מבודדים בגדה המערבית.

אראל מרגלית: אבל לא כל דבר שאתה רוצה אתה מקבל.

אורלי לוי אבקסיס: אראל, נו באמת, איזה אינטרס יש לך?

אורלי לוי אבקסיס: תן לו את שתי הדקות שלו, מגיע לו.

מכלוף מיקי זוהר: אראל, עד עכשיו יש לי 100% הצלחה, ואני מבטיח לך שאני לא מתכוון לשנות את האחוז הזה.

אראל מרגלית: בסדר גמור, 100% הצלחה...

אורלי לוי אבקסיס: שקט, תנו לו לסיים.

מכלוף מיקי זוהר: הצהרה לפרוטוקול: אנחנו שוחחנו עם ראש הממשלה ואמרנו דבר פשוט: שלא יעלה על הדעת שיש ארבע ערים שהן ערי פיתוח, ערים קולטות עלייה, עם מצב סוציו-אקונומי נמוך, שלא נכללות במפת ההטבות.

מכלוף מיקי זוהר: ארבע הערים הן ארבע הערים שציינו אראל מרגלית וכל העיתונים ברחבי הארץ.

מכלוף מיקי זוהר: אני חוזר ואומר שזה לא ראוי – בלי שום קשר לאחוזי ההצבעה שם – שארבע ערים שנמצאות במצב סוציו-אקונומי נמוך, שקולטות עלייה, שעושות עבודה ציונית למען עם ישראל, שגם נמצאות בפריפריה אבל חסרים להן סנטימטרים בודדים כדי להיכלל בתוך הקו, לא ייכללו פנימה.

אורלי לוי אבקסיס: נחפש להם "עיר קולטת עלייה".

<קריאות: אורלי, אורלי.

<קריאות: - - -

אורלי לוי אבקסיס: יש נתיב אחר.

מכלוף מיקי זוהר: אז אני אומר לפרוטוקול שיש כוונה של שרי הליכוד ושרי הממשלה להגיש הצעת מחליטים לממשלה בעניין ארבע הערים הללו.

חיים ילין: בבקשה, לגיטימי.

<קריאות: אין בעיה.

משה גפני: תנו לו לדבר, מה יש לכם?

<קריאות: - - -

אראל מרגלית: - - -

מכלוף מיקי זוהר: אראל, תקרא "כלכליסט" ותבין, כתוב הכול ב"כלכליסט".

אורלי לוי אבקסיס: נו.

מכלוף מיקי זוהר: אני גם עושה עכשיו פרסומת ל"כלכליסט"...

איתן ברושי: מיקי, בוא נסיים.

מכלוף מיקי זוהר: תוגש הצעת מחליטים בעניין ארבע הערים הללו, והיא תובא לממשלה ותאושר.

מכלוף מיקי זוהר: אני חושב שאין צדק גדול יותר בעניין הזה.

משה גפני: יש שינוי שאני עושה בעקבות השיחה בעניין הזה.

משה גפני: שגית, אני מבקש שתגידי אותו, והחברים יגידו אם הם מתנגדים לזה.

<שגית אפיק: במסלול הראשון, של ה-7%, אתה מבקש להעלות את התקרה: במקום 120,000 שיהיה 132,000; ובתוספת ליישוב עירוני בנגב, בפסקה (3א), לגבי יישוב עירוני בנגב שהאשכול החברתי-כלכלי שלו הוא אשכול 3 ומטה – תוספת תקרה של 12,000 בנוסף ל-30,000, כלומר, בסך הכול 42,000 לתקרה.

<קריאות: - - -

משה גפני: שנייה, שנייה.

<שגית אפיק: וסעיף 120ב לא יחול גם בשנת 2019.

משה גפני: רבותיי, אני רוצה לומר לכם שאנחנו רוצים להעלות קצת את אופקים, את נתיבות, את היישובים שנמצאים במצב נמוך.

בצלאל סמוטריץ': למה אתה עושה הפרדה בין היישובים העירוניים בנגב לבין הגליל?

בצלאל סמוטריץ': תעשה אותו תיקון גם בגליל.

<יוסי בן דוד: גם בגליל וגם בנגב.

<שגית אפיק: התוספת לגליל היא גבוהה יותר מאשר התוספת - - -

<יוסי בן דוד: לא, אבל ה-7% - - -

<שגית אפיק: יש 7%, כיוון שזה 6 ועוד 1.

<יוסי בן דוד: אני רוצה רגע להבין, ה-7% נוגע גם לגליל?

<יוסי בן דוד: אפשר לקבל הבהרה למה שאמרת?

<קריאות: - - -

<יוסי בן דוד: סליחה, את יכולה להסביר את ה-7%?

<יוסי בן דוד: זה נוגע גם לגליל?

<שגית אפיק: זה נוגע ליישובים סמוכי גדר.

<יוסי בן דוד: אנחנו במינימום מקבלים - - -

<קריאות: - - -

חיים ילין: לא, לא, לא.

<יוסי בן דוד: למה ההפרדה הזאת?

<יוסי בן דוד: למה התיקון?

חיים ילין: כי אחרת נתיבות ואופקים לא בפנים.

<יוסי בן דוד: 7% ל-132,000, זה העניין.

<יוסי בן דוד: כל מי שמקבל 7% – 132,000.

<יוסי בן דוד: תבהירו את זה.

<קריאות: - - -

איתן ברושי: שגית, תסבירי עוד פעם.

משה גפני: רבותיי, אני מבהיר שמדובר גם על יישובים בצפון שהם סמוכי גדר.

אורלי לוי אבקסיס: אז ה-135,000 הופך להיות הכי נמוך.

<שגית אפיק: 132,000.

משה גפני: אני מבקש לומר עוד משהו.

משה גפני: ביקש חבר הכנסת מיקי זוהר להכליל את הנושא של הממשלה בעניין.

משה גפני: אני לא מכליל את הממשלה.

משה גפני: אני סיכמתי עם מנכ"ל משרד האוצר שהממשלה לא תיכלל בחוק הזה.

משה גפני: זה בניגוד לרצוני, אבל סיכום צריך לכבד.

משה גפני: אבל חוק אזורי עדיפות לאומית כן מכליל את הממשלה, ואני אומר לכם, ראשי הרשויות: די לחכימא ברמיזא.

משה גפני: אני מבקש להצביע על המתווה שהקראנו.

משה גפני: מי בעד?

משה גפני: מי נגד?

משה גפני: אין.

משה גפני: מי נמנע?

משה גפני: אין.

משה גפני: הצבעה בעד התיקון – פה אחד תיקון המתווה אושר.

<קריאות: כל הכבוד.