ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 101, 2015-11-24 14:00

מאיר כהן: צהריים טובים, שלום לכולם, אני מבקש שקט.

מאיר כהן: אני מתנצל על האיחור של חמש דקות.

מאיר כהן: אנחנו נוסיף אותו בסוף הישיבה.

מאיר כהן: במסגרת יום הפג בכנסת, חברת הכנסת אורלי לוי שלחה מכתב לוועדה ובו היא מבקשת אינפורמציה, מעקב ודיווח מאנשי משרד הבריאות.

מאיר כהן: אנחנו מתכבדים בנוכחות של שרת הבריאות לשעבר, חברת הכנסת יעל גרמן.

מאיר כהן: אדוני, חבר הכנסת אבו מערוף.

יעל גרמן: דוקטור.

מאיר כהן: ד"ר אבו מערוף.

מאיר כהן: שמעתי שאתה אורולוג.

<אבו מערוף: נכון.

מאיר כהן: אוקיי.

מאיר כהן: נדבר על זה.

מאיר כהן: בגילי נדבר אחר-כך.

מאיר כהן: חברים, אנשי משרד הבריאות.

מאיר כהן: לפני שאנחנו נעבור למצגת של אנשי משרד הבריאות אני רוצה לשמוע את חברי הכנסת.

מאיר כהן: אורלי, בבקשה.

מאיר כהן: אני רק מאד מבקש, יש הרבה אנשים שצריכים לדבר.

מאיר כהן: אורלי, להציג את בקשתך בקיצור ואחריה חברת הכנסת יעל גרמן תספר לנו מה נעשה בתקופה.

מאיר כהן: נשמע את אבו מערוף ואז נשמע את אנשי משרד הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, אנחנו כבר בשנה השישית ברציפות שבה אנחנו מקיימים בכל שנה יום מיוחד לציון יום הפג.

אורלי לוי אבקסיס: ביום זה אנחנו לא רק עוקבים אלא מעלים על סדר-היום של הכנסת נושאים שצריכים לדון בהם, לטפל בהם, לחשוב בצורה יצירתית איך אנחנו מנתבים את הכספים למקומות הנכונים.

אורלי לוי אבקסיס: רק לסבר את האוזן, אדוני היושב-ראש, בשש השנים האלה היו לנו הישגים מאד יפים.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, הארכנו את חופשת הלידה בתשלום בעבור כל אשפוז ילוד והיום החופשה לא תלויה בשאלה כמה ימים הילוד מאושפז, כמה בעקבות זה אתה מקבל וכו'.

אורלי לוי אבקסיס: הטבלה הישנה נמחקה לחלוטין.

אורלי לוי אבקסיס: זה אוניברסלי.

אורלי לוי אבקסיס: כמעט ולא נדרשת האם למלא יותר מדי טפסים, אבל את הזכויות שלה היא מקבלת.

אורלי לוי אבקסיס: כשהפגים מסיימים את האשפוז והולכים הביתה לטפל בילדים, אז, כשאין צוות רפואי מסביב, רוב הנשים, לצערי הרב, נאלצות לעזוב את מקום העבודה שלהן כי חופשת הלידה שלהן פשוט הסתיימה.

אורלי לוי אבקסיס: עשינו עבודה מאד יפה עם ארגון לה"ב, שזה הארגון של ההורים.

אורלי לוי אבקסיס: גם כשהילדים שלהם כבר גדולים, הם מלווים יד ביד.

אורלי לוי אבקסיס: כמובן, איגוד הניאונטלוגים, שעושה עבודה מצוינת.

אורלי לוי אבקסיס: נמצא פה ד"ר מולי צנגן שעושה עבודה לא רק במסגרת יום הפג אלא לאורך כל השנה.

אורלי לוי אבקסיס: נמצאים פה נציגים כמו אילנה כהן המיתולוגית, של האחיות.

יעל גרמן: האגדית.

אורלי לוי אבקסיס: האגדית.

מאיר כהן: פעם חשבתי שאת עובדת בטלוויזיה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בונים עליה המון.

אורלי לוי אבקסיס: נמצאים פה ארנון אפק ואחרים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר שמדינת ישראל היתה משלמת בעבור כל פג שנולד כ-200,000 שקל, אלא שגילינו שלאורך הזמן מנהלי בתי החולים היו מסיטים את הכספים האלה למקומות אחרים, רק לא לפגיה.

אורלי לוי אבקסיס: הכספים האלה יכלו לשמש אפילו בעבור תשלום חשמל, אפילו בעבור תשלום ליחסי ציבור לבית החולים או למחלקות אחרות שצריכות.

אורלי לוי אבקסיס: ניסינו לצבוע את הכספים.

מאיר כהן: לא היתה רגולציה שצבעה את הכספים?

אורלי לוי אבקסיס: לא, אי אפשר.

אילנה כהן: גם לא את התקנים.

אורלי לוי אבקסיס: אני אנסה לסמן כמה נקודות של מה שהשגנו ושל מה שצריך להשיג.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, אמנם לא הצלחנו לצבוע את כל הכספים, אבל מולי יוכל להעיד שהבאנו לאיזושהי מהפכה בכך שיצרנו מודל תקדימי, אולי, עם משרד הבריאות.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הבריאות היה שותף לזה.

אורלי לוי אבקסיס: משרד הבריאות אולי גם יציג אחר-כך את הנתונים איך זה השתפר.

אורלי לוי אבקסיס: היה מודל תמריצים כדי להפוך את מנהלי בתי החולים לשותפים ברצון לשפר ולהרחיב את התנאים בפגיות.

אורלי לוי אבקסיס: מי שהשקיע יותר גם קיבל יותר.

אורלי לוי אבקסיס: שנית, היה מחסור מאד גדול וסכנה מאד גדולה של איבוד כוח אדם איכותי של ניאונטולוגים, שאלה הרופאים עם התמחות מיוחדת לטיפול בילודים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לזכור שזה אולי אחד המקצועות הקשים ביותר ושהכי נמצאו במצוקה.

אורלי לוי אבקסיס: ידענו על כך שכמעט 20 מומחים עמדו לצאת לפנסיה והיו לנו רק שני מתמחים במערכת.

אורלי לוי אבקסיס: השירות הזה כמעט ויצא ממדינת ישראל ואז, בעקבות שיתוף פעולה גם עם משרד הבריאות וגם עם האוצר במשבר הרופאים, הצלחנו לפתות מתמחים להגיע.

מאיר כהן: זה מקצועות סיכון?

אורלי לוי אבקסיס: כן.

אורלי לוי אבקסיס: זה מקצוע במצוקה לחלוטין.

אורלי לוי אבקסיס: לא רק שהצלחנו להציל את זה, אנחנו יודעים שיש עוד עשרים תקנים שאמורים להיכנס ב-1 בינואר.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאד שייכנסו 20 תקנים נוספים.

אורלי לוי אבקסיס: נהדר.

אורלי לוי אבקסיס: הצלחנו לקבל גם אחיות, אבל המחסור באחיות ובעיקר באחיות טיפול נמרץ של ילודים הוא כזה גדול, שגם ה-65 שקיבלנו לא מכסות ולא במעט.

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שחסרות לנו עוד כ-800 אחיות כדי להביא לכך שיהיה גם טיפול מהיר.

אורלי לוי אבקסיס: תחשוב, אם אותה אחות צריכה לטפל באותם תינוקות במצב של טיפול נמרץ וצריכה לרוץ בין עגלה לעגלה – אחד עשה סטורציה והשני עכשיו מגיב בצורה אחרת – היא לא יכולה בדרך גם לשטוף ידיים ולהספיק לתת להם את הטיפול המציל חיים באותו רגע.

אורלי לוי אבקסיס: אלו אנשים שבאמת באו בשליחות.

אורלי לוי אבקסיס: מלאכים ומלאכיות, אני קוראת להם.

אורלי לוי אבקסיס: המלאכיות של הפגייה.

אורלי לוי אבקסיס: ואז אנחנו נתקלים בבעיות של זיהומים ובעיות נוספות.

אורלי לוי אבקסיס: זה אחד מהדברים שצריך לתקן.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה לדבר על כך שבשנה שעברה, לצערי הרב, מיד לאחר יום הפג, שרת הבריאות לשעבר שהתחייבה להסטת כסף לבנק חלב-אם – אדוני אולי לא יודע, אבל אימהות שיולדות לא לכולן יש חלב.

אורלי לוי אבקסיס: מה שקורה הוא שיש שוק שחור של חלב-אם.

אורלי לוי אבקסיס: שוק שחור.

אורלי לוי אבקסיס: ואנשים באים מתוך מקום טוב ואומרים: אני אתרום את החלב שלי להציל את החיים של אלה או – יש לי הרבה חלב וכדומה, אבל אף אחד לא עובר את התנאים של ההיגיינה, שבודקים מה הילד מקבל.

אורלי לוי אבקסיס: אם, חלילה וחס, אין שם מחלות שעוברות דרך החלב.

אורלי לוי אבקסיס: בנינו איזשהו מודל – מה זה "בנינו"?

אורלי לוי אבקסיס: איגוד הניאונטולוגים ביחד עם האגף הרלוונטי במשרד הבריאות בנו איזשהו מודל שהיה אמור להיות מתוקצב.

אורלי לוי אבקסיס: היה אמור לצאת מכרז וזה לא בדיוק קרה כי יצאנו לבחירות.

אורלי לוי אבקסיס: אני חייבת גם לציין את פרופ' רוני גמזו.

אורלי לוי אבקסיס: פרופ' רוני גמזו מתחילת הדרך הלך אתנו.

אורלי לוי אבקסיס: הוא הוביל ועזר בבניית מודל התמריצים.

אורלי לוי אבקסיס: הוא עזר גם בדברים נוספים, בהסטת תקנים.

אורלי לוי אבקסיס: עדיין המיטות שמגיעות לטיפול נמרץ תינוקות-פגים, לא דומה הדבר לשום תקנון של טיפול נמרץ בשום מחלקה אחרת.

אורלי לוי אבקסיס: הוא בחוסר מאד מאד גדול ואותן אחיות שנדרשות לעשות את ההשלמה של ההתמחות-על כיצד לטפל באותם תינוקות במצבי חירום כאלה, נדרשות לעשות את זה מהכיס הפרטי שלהן.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו תגיד לי – אישה, אם לילדים - -

אילנה כהן: שמרוויחה 8,000 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: גם צריכה לשלם על זה וגם צריכה להיות במשמרת 24/7 כולל שבתות, כיפור וכדומה.

אורלי לוי אבקסיס: אין מספיק אחיות וגם פורשות באמצע בגלל הקושי הרגשי והמאמץ הפיזי.

אורלי לוי אבקסיס: למה הן לא מתוגמלות?

אורלי לוי אבקסיס: איך אנחנו מושכים כוח עבודה טוב ואיכותי שיבטיח את הדברים האלה?

אורלי לוי אבקסיס: אני חושבת שראוי לדון בזה גם היום.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: חברת הכנסת גרמן, סקירה על תקופתך כי הוצאתי חומרים אבל זה עד 2013.

יעל גרמן: קודם כל אני מברכת על הדיון ואני מברכת את חברת הכנסת אורלי לוי, שיוזמת את הנושא הזה שנים רבות.

מאיר כהן: חברת הכנסת אורלי לוי, זה היה הדיון שלה.

מאיר כהן: היא יזמה את הדיון.

מאיר כהן: את נשמעת כמתמחה בנושא.

אילנה כהן: חבל על הזמן, חבל על הזמן.

יעל גרמן: מתמחה לניאונטולוגיה בילודים.

יעל גרמן: אני חושבת שמערכת הבריאות שלנו היא מערכת מצוינת והנתונים מוכיחים, ובאמת יש לנו במה להתגאות.

יעל גרמן: מבחינת הנתונים הממשיים, קודם כל מה שאנחנו יודעים על תוחלת החיים ועל תמותת תינוקות.

יעל גרמן: אבל כשאנחנו מגיעים לפגים אנחנו מוצאים נתונים שונים לחלוטין ומאד מאד מדאיגים.

יעל גרמן: ואם בתמותת תינוקות אנחנו יכולים לראות שהגרף הולך ויורד, הרי שבתמותת ילודים, בתמותת פגים אנחנו לא נמצאים במקום טוב.

יעל גרמן: לא במקום תחתון אבל לא במקום טוב.

יעל גרמן: סיפרה אורלי על התכנית, שאנחנו קוראים לה "תכנית הכוכבים".

יעל גרמן: באמת, רוני גמזו עיבד יחד עם ארגון הניאונטולוגים וכמובן, יחד עם האוצר.

יעל גרמן: האוצר הקצה לזה 80 מיליון שקל בארבע שנים.

יעל גרמן: זה התחיל ב-2013, 2014, 2015 ו-2016.

יעל גרמן: צריך לוודא שבאמת ב-2015 קיבלו את ה-20 מיליון ושב-2016 עומדים לקבל את ה-20 מיליון האחרונים.

יעל גרמן: צריך לדאוג לכך שיהיה המשך לתכנית הזו.

יעל גרמן: התכנית הזו היא תכנית של תמריצים, שבאה ומציבה יעדים לפגיות.

יעל גרמן: מי שעומד ביעדים או יותר מזה, מקבל כסף.

יעל גרמן: מקבל תמריץ כספי לפגייה.

יעל גרמן: אני ראיתי עוד ב-2014, לפני שסיימתי את תפקידי, איך פגיות, גם בסורוקה וגם במקומות נוספים, השקיעו את הכסף במקום המתאים.

יעל גרמן: צריך להבין שהתמותה בפגיות נובעת מזיהומים.

יעל גרמן: אנחנו יודעים שיש לנו בעיה של זיהומים בבתי החולים בכלל ובפגיות בפרט.

יעל גרמן: וכדי שנוכל להילחם בזיהומים, אנחנו צריכים לדאוג לכך שנפתור את בעיית הצפיפות.

יעל גרמן: התקן, אם אני זוכרת, הוא מטר וחצי מרחק בין עריסה לעריסה וכאשר אתה נכנס היום לפגיות אתה לא תמצא את זה.

יעל גרמן: אולי בפגיות במקומות יוצאי דופן.

יעל גרמן: בדרך כלל אתה תמצא צפיפות גדולה, מחסור בכוח אדם.

יעל גרמן: המחסור באחיות הוא קריטי.

יעל גרמן: ממש קריטי.

יעל גרמן: שתי הבעיות האלה מתורגמות לכסף.

יעל גרמן: אם יהיו כספים אפשר יהיה להשקיע, להרחיב את הפגיות ולהוסיף כוח אדם.

יעל גרמן: אין לי ספק שאפשר יהיה לקבל נתונים.

יעל גרמן: ארנון, הנתונים של מוות בפגיות משתפרים בשנתיים האחרונות?

מאיר כהן: תכף אנחנו נשמע, חברת הכנסת גרמן.

מאיר כהן: כשתסיימי את דברייך אנחנו נשמע.

יעל גרמן: אני רוצה לנצל את ההזדמנות ובאמת לקרוא, קודם כל, להמשיך ולהשקיע.

יעל גרמן: אין שום סיבה שמערכת הבריאות המפוארת שלנו לא תצטיין גם בתחום הזה.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: אני רוצה לשמוע את ד"ר מערוף ואני אתן אחר כך זמן לחברת הכנסת אורלי לוי אבקסיס.

עבדאללה אבו מערוף: אני מצטרף לברכות.

עבדאללה אבו מערוף: באמת היום הזה הוא יום מיוחד וחשוב מאד, שבאמת דן בעניין הפג.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא אדבר הרבה ולצערי הרב, אני מאד מצטער ומבקש את סליחתכם, שאני חייב לצאת.

עבדאללה אבו מערוף: היום במליאה נדבר על זה גם עם חברת הכנסת אורלי לוי.

עבדאללה אבו מערוף: יש דיון במליאה.

עבדאללה אבו מערוף: אני אתייחס גם לעניין של אחרי השחרור מבית החולים.

עבדאללה אבו מערוף: אנחנו גם עם משרד הבריאות ואנחנו חייבים למצוא משאבים בעניין הטיפול אחרי, המעקב, הפיזיותרפיה והדיאטניות.

עבדאללה אבו מערוף: זה חשוב ועד גיל שנתיים יש הרבה ליקויים בעניין הזה.

עבדאללה אבו מערוף: מאד חשוב לנו שהרופאים, משרד הבריאות ומשרד הרווחה יהיו מעורבים.

עבדאללה אבו מערוף: יש חומר רב על זה ואנחנו יודעים שיש הרבה מה לשפר וצריך באמת לשפר.

עבדאללה אבו מערוף: דוגמה אחת, אנחנו יודעים שיש אחות אחת על 4 עד 8 פגים טיפול נמרץ.

עבדאללה אבו מערוף: מונשמים באינקובטורים.

עבדאללה אבו מערוף: צריכה להיות אחות לכל פג, ואני לא מדבר על כוח עזר, שגם בו יש ליקוי.

עבדאללה אבו מערוף: בסך הכל יש 115 רופאים ניאונטולוגים ו-800 אחיות.

עבדאללה אבו מערוף: זה הכול.

עבדאללה אבו מערוף: יש הרבה הרבה מה לשפר ונכון שהתחלנו וחברת הכנסת יעל גרמן נקטה ביוזמה מבורכת.

עבדאללה אבו מערוף: אני אומר את זה לא בגלל שהיא על-ידי, וחבל שהיא לא ממשיכה את העבודה שבה היא התחילה במשרד הבריאות, אבל זה כבר עניין פוליטי.

עבדאללה אבו מערוף: לכן אנחנו כולנו ביחד נפעל בכל הדרכים שצריך כדי לשפר את העניין.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אורלי, רצית להוסיף נקודה אחת בקצרה.

אורלי לוי אבקסיס: ראשית, אני לא אצא ידי חובתי אם לא אומר תודה גם לליצמן, שבאמת עשה עבודה נהדרת גם בכנסת השמונה-עשרה.

אורלי לוי אבקסיס: שם התחלנו בעצם את יום הפג הבינלאומי.

אורלי לוי אבקסיס: שם התחלנו את כל הנושאים והתכניות.

אורלי לוי אבקסיס: אני שמחה שגם יעל היתה, הנושאים האלה נשארו גם על השולחן.

אורלי לוי אבקסיס: יש שני נושאים חשובים שלא נתנו את דעתנו עליהם ובמצב חירום חייבים לתת עליהם את הדעת.

אורלי לוי אבקסיס: אתה לא יודע מה קורה בפגיות כאשר יש אזעקות.

אורלי לוי אבקסיס: הפגיות ברובן לא ממוגנות.

אורלי לוי אבקסיס: הורים נשכבים על האינקובטורים.

אורלי לוי אבקסיס: הורים מושכים את הפגים הזעירים, תולשים אותם מהמכשירים ורצים אתם למקום מוגן.

מאיר כהן: נדמה לי שב"צוק איתן" קמה צעקה בברזילי ובסורוקה.

אורלי לוי אבקסיס: אני הייתי שם בזמן שהיתה אזעקה וד"ר מולי צנגן יספר לכם איך העבירו אותם לתוך מקלטים.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא המקום הכי סטרילי בעולם, לא התנאים הכי טובים.

אורלי לוי אבקסיס: היו שם הורים היסטריים, שרוצים לעשות כל אשר לאל ידם כדי להציל את הרך הנולד הזה.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא נורמלי, זה לא הגיוני שהמדינה תפקיר ככה את העוללים האלה, עם הפחד הנורא גדול של ההורים.

אורלי לוי אבקסיס: בזה חייבים לטפל.

אורלי לוי אבקסיס: הטיפול בקהילה – התחיל ודיבר חבר הכנסת על כך שכאשר הם יוצאים מבתי החולים, פתאום הטיפול בקהילה הוא לא טיפול מותאם.

אורלי לוי אבקסיס: חסרים ניאונטולוגים בקהילה וחסרה שם תכנית עבודה.

מאיר כהן: תודה רבה, חברת הכנסת אורלי לוי.

מאיר כהן: אנשי משרד הבריאות, אני רוצה שלושה דברים לשאול אתכם, ואנא, תתייחסו בדברים שלכם.

מאיר כהן: האחד, החלטת ממשלה ב-27 בפברואר 2011.

מאיר כהן: נאמר שמ-2011 ועד 2016 יתווספו לבתי החולים לכל הפחות 80 מיטות בשנה.

מאיר כהן: האם החלטת הממשלה מיושמת?

מאיר כהן: הדבר השני שאני מבקש לדעת הוא האם השינוי בקבלת ההחלטה או השינוי הוא בהגדרה.

מאיר כהן: במשרד הבריאות, פג הוא על-פי שבוע הלידה.

מאיר כהן: בביטוח הלאומי הוא על-פי משקל הילוד.

מאיר כהן: האם אי ההסדרה הזה מפריע לכם בהקצאת משאבים או בטיפול בסוגיה הזאת?

מאיר כהן: בבקשה, אדוני.

<פרופ' ארנון אפק: קודם כל, תודה רבה ובאמת תודה רבה לכנסת שמקיימת את הדיונים האלה.

<פרופ' ארנון אפק: אני חושב שעצם קיומם הביא באמת למיקוד בנושא הזה ולשיפור גדול.

<פרופ' ארנון אפק: תמיד יש עוד מה לעשות ואני בטוח שגם מכאן נצא עם משימות להמשך העבודה.

מאיר כהן: ארנון, כדי שנספיק לשמוע את האנשים, חמש דקות יספיקו לך?

<ארנון אפק: קצת יותר.

מאיר כהן: וחצי.

<ארנון אפק: אני אעשה את זה בזריזות.

<ארנון אפק: בגדול יש לנו במדינת ישראל, ברוך השם, מספר רב מאד של לידות.

<ארנון אפק: הפריון במדינת ישראל הוא פריון גבוה, שונה מכל מדינות המערב.

מאיר כהן: חמסה חמסה.

<ארנון אפק: יש לנו הרבה מאד IVF מתוך תפיסה תרבותית של זכות המשפחה שיהיו לה ילדים, ואנחנו לא מגבילים את זה.

<ארנון אפק: יש לנו 28 פגיות ויש לנו כ-142 ניאונטולוגים פעילים, שזה מקצוע במצוקה, כפי שכבר נאמר.

מאיר כהן: סליחה שאני מפריע, כמה טיפול נמרץ יש ב-28 הפגיות?

<שמואל צנגן: ברגע שזה פגייה, זה מוגדר כטיפול נמרץ בילוד.

אורלי לוי אבקסיס: גם אם יש מיטה, אין לה התקן הנדרש לכוח האדם.

<ארנון אפק: אתם יכולים לראות ששיעור הפגים נמצא בתהליך ירידה, למרות העלייה הברוכה במספר הלידות.

<ארנון אפק: זה כחלק מתהליכים רפואיים שאני חושב שהם נכונים ושקופים.

<ארנון אפק: כשיצאנו לדרך, ואלה הדברים שחברות הכנסת גרמן ולוי דיברו עליהם, עמדנו עם עומסים ואחוזי תפוסה מאד גבוהים בפגיות, חוסר משמעותי בכוח אדם, תשתית מאד מיושנת וחוסר תיאום ברציפות הטיפול בין הפגים לבין האשפוז בקהילה.

<ארנון אפק: אתה דיברת על זה, אדוני, ואני מיד אתייחס גם לזה.

<ארנון אפק: דבר ראשון, קבענו את הסטנדרטים המקצועיים בנושא הזה, עוד בתקופתי כראש מנהל רפואי, ובנינו מודל תמרוץ.

<ארנון אפק: מה החשיבות במודל הזה?

<ארנון אפק: המודל הזה שם על השולחן ומבצע תהליכים סדורים של מדידה, בקרה ואחר-כך תגמול בגין שיפור.

<ארנון אפק: בהתאם לאותו תהליך שבו מינינו – נמצא כאן מועאווייה, שהוא עושה בקרות יחד עם מולי ואנשיו בכל הפגיות בכל שנה כדי לראות מה המצב.

<ארנון אפק: שיהיה לנו סטטוס ונוכל לעקוב אחרי מה שקורה.

מאיר כהן: אני רוצה להסב את תשומת לבך – אני לא יודע למה מוחאים כפיים לזה, אבל אני סתם תוהה.

מאיר כהן: בהנחה שיש בית חולים במקום מסוים שמנהליו הם לא טובים, והוא לא עומד בסטנדרטים, בעצם כל התושבים מסביב סובלים.

מאיר כהן: בוא נניח שבבית הספר שלי היה אומר לי שר החינוך כך: אם אתה מורה לא טוב, אני לא אתן שעות לתלמידים שלך.

מאיר כהן: זה לא מפעל ייצור.

מאיר כהן: זה לא לייצר קופסאות טונה.

מאיר כהן: זה להתעסק עם אנשים.

<ארנון אפק: אני אסביר.

<ארנון אפק: ראשית, אתה צודק, אבל מה שקורה הוא שזה מאד חשוב למנהלי בתי החולים.

<ארנון אפק: הרי אין מנהלי בתי חולים שלא רוצים להשתפר.

<ארנון אפק: אתה צריך רק לכוון אותם ולתת להם את התמריץ הנכון.

<ארנון אפק: אני אגיד לכם איך עשינו את זה בצורה מתוחכמת.

<ארנון אפק: חשבתי שתשאלו אותי מה קורה במקומות היותר חלשים, שאין להם כסף.

<ארנון אפק: באמת, בשנה הראשונה בחלוקת 20 המיליון הראשונים, הלכנו על הסטטוס הקיים.

<ארנון אפק: בחלוקה השנייה כבר ראינו את השיפור ומי ששיפר קיבל על הדלתא הזו בונוס נוסף.

<ארנון אפק: בסופו של דבר, אתה כל היום משפר.

מאיר כהן: אורלי לוי אומרת: העשירים תמיד מתעשרים, לא?

<ארנון אפק: אבל כאן נתנו למי שהשתפר.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, יש פה ייצוג מאד יפה לפריפריה בחמשת המקומות הראשונים.

מאיר כהן: בסדר, אני יודע.

מאיר כהן: אני מגיב לנתונים בצפון.

<ארנון אפק: לראשונה, לכבוד הוועדה וכהערכה לתרומה שלכם, אנחנו מפרסמים לראשונה את תוצאות הבקרה של 2015.

<ארנון אפק: רבותי, אתם יכולים לראות כל אחד לפי א'-ב' באותה קבוצה.

מאיר כהן: אני מוסיף לך עוד דקה כדי לקרוא את שמות בתי החולים שנמצאים בקצה הפירמידה.

<ארנון אפק: מלמטה, שזה הבסיס – איכילוב, אל מוקסד, אסף הרופא, ביקור חולים, ברזילי, הלל יפה, הסהר האדום, הר הצופים, זיו, לניאדו, מעייני הישועה, נהריה, סורוקה, עין כרם והצרפתי בנצרת.

<ארנון אפק: קבוצת הטובים כוללת את האיטלקי, האנגלי, בני ציון.

מאיר כהן: מה הוא בסיס ביחס לטובים?

<ארנון אפק: עוד מעט אני אראה את השיפור.

<ארנון אפק: כל המערכת השתפרה.

מאיר כהן: זה בדיוק כמו "מספיק" ו"כמעט טוב".

אילנה כהן: זה כמו תכנית ריאליטי.

<ארנון אפק: רבותי, בסוף אנחנו רואים שכולם משתפרים אז אנחנו כבר בכיוון הנכון.

<ארנון אפק: וזאת הכוונה, שכולם ישתפרו.

<ארנון אפק: משנה לשנה אנחנו רוצים לראות שיפור אצל כולם.

<ארנון אפק: הטובים ביותר הם: העמק, כרמל, מאיר, פוריה ושיבא.

<ארנון אפק: אתם יכולים כבר לראות שיש שם בהחלט גם בתי חולים בפריפריה והם מובילים בכל הקטגוריות ומשתפרים.

מאיר כהן: גם שלושה בתי חולים בצפון.

מאיר כהן: מכובד.

<ארנון אפק: נכון.

<ארנון אפק: אבל חלוקת המשאבים קצת שונה, כי היא לוקחת בחשבון את אלה שהשתפרו הכי הרבה.

<ארנון אפק: אתם יכולים לראות, למשל, שהאיטלקי בנצרת, שהשתפר מאד מאד, ושערי צדק שמאד התקדם – רבותי, אני לא יודע כמה מכם יודעים שבשערי צדק יש 20,000 לידות.

<ארנון אפק: זהו אחד מבתי החולים לנשים, יולדות ומיילדות הגדולים בעולם.

<ארנון אפק: הנה, הם נתנו פוש אדיר קדימה.

מאיר כהן: כמה יש בסורוקה?

<ארנון אפק: 15,000 לידות.

<ארנון אפק: זה גם הרבה מאד.

<ארנון אפק: אתם יכולים לראות שבסוף, המודל הזה גם מקדם שיפור ונותן תמריץ.

<ארנון אפק: אגב, גם שיבא שלא היה מהטובים ביותר בשנה שעברה, עצם העובדה שהם שמעו – אילנה יכולה להעיד לגבי זה שלא תמיד בעבר זה היה בראש מעייניהם.

אורלי לוי אבקסיס: כי הם גם נמדדים.

אורלי לוי אבקסיס: הם יודעים שהמדידה הזאת גם תתפרסם ותביא את התגמול בצד.

אורלי לוי אבקסיס: זה גורם להם להתאמץ יותר.

<ארנון אפק: נכון.

<ארנון אפק: והנה, היום הם נמצאים בקטגוריה הכי גבוהה.

<ארנון אפק: אנחנו רוצים שגם בעתיד כל המערכת תשתפר.

<ארנון אפק: המבחן שלנו, אגב, הוא בכך שכל המערכת תשתפר.

<ארנון אפק: שגם הבסיס יילך ויעלה.

יעל גרמן: אתה יכול להראות לנו את הפרמטרים, מה השתפר?

יעל גרמן: אני רוצה באופן ספציפי את מספר מקרי המוות.

<ארנון אפק: בסדר, אנחנו נבקש בינתיים לבדוק את הדבר הזה.

מאיר כהן: ארנון, עוד שתי דקות נותרו לך.

מאיר כהן: אנחנו מנסים לשמוע גם את השאר.

<ארנון אפק: אוקיי.

<ארנון אפק: מה היה לנו?

<ארנון אפק: קודם כל, היתה ירידה של 43% באירועי הזיהומים.

<ארנון אפק: אני חושב שזה חלק מהשיפור בתוך המערכת.

<ארנון אפק: נוספו לנו חמישים תקני אחיות חדשות.

<ארנון אפק: אילנה תגיד לי שזה לא מספיק.

<ארנון אפק: את רואה?

<ארנון אפק: אני כבר מכיר אותך.

אילנה כהן: ההפרש בין 3.5 ל-1.4 – תעשה את החשבון.

מאיר כהן: אילנה, תמשיכי בעבודת הקודש שלך וכל פעם תגידי שזה לא מספיק.

<ארנון אפק: הסמכת 75 אחיות בקורס על-בסיסי – עצם העובדה ששמנו את זה כפרמטר, אחיות שיעברו קורס על-בסיסי בניאונטולוגיה, כבר דחף את המערכת להעלות את הצד המקצועי שלה.

<ארנון אפק: 14 מתמחים חדשים בניאונטולוגיה, עוד תקנים למקצועות הבריאות, חדרי הנקה, תשתיות וכן הלאה.

<ארנון אפק: שאלת, חברת הכנסת גרמן – הנה המודל ובסוגריים אתם רואים את מודל 2015.

<ארנון אפק: אנחנו עושים את זה מודל דינמי כך שבשנה הבאה אנחנו הולכים להדגיש יותר את נושא האיכות, הכל בשיתוף פעולה עם מולי ועם אנשיו.

<ארנון אפק: זיהומים ואיכות יהוו 25% מהציון במודל.

<ארנון אפק: כוח האדם – אנחנו נוריד אותו קצת וגם את נושא התשתיות, כי השתפרנו בהן.

<ארנון אפק: אנחנו רוצים לראות יותר איכות ופחות זיהומים בתוך המערכת.

<ארנון אפק: אתם יכולים לראות קצת את השינויים בשטח.

<ארנון אפק: אני מאד שמח על כך.

<ארנון אפק: חלק מהדברים התחילו גם קודם וצריך להגיד את האמת, אבל ברגע שאתה שם משהו בפוקוס, ברגע שביחד עם האוצר אתה שם את זה ונותן את הכסף, תראו איך הדברים נראים אחרת.

יעל גרמן: תראה את הצפיפות.

<ארנון אפק: יש לנו עוד מה להשתפר.

<ארנון אפק: אתם צודקים לגבי המיגון ואגב, נשיא המדינה ביקש ספציפית מהאוצר לתת את הכסף למיגון, גם של ברזילי וגם של סורוקה, של הפגיות.

<ארנון אפק: השינוי בבית החולים כרמל.

<ארנון אפק: אתם יכולים לראות שהוא בתהליכי בינוי.

<ארנון אפק: לניאדו יוצא לדרך.

<ארנון אפק: אנחנו באמת באיזושהי תנופה במקום הזה ויש מה לעשות.

<ארנון אפק: עוד תשובה אחת לפני שאני מסיים, לחבר הכנסת אבו מערוף.

מאיר כהן: רבותי, הישיבה היא עד 15:10 ואני רוצה לשמוע אנשים שבאו במיוחד.

אורלי לוי אבקסיס: למה 15:10?

יעל גרמן: אני גם לא אוותר על מספר מקרי המוות כי זה קריטי.

<ארנון אפק: אנחנו בודקים בינתיים.

מאיר כהן: בסדר, עד 15:15.

מאיר כהן: ארנון, בבקשה.

<ארנון אפק: בשנה הבאה, אחד היעדים והמשימות של משרד הבריאות זה רצף הטיפול בין בתי חולים לקהילה, ואנחנו הולכים לעשות שחרור יזום.

<ארנון אפק: כלומר, לפני שהפג משתחרר, כבר עושים תיאום מול הקהילה בשחרור של ההורים.

אורלי לוי אבקסיס: צריך לבדוק את הסרגל.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: מולי צנגן, בבקשה, אדוני.

מאיר כהן: תציג את עצמך לפרוטוקול.

<שמואל צנגן: אני יושב-ראש האיגוד של הניאונטולוגים ואני גם מנהל הפגייה בברזילי.

<שמואל צנגן: רציתי קצת לתת נתונים למקד את הנושאים.

<שמואל צנגן: כמו שאתם רואים, נעשו דברים אבל יש עוד הרבה מה לעשות.

<שמואל צנגן: במדינת ישראל, תמותת הפגים מתחת למשקל של 1.5 קילו עומדת על 17%.

<שמואל צנגן: הנתון הזה לא השתנה, לצערי הרב, בעשר השנים האחרונות.

<שמואל צנגן: אנחנו תקועים על המספר הזה.

יעל גרמן: למה?

יעל גרמן: מה דעתך?

יעל גרמן: הזיהומים ירדו והצפיפות קטנה.

אורלי לוי אבקסיס: כוח אדם.

<שמואל צנגן: יש לנו פי 2 עד 4 יותר זיהומים, פי 2 יותר דימומים בחדרי המוח וסיבוכים נוירו-התפתחותיים.

<שמואל צנגן: עשינו מאמר משווה לאוסטרליה, קנדה, יפן, שבדיה, שוויצריה, ספרד ובריטניה, ולצערי הרב אנחנו לא נמצאים, בניגוד למודל התמריצים של הפגיות, לא היינו מקבלים בונוס.

מאיר כהן: אתה משבית את השמחה.

מאיר כהן: אני לא אומר את זה בציניות אלא באמת.

אורלי לוי אבקסיס: מכניס לפרופורציה.

מאיר כהן: עד לשמיעת דבריך באמת הייתי באיזו תחושה של התקדמות.

מאיר כהן: אתה מטיח בפנינו מציאות מאד קשה.

<שמואל צנגן: אני שם את המציאות.

מאיר כהן: בבקשה, אדוני, רק תנסה לגעת בסיבות למציאות הזאת.

<שמואל צנגן: הסיבות העיקריות למציאות, כפי שאנחנו רואים אותן – במאמר מוסגר אני רוצה להגיד שיש פעילות שנעשית.

<שמואל צנגן: חשוב מאד לשים את הפיל על השולחן, כדי שכולם יראו אותו.

<שמואל צנגן: הבעיה העיקרית היא המחסור בכוח אדם.

<שמואל צנגן: אני שמח שאילנה באה ומכבדת אותנו בנוכחותה.

<שמואל צנגן: היא בטח תוסיף.

<שמואל צנגן: המחסור הקריטי באחיות.

<שמואל צנגן: אם בכל המדינות שציינתי, על פג מונשם יש אחות אחת, אולי אחות על שני פגים, הרי במציאות שלנו יש אחות אחת על ארבעה עד שמונה פגים.

<שמואל צנגן: המצב הזה לא מאפשר לאחות לתכנן את הטיפול בתינוק כמו שצריך.

<שמואל צנגן: הרי היא צריכה לרוץ מאחד לשני.

<שמואל צנגן: הפגים האלה כל הזמן מורידים סטורציה.

<שמואל צנגן: הם דינמיים.

<שמואל צנגן: כל הזמן יש ירידה בדופק שלהם וצריך לטפל בהם.

<שמואל צנגן: האחיות פשוט לא מספיקות לתת את הטיפול המטבי לכל הפגים.

<שמואל צנגן: הן לא זמינות.

<שמואל צנגן: הן אחיות מצוינות, האחיות הכי טובות שיש לנו.

מאיר כהן: אדוני אומר שאחת הסיבות לתמותה היא חוסר כוח אדם.

<שמואל צנגן: כן, בהחלט.

<שמואל צנגן: האמירה היא חד-משמעית.

מאיר כהן: זאת אמירה קשה וחד-משמעית.

<שמואל צנגן: זה, לדעתי, מביא לכך שהסיכון לתמותה של פגים בארץ שלנו הוא פי 2 עד 4 ממדינות אחרות.

מאיר כהן: אני מודה לך, אבל זה איום ונורא.

<שמואל צנגן: זאת המציאות.

<שמואל צנגן: לא צריך להיכנס לפאניקה.

מאיר כהן: אף אחד לא נכנס לפאניקה, אבל תפקידנו להגיד שזה איום ונורא.

<שמואל צנגן: בהחלט.

<שמואל צנגן: בהחלט.

<שמואל צנגן: נוסיף לזה את נושא התשתיות.

מאיר כהן: חיי אדם.

<שמואל צנגן: נכון.

<שמואל צנגן: במקום שיהיה מרחק של מטר וחצי עד שניים בין האינקובטורים, המרחק הוא 80-60 סנטימטרים.

<שמואל צנגן: והרי לנו סיבות תשתיתיות שבהחלט מהוות, לדעתנו, את הסיבה העיקרית לתוצאות העגומות האלה.

<שמואל צנגן: חשוב להגיד שאנחנו לא מתבכיינים ועם מיעוט כוח האדם שלנו אנחנו נוקטים בפעולות לשיפור האיכות.

<שמואל צנגן: יש את הפרויקט שהאיגוד מוביל, שנקרא "לגעת באפס".

<שמואל צנגן: למרות המצב אנחנו מנסים להביא לשינוי תרבותי ולעשות את המקסימום שאפשר.

<שמואל צנגן: התוצאות, כפי שצוין פה, נותנות את אותותיהן.

<שמואל צנגן: גם זה הוצג, גם לרוני גמזו וגם בהמשך לארנון אפק.

<שמואל צנגן: הפרויקט הזה הוריד את הזיהומים הנרכשים ב-30%, אבל עדיין הזיהומים במדינת ישראל הם 18.9 לפגים מתחת לקילו וחצי, פי 2 עד 4 יותר.

<שמואל צנגן: כלומר, בעוד אנחנו משתפרים, חברינו משתפרים כפליים ויותר.

<שמואל צנגן: אנחנו עדיין נמצאים בפער.

מאיר כהן: מולי, תודה רבה אדוני.

מאיר כהן: הארת את עינינו.

מאיר כהן: אני אבקש מאלעד ממשרד האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: אם אפשר רק לרגע לשמוע את ההורים.

מאיר כהן: אנחנו נשמע את ההורים בהמשך.

מאיר כהן: העלה מולי טענה קשה מאד, שהיא בעצם טענה תקציבית.

מאיר כהן: אפשר להגיד כך, אילנה?

מאיר כהן: לא נותנים מספיק כסף.

אילנה כהן: כן, אבל אני תכף אתאר את זה.

מאיר כהן: האם היה שיח בתקציב האחרון סביב הוספת תקנים, שהם במיוחד לפגיות?

<אלעד מסאסא: יש סיכום של 11 תקנים שאני מכיר.

מאיר כהן: 11 תקנים?

<אלעד מסאסא: כן.

<אורן פרלסמן: מדובר על אחיות מומחיות.

<אלעד מסאסא: מדובר על 11 אחיות מומחיות.

אילנה כהן: זה לא קשור.

<אלעד מסאסא: אבל חוץ מזה אין תקינה מיוחדת לפגיות.

מאיר כהן: האם היתה דרישה ממשרד הבריאות לתוספת?

<אלעד מסאסא: לא שאני מכיר.

מאיר כהן: שתי עובדות קשות גילינו היום: האחת, יש תמותה.

<אלעד מסאסא: שינוי תקינה זה משהו שמעוגן בהסכם קיבוצי.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני רוצה לשמוע עוד מנהלי מחלקות ואחרי זה נעבור להורים.

מאיר כהן: אני רוצה לשמוע את ד"ר אריה סימונדס מבית חולים לניאדו, בבקשה, אדוני.

<אריה סימונדס: שלום, תודה רבה על היוזמה הזאת.

<אריה סימונדס: הנושא של הפגים מאד חשוב.

<אריה סימונדס: הוא מצוין בארץ ואני מודה לכם על הזמן שנתתם בשביל זה.

<אריה סימונדס: כמו ששמענו, אנחנו במצב קשה של מחסור בכוח אדם.

<אריה סימונדס: יש אנשים עם רצון, שממש נותנים את כל הלב שלהם.

<אריה סימונדס: יש צוות של רופאים, של אחיות ושל כוח אדם, שמשקיעים יום ולילה, שבתות, חגים והכול.

<אריה סימונדס: עם המשאבים שיש לנו אנחנו מנסים לעשות הכול, אבל יש בוודאי צורך להוסיף עוד תקנים לאחיות, עוד תקנים לרופאים, להוסיף יותר מתמחים ולהמשיך עם הדרך שאנחנו הולכים כדי ממש לשפר את המצב ולהגיע לתוצאות הכי טובות האפשריות, בשביל הפגים והילודים החולים שאנחנו מטפלים בהם.

מאיר כהן: תודה.

מאיר כהן: אתה מחזק את הדברים של מולי?

<אריה סימונדס: כן.

מאיר כהן: יש לכם בעיה של חוסר כוח אדם?

<אריה סימונדס: כן.

מאיר כהן: אתה רואה את הקשר הישיר בין בעיית התקינה לבין הדריכה במקום?

<אריה סימונדס: כן.

<אריה סימונדס: אני עבדתי בארצות הברית לפני זה וראיתי מה שהיחס בין הצוות לחולה שונה.

מאיר כהן: תודה רבה, אדוני.

מאיר כהן: אני רוצה לשמוע את ד"ר אורנה רימון מבית החולים קפלן.

<אורנה פלידל –רימון: אני חושבת שאחד הדברים שצריך לעשות, זה להשוות את התקינה של האחיות כמו שיש בטיפול נמרץ ילדים.

<אורנה פלידל –רימון: התקן שם הרבה יותר גבוה, מספר האחיות הרבה יותר גבוה ממה שאנחנו מקבלים כרגע.

מאיר כהן: סליחה, אני מבקש לחזור על הדברים.

מאיר כהן: לרגע התנתקתי.

<אורנה פלידל –רימון: אני חושבת שאחת הבעיות של מחסור באחיות אצלנו היא שהתקינה אצלנו לא מוכרת כטיפול נמרץ.

<אורנה פלידל –רימון: אם ילד בן חודש שוכב בטיפול נמרץ ילדים, התקינה של האחיות שם היא 3.5 אחיות למיטה.

<אורנה פלידל –רימון: לעומת זאת אצלנו, אם הוא יהיה בן חודש, אבל הוא נולד בשבוע ה-28, התקינה תהיה 1.4.

<אורנה פלידל –רימון: המקצוע מאד קשה.

<אורנה פלידל –רימון: האחיות עובדות מאד קשה.

<אורנה פלידל –רימון: זה לא מאפשר לאחיות האחראיות לתת להן שבת חופש.

<אורנה פלידל –רימון: הן עובדות שישה ימים בשבוע ולא מחזיקות מעמד.

<אורנה פלידל –רימון: אתה מכשיר צוות, הוא לא עומד בתנאי העבודה הקשים ופורש.

<אורנה פלידל –רימון: אנחנו כל הזמן מפגרים וכל הזמן מסתובבים סביב הזנב שלנו.

<אורנה פלידל –רימון: אין ספק שזה אחד הגורמים, כמו שציין מולי.

מאיר כהן: תודה רבה, גברתי.

מאיר כהן: אנחנו מבקשים לשמוע את דפנה חברוני, מבית חולים הר הצופים.

<דפנה חוורוני: הזעקה של האחיות הוצגה פה בפני כולם.

<דפנה חוורוני: אני רוצה באמת לחזק ולהצטרף.

<דפנה חוורוני: אחיות הפגייה הן אחיות מסורות, איכותיות ומקצועית.

<דפנה חוורוני: באמת, התוצאות הטובות הן תוצאה של העבודה המסורה שלהן.

<דפנה חוורוני: להכשיר אחות בפגייה כדי שתוכל להיות אחראית בטיפול נמרץ, לוקח כחמש שנים.

<דפנה חוורוני: זו הכשרה ארוכה מאד.

<דפנה חוורוני: ראשית, כמו שאמרה חברת הכנסת אורלי לוי, אנחנו מממנות בעצמנו את ההכשרות.

מאיר כהן: גברתי, שאלה אחת ברשותך.

מאיר כהן: כשאת מדברת על הכשרה, מי נקלט להכשרה, מי מממן את ההכשרה וכמה זמן זה לוקח במשך השבוע?

מאיר כהן: כמה ימים בשבוע צריכות האחיות לעזוב את המיטה ולהגיע להכשרה?

<דפנה חוורוני: ההכשרה היא תוך כדי העבודה.

<דפנה חוורוני: כל פגייה מצאה לעצמה תכנית אחרת.

מאיר כהן: אין סילבוס של משרד הבריאות או של האוניברסיטה?

<דפנה חוורוני: יש ארבע שנים של בית ספר לסיעוד, שאותו כל האחיות מסיימות.

<דפנה חוורוני: זו ההכשרה הבסיסית.

מאיר כהן: את דיברת על הכשרה של עוד חמש שנים טיפול נמרץ.

<דפנה חוורוני: מתוך זה יש שנה של קורס על-בסיסי לטיפול נמרץ.

<דפנה חוורוני: בדרך כלל אחות תצא לזה בין שנה לשנה וחצי אחרי שהיא הוכשרה במחלקה.

<דפנה חוורוני: בתוך ההכשרה הזאת היא אחות נוספת תקופות ארוכות.

מאיר כהן: מי מממן את ההכשרה הזאת?

<דפנה חוורוני: זה על חשבון המחלקה.

אורלי לוי אבקסיס: או האחיות.

<דפנה חוורוני: בשלב שבו אנחנו בתוך המחלקה, זאת הכשרה על חשבון המחלקה.

<דפנה חוורוני: כשהיא יוצאת לקורס על-בסיסי זה על חשבונה.

<דפנה חוורוני: יש בתי חולים שמשתתפים במעט, אבל לצערי משרד הבריאות בשנים האחרונות לא מממן בכלל.

<דפנה חוורוני: וזה חבל.

<דפנה חוורוני: משום שזה עולה הרבה כסף והאחות משקיעה הרבה מאד כדי להיות מוכשרת לטובת הפגים.

<דפנה חוורוני: גם אחר-כך התהליך מאד ארוך.

<דפנה חוורוני: התהליך קשה נפשית ופיזית.

<דפנה חוורוני: אני חושבת שהאחיות גם לא מתוגמלות כמו שצריך.

<דפנה חוורוני: אם אנחנו רוצים לפתח אותן עוד ואנחנו משקיעים המון בתכניות רבות, גם כדי להדריך את ההורים וגם כדי ליצור קשר עם הקהילה, זאת הכשרה מאד מאד גדולה, שנעשית בעיקר על חשבוננו.

מאיר כהן: תודה רבה, לך, גברתי.

מאיר כהן: תציגי את עצמך לפרוטוקול, בבקשה.

<רומי שחורי: אני יושבת-ראש עמותת לה"ב.

<רומי שחורי: אני אימא לפגה שנולדה לפני שש שנים בשבוע ה-29, 700 גרם.

מאיר כהן: סליחה, אבל אני עדיין מחכה לתשובה על ההסדרה בהגדרות הביטוח הלאומי, המשקל מול השבוע בהריון.

<רומי שחורי: היום הבת שלי כבר בת שש ועברנו כברת דרך.

<רומי שחורי: אני תמיד מתרגשת להגיע לכאן, וזאת כבר פעם שלישית שלי, כי אנחנו מדברים פה על פגים ועל ילדים, אבל בשבילנו אלה הילדים שלנו.

<רומי שחורי: בעצם, הפגייה היא סוג של ניפוץ חלום של הריון בריא ותקין.

<רומי שחורי: הילדים האלה מתחילים את החיים שלהם במצוקה מאד מאד גדולה.

<רומי שחורי: המצוקה של הצוותים והמצוקה של האחיות היא גם המצוקה של ההורים, בסופו של דבר.

מאיר כהן: "ניפוץ חלום" קראת לזה.

מאיר כהן: וואוו.

מאיר כהן: איזו הגדרה.

<רומי שחורי: אנחנו חווים את המצוקות של הרופאים והאחיות שעושים עבודת קודש.

<רומי שחורי: אין לנו אף ביקורת כלפיהם, אבל יום יום בפגייה אני הייתי עם הבת שלי 110 ימים.

<רומי שחורי: עברו שש שנים ואני עדיין זוכרת את זה כאילו זה היה עכשיו.

<רומי שחורי: המצוקות בפגיות, הזיהומים – הבת שלי עברה זיהום שנקרא נק – זאת דלקת במעי.

<רומי שחורי: בעקבותיה היא עברה ניתוחים ודרך מאד מאד ארוכה.

<רומי שחורי: כל הנושאים שעומדים היום על הפרק, כולם נוגעים לכל ההורים.

<רומי שחורי: אם זה המצוקה בפגיות, אם זה בנק חלב-אם, שיכול להיות שהיה מונע מהבת שלי לחלות בזיהום הזה במעי.

<רומי שחורי: גם אחרי שמשתחררים וכל הטיפול בקהילה – ההורים נאלצים לפעמים לעזוב מקומות עבודה.

<רומי שחורי: אני לא עבדתי שנתיים אחרי הפגייה.

<רומי שחורי: פשוט טיפלתי בבת שלי, בתיק הרפואי שלה.

<רומי שחורי: אף אחד לא הוביל אותי, אף אחד לא כיוון אותי למי צריך ללכת.

<רומי שחורי: פעמיים-שלוש בשבוע מעקבים.

<רומי שחורי: הפגות לא נגמרת כשיוצאים מהפגייה.

<רומי שחורי: זה ממשיך שנתיים וגם הלאה אחרי זה.

<רומי שחורי: מיגון פגיות – אני גרה בעוטף עזה, עכשיו בקיבוץ ארז.

<רומי שחורי: אז גרתי בקיבוץ נירים והבת שלי נולדה באיכילוב כי הפגיות בסורוקה ובברזילי היו סגורות לקבלת הורים נוספים.

<רומי שחורי: המיגון הוא גם הצלת חיים, אבל כשהורה צריך ללדת רחוק מהבית, אנחנו היינו צוחקים על זה ביני לבין בעלי, שנפשוט רגל לפני שנחזור הביתה.

<רומי שחורי: צריך לדאוג גם לפגה, שנמצאת בפגייה, וגם לכל התפעול סביב זה – נסיעות ארוכות הביתה.

מאיר כהן: רומי, מה שלום בתך היום?

<רומי שחורי: היא נהדרת.

<רומי שחורי: כבר בכיתה א'.

מאיר כהן: עם אימא כזאת – בטוח.

מאיר כהן: מה משקלה?

<רומי שחורי: תקין.

מאיר כהן: רציתי לספר לך שהבן הבכור שלי, יפתח, נולד במשקל 2 קילוגרם.

מאיר כהן: זה היה לפני 32 שנים.

מאיר כהן: היום הוא 1.90 מטר.

מאיר כהן: כזה בריון.

מאיר כהן: אני לא מאמין שפעם הוא היה כזה קטן.

<רומי שחורי: היא עדיין מתחת לאחוזון 3 בגובה, מתחת לגרף.

מאיר כהן: כל הדברים הטובים באים באריזות קטנות.

<רומי שחורי: היא בהחלט נהדרת ובזכותה אני יושבת-ראש העמותה כבר שלוש שנים.

<רומי שחורי: אנחנו עושים פה עבודה מדהימה בעמותה.

מאיר כהן: תודה רבה לך, רומי.

מאיר כהן: מרגש.

מאיר כהן: אני מבקש לשמוע את נעמי, אחות אחראית בפגייה בשניידר.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

מאיר כהן: נכנס לדיון חבר הכנסת אייכלר.

מאיר כהן: ברוך הבא, אדוני.

מאיר כהן: בבקשה, גברתי.

<נעמי אלכאוי: חשוב לי להשמיע את הדברים שלי.

מאיר כהן: את רשומה כאן.

מאיר כהן: היינו מגיעים אלייך או שלא, אבל טוב שהקדמת.

מאיר כהן: אני מבין שאתם הפגייה הגדולה ביותר.

<נעמי אלכאוי: נכון.

<נעמי אלכאוי: אני עובדת כ-35 שנה בפגייה של בית החולים שניידר.

<נעמי אלכאוי: מה שאני רואה הוא שאם אני לוקחת אחות אני מחזקת את דפנה.

<נעמי אלכאוי: אחות שסיימה ארבע שנים, לוקח עוד שנה להכשיר אותה לפגייה.

<נעמי אלכאוי: אם אני רוצה לשלוח אותה אחר-כך לקורס על מנת שתלמד הרבה מיומנויות, זה לוקח כמעט עוד שנה.

<נעמי אלכאוי: אז היא לומדת על חשבונה כי גם אם אני נותנת לה יום לימודים, אני לא יכולה בפועל לתת אותו כי היא אחת מהצוות.

<נעמי אלכאוי: בנוסף, יש לנו קורס הנקה.

<נעמי אלכאוי: יש מודעות מאד מאד גבוהה להנקה ויש לי יועצות הנקה, אבל הן צריכות לצאת כאחת מתוך שתי אחיות שמטפלות בחדר של 12 ילדים.

<נעמי אלכאוי: בנוסף, בגלל שאנחנו בית חולים שלישוני, אנחנו מקבלים המון ילדים מכל הארץ.

<נעמי אלכאוי: ילדים עם בעיות נוירולוגית, בעיות כירורגיות, בעיות לבביות וזה מצריך אותנו לטיפול מאד יסודי, מאד עמוק ועם המון צוות.

<נעמי אלכאוי: זה בלתי ניתן.

<נעמי אלכאוי: לפעמים אנחנו מגיעים למצב שזה בלתי ניתן.

מאיר כהן: סליחה, חברת הכנסת גרמן הולכת לשדולה.

מאיר כהן: שתבינו, הנושא כל-כך חשוב ומי שיוצא הוא רק בגלל שיש עכשיו דיון בשדולה או משהו מקביל.

מאיר כהן: מי שמגיע, מגיע מוועדות מקבילות.

מאיר כהן: חלילה, שלא תחשבו שהולכים לשתות קפה.

מאיר כהן: הנושא הוא חשוב מכדי שנצא.

מאיר כהן: בבקשה.

<נעמי אלכאוי: יש לנו רק שלושה חדרי טיפולים ויש שתי אחיות על עשרה ילדים, מתוכם לפחות שבעה מונשמים.

<נעמי אלכאוי: אם הם לא מונשמים, הם חולים מאד בבעיות לבביות מאד קשות או במחלות אחרות קשות.

<נעמי אלכאוי: אנחנו מעולם לא אמרנו "לא" לבית החולים.

מאיר כהן: כמה שנים את עובדת?

<נעמי אלכאוי: מגיל 19.

<נעמי אלכאוי: אני בת 59.

מאיר כהן: יש לך מרץ.

מאיר כהן: כל הכבוד.

מאיר כהן: ואיך שומרים על כזה מרץ בעבודה בפגייה?

<נעמי אלכאוי: אני אוהבת את הפגים.

<נעמי אלכאוי: הפגים הם בעצם העתיד שלנו.

מאיר כהן: במשפט אחד, מה הלקות הגדולה שאנחנו יכולים לעזור בה?

מאיר כהן: התקנים?

<נעמי אלכאוי: הקשר בין כוח אדם לזיהומים, בין כוח אדם לטיפול המטבי בפגים זה קשר ישיר.

<נעמי אלכאוי: גם לקהילה.

<נעמי אלכאוי: אנחנו עושים קשר עם הקהילה והתחלנו את זה לפני שנה.

<נעמי אלכאוי: זה קשר מאד ישיר וחייבים להרים אותו למעלה.

<נעמי אלכאוי: עוד דבר אחד חשוב, התמריץ.

<נעמי אלכאוי: איך אני אוכל לשכנע אחות לבוא לפגייה ולא למחלקה אחרת?

<נעמי אלכאוי: תודה רבה לכם.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: יש לנו עוד שתי דקות עד שאנחנו עוברים לסיכומים.

אילנה כהן: נראה לך שאני לא אדבר?

אורלי לוי אבקסיס: נראה לך שאנחנו נעבור ועדה בשקט בלי אילנה?

מאיר כהן: אילנה כהן, שימי לב.

מאיר כהן: אנחנו מסיימים בדיוק בשלוש ורבע.

מאיר כהן: בהנחה שאת תדברי לפחות שלוש דקות, לקחתי כבר מקדם פאניקה.

מאיר כהן: את תדברי, גברתי, אנחנו לא נוותר עלייך.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת לשעבר.

<שירי כלפון קרטין: אני מהוועד המנהל של עמותת לה"ב.

מאיר כהן: את מאותה עמותה של רומי?

<שירי כלפון קרטין: כן.

<שירי כלפון קרטין: וגם אני אימא לפגה בת שש.

<שירי כלפון קרטין: אני רציתי להדגיש גם את הנושא של המעקב של אחרי.

<שירי כלפון קרטין: זה התחום שבו אני עוסקת בעמותה, בשיתוף עם משרד הבריאות, המחלקה להתפתחות הילד.

<שירי כלפון קרטין: כל הפגים משתחררים ולא מקבלים רצף טיפול.

<שירי כלפון קרטין: הפגים שמשתחררים יש להם המון קשיים התפתחותיים אחר-כך.

<שירי כלפון קרטין: כמובן שבשנתיים הראשונות זה סוער.

מאיר כהן: זאת הערה חשובה מאד.

מאיר כהן: כשאת אומרת "רצף טיפול", למה את מתכוונת?

<שירי כלפון קרטין: אני מתכוונת לכך שברגע שהם יוצאים מהפגייה - - -

מאיר כהן: הם לא יוצאים ככל תינוק אחר.

מאיר כהן: הם לא צריכים לבוא פעם בשלושה חודשים אלא הרבה יותר.

<שירי כלפון קרטין: הם יוצאים עם תינוק שיש לו הרבה צרכים רפואיים והתפתחותיים.

<שירי כלפון קרטין: צריך לקדם, צריך לעזור להם עם זה.

<שירי כלפון קרטין: גם הפגים בכל שבוע – הפגים הצעירים יותר יש להם יותר קשיים.

<שירי כלפון קרטין: פגים עם סיבוכים, יש להם יותר קשיים.

<שירי כלפון קרטין: איגוד הניאונטולוגים עבד על חוזר מבורך ואנחנו נתקלים יום יום בקשיים של הורים לקבל טיפול מתאים ולקבל טיפול מהיר.

<שירי כלפון קרטין: דיברנו על זה בחוץ שכל אחד מאתנו יש לו הסיפור שלו, עם הפג הפרטי שלו ועם קשיי ההתפתחות.

<שירי כלפון קרטין: פג זה לא תינוק שנולד, יוצא מהפגייה והוא כמו תינוק רגיל.

מאיר כהן: כן, זה ברור לנו.

מאיר כהן: תודה, גברתי, זה ברור.

מאיר כהן: אני אמליץ ליושב-ראש הוועדה – אני לא יושב-ראש הוועדה – שנצטרך לקיים לפחות בכנס הזה עוד פגישה, ולא לחכות ליום הפג.

מאיר כהן: זה נראה לי הרבה יותר מורכב ואנחנו לא מספיק שומעים על זה.

מאיר כהן: אילנה כהן, גברתי, חברת הכנסת לשעבר, כך אומרים לי.

מאיר כהן: בבקשה.

אילנה כהן: קודם כל, אני מברכת על הפגישה שנעשית היום.

אילנה כהן: אני רוצה להגיד לכם שכל מי שנכנס לפגייה, לא צריך לדבר הרבה.

אילנה כהן: כשרואים את הפג הזה, עם כל הצנרת שמחוברת אליו, זה אומר הכול.

אילנה כהן: אני רוצה להסביר לכם שהתקינה נקבעה בשנת 1995, רבותי.

אילנה כהן: אז הפג היה ככה וכל שנה הפג יותר קטן, יותר קטן, יותר קטן.

אילנה כהן: באמת, בגלל הצוותים הרפואיים, האחיות והכול, באמת מצליחים לתת חיים לפגים.

מאיר כהן: אני רוצה לשאול משהו, ותענה לי, מולי.

מאיר כהן: בשנות התשעים היה קל להציל חייו של פג ששקל 600 גרם או 700 לעומת היום?

מאיר כהן: הבנת מה שאמרה אילנה.

<שמואל צנגן: אני מבין היטב.

<שמואל צנגן: גבול החיות הולך ויורד וההצלחות בעולם הולכות ומשתפרות.

<שמואל צנגן: ואנחנו נשארים מאחור.

אילנה כהן: מדוע אני אומרת את זה?

אילנה כהן: כי בשנת 1995 נקבע תקן לפגייה של 1.4.

אילנה כהן: אני ישבתי בהסכם של האחיות, כמובן.

אילנה כהן: אבל צריך להבין דבר אחד, ופה זה צריך להיות במשותף.

אילנה כהן: אני רוצה להיות ריאלית וגם שהאוצר ישמע אותי.

אילנה כהן: אתם יודעים במה זה תלוי?

אילנה כהן: בדבר אחד פשוט מאד – ברישיון בית החולים, במקום לרשום "פגייה", שירשמו "טיפול נמרץ בילוד".

אילנה כהן: נקודה.

אילנה כהן: ואז אין ספק, רבותי.

מאיר כהן: חזרי בבקשה על הצעתך.

מאיר כהן: תנסחי אותה.

אילנה כהן: אני יכולה לדבר מהיום ועד מחר, אבל בואו נהיה ריאליים אם אנחנו רוצים אכן לפתור את הבעיה הקריטית של מחסור בכוח אדם.

אילנה כהן: לפי מה מקבלים?

אילנה כהן: לפי רישיון בית החולים.

אילנה כהן: ואם ברישיון בית החולים רשום "פגייה", לא יעזרו פה כל הדיבורים וכל הוועדות.

אילנה כהן: נאדה, זירו, אפס.

אילנה כהן: אני אומרת לכם.

אילנה כהן: עד שהם לא ישנו ברישיון בית החולים וירשמו "טיפול נמרץ ילוד".

אילנה כהן: ואז מה ההבדל, רבותי?

אילנה כהן: במקום 1.4, 3.5 על שבע המיטות הראשונות.

אילנה כהן: זה שינוי מהותי, זה שינוי לאחיות הנפלאות האלה שעושות עבודת קודש.

אילנה כהן: ואז זה מונע הרבה דברים.

אילנה כהן: אני לא מזלזלת, חס וחלילה, בכל התמריצים והנקודות שכל אחד קיבל.

אילנה כהן: זה לא נותן פתרון.

אילנה כהן: שמישהו יבוא ויגיד לי כמה אחיות.

אילנה כהן: יש עוד דבר אחד שאתם צריכים להבין.

אילנה כהן: בעבר, גם כשהוסיפו אחיות לבתי החולים, שהיו מיועדות לפגיות, בית החולים שאב אותן למקומות אחרים.

מאיר כהן: שמעתי את זה בסקירה של חברת הכנסת אורלי לוי.

אילנה כהן: ודאי, אבל אני רוצה לחזור על זה.

אילנה כהן: לכן, התקציב חייב להיות צבוע למטרה.

אילנה כהן: נקודה.

אילנה כהן: תשנו את רישיון בית החולים.

אילנה כהן: אני אגיד לכם מדוע, כי שלחו המלצות ממשרד הבריאות לכל הפגיות, שהמקדמים שלהם יהיו 3.5 ואנשים רק חולמים על זה.

מאיר כהן: אילנה, תודה רבה.

מאיר כהן: הארת את עינינו.

מאיר כהן: תודה, יקירתי.

אורלי לוי אבקסיס: לצקת תוכן לאותם רישיונות.

מאיר כהן: תודה רבה.

מאיר כהן: חבר הכנסת אייכלר, התייחסות שלך בקצרה.

ישראל אייכלר: ממש בקצרה.

ישראל אייכלר: אני הגעתי לכאן בשעה שתיים לדיון, ולא ידעתי שיש איחור.

ישראל אייכלר: כששמעתי "פגיות" אמרתי: אלה נותנים חיים.

ישראל אייכלר: בתורה כתוב, הראשונים שהקדוש-ברוך-הוא בירך אותם כמביאות חיים "ותחיינה את הילדים" הן המיילדות העבריות.

ישראל אייכלר: הן מביאות חיים.

ישראל אייכלר: ויש לי מספיק ניסיון בבתי חולים וראיתי פגיות.

ישראל אייכלר: אמרתי שאני רוצה לכבד אותן ובאתי לשמוע מה הבעיות שלהן.

ישראל אייכלר: עכשיו אנחנו שומעים קצת ואני חושב שמה ששמענו עכשיו מחברת הכנסת לשעבר – נכנסת באות שנה כמוני, 2003.

אילנה כהן: נכון, שנינו יחד.

אילנה כהן: ישבנו גם קרוב אחד לשנייה.

ישראל אייכלר: נכון.

ישראל אייכלר: היא אמרה שפגים לא מקבלים טיפול נמרץ וזה דבר שלא נשמע בעיניי הגיוני.

ישראל אייכלר: למה הפג בפגייה?

ישראל אייכלר: כי הוא צריך טיפול נמרץ.

ישראל אייכלר: הוא לא יכול להיות בחדר תינוקות רגיל.

ישראל אייכלר: אני מקבל את מה שאומרת חברת הכנסת לשעבר אילנה כהן.

מאיר כהן: תודה, חבר הכנסת אייכלר.

מאיר כהן: אורלי, שתי דקות לרשותך, בבקשה.

מאיר כהן: ואחרי זה נעבור לסיכומים.

אורלי לוי אבקסיס: אני מודה לאדוני, היושב-ראש בפועל של הוועדה, על הדיון.

אורלי לוי אבקסיס: יש עוד הרבה נקודות ואני שמחה מאד שהכרזת שיהיה פה דיון המשך, ולא רק ביום הפג.

אורלי לוי אבקסיס: הייתי ממליצה לכל הוועדה לרדת ולהסתכל במו עינינו.

אורלי לוי אבקסיס: תאמין לי, כולם יהפכו להיות חיילים במלחמה הזו כי זו מלחמה על החיים ועל החיים של דור ההמשך.

אורלי לוי אבקסיס: אי אפשר לעבור לסדר-היום אם אנחנו לא מביאים שינוי אמיתי בכל מה שקשור לתקנון האחיות מול המיטות.

אורלי לוי אבקסיס: זה שתקראו למיטות האלה "מיטות טיפול נמרץ" אבל לא תצקו לתוכן תוכן, לא תביאו לשם את כוח האדם – תודה רבה, לא עשינו בזה כלום.

אורלי לוי אבקסיס: לא הגיוני שילד בטיפול נמרץ ילדים יקבל יותר אחיות סביב השעון וסביב המיטה וטיפול יותר.

אורלי לוי אבקסיס: האחיות האלה, אתה מעמיס עליהן גם את העניין הרגשי הזה, שאם הן לא הספיקו בגלל ששניים עשו בעיה, אחד גם חלילה וחס יכול לשלם בחיים שלו.

אורלי לוי אבקסיס: אני שוב רוצה לשים את עיקר העניין בנוגע לתמריצים.

אורלי לוי אבקסיס: התקנון של האחיות וההכשרה שלא צריכה לבוא על חשבונן של האחיות.

אורלי לוי אבקסיס: יש לנו אינטרס שהן ייצאו ללמוד את הקורסים הללו.

אורלי לוי אבקסיס: הטיפול בקהילה – לא הספקנו לגעת בזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני מקווה מאד שאתם תכריחו את הקופות להעסיק נאונטולוגים בקהילה במקום להריץ כל פעם את ההורים ביחד עם הילוד לבתי החולים.

אורלי לוי אבקסיס: כך אנחנו חושפים אותם לזיהומים נוספים בבתי החולים.

אורלי לוי אבקסיס: שיהיה טיפול אמיתי בקהילה ולהתאים את הסרגל של הילד הפג למה שמתאים לו, ולא לפי הסרגל של הילד הנורמטיבי.

אורלי לוי אבקסיס: אלה שתי קבוצות שונות לחלוטין וצריך להתאים להן גם את המסלול באופן שונה.

אורלי לוי אבקסיס: זה אומר שיצטרכו לתת יותר פרה-רפואי ויותר תזונאיות כי ההאכלה שלהם היא בדרך שונה ותזונה שונה, אבל גם הפיזיותרפיה.

אורלי לוי אבקסיס: זה, בסופו של דבר, קובע כמה הוא יצליח גם אחר-כך.

מאיר כהן: תודה רבה לך, חברת הכנסת אורלי לוי.

מאיר כהן: תודה רבה שיזמת את זה.

מאיר כהן: חשוב מאד שחברי כנסת יוזמים ימים כאלה ומעלים נושאים כאלה על שולחן הדיונים, ולא רק כמו שרואים אותנו מתווכחים אחד עם השני וזועקים בלילה, החרדים כנגד יש עתיד.

מאיר כהן: מעבר לזה יש הרבה מאד עבודה בכנסת ואני מברך על זה.

מאיר כהן: תודה רבה לכם.

מאיר כהן: שימו לב, חברים, הסיכומים הם אלה: הוועדה פונה למשרד הבריאות בבקשה לטפל במחסור התקינה של אחיות מומחיות בתחום.

מאיר כהן: אנחנו נשמע ויוזמן, אני מקווה, שר הבריאות.

אילנה כהן: סליחה, יש פה טעות.

אילנה כהן: יש מומחיות, אבל אלה לא האחיות שאנחנו צריכים.

אילנה כהן: זה משהו אחר.

מאיר כהן: אני יוצא מתוך הנחה שמשרד הבריאות לא מנסה לעשות - - -.

מאיר כהן: אנחנו לא נמצאים בהסתדרות.

מאיר כהן: אלה הסיכומים ואם מישהו חושב שהוא רוצה לשנות, להגיע לכאן למזכירות ואנחנו נקשיב לכם, אבל זה הסיכום.

מאיר כהן: אני חוזר.

מאיר כהן: 1.

מאיר כהן: הוועדה פונה למשרד הבריאות בבקשה לטפל במחסור של אחיות מומחיות בפגיות.

מאיר כהן: 2.

מאיר כהן: הוועדה שמעה כי חוסר כוח אדם גורם לתמותה.

מאיר כהן: אנחנו נעביר את זה מידית לשר הבריאות ונבקש את תגובתו אחרי ישיבה עם האנשים המקצועיים, אתך, ארנון, ועם מי שצריך.

מאיר כהן: להערכתי, זה הדבר הבולט ביותר שצריך לזעזע אותנו, את אלה שלא מומחים בתחום.

מאיר כהן: זאת אמירה שצריכה לזעזע את היושבים כאן ואת האזרחים במדינת ישראל.

מאיר כהן: 3.

מאיר כהן: לא הייתה דרישה לתקנים צבועים לנושא הזה בשנים 2016-2015.

מאיר כהן: כך אומר אלעד מהאוצר.

מאיר כהן: 4.

מאיר כהן: משרד הבריאות לא מממן הכשרה מקצועית וההכשרה נעשית על חשבון האחיות.

מאיר כהן: אנחנו דורשים, ארנון, להעביר את זה בבקשה לשר ולהתחיל לפחות לעשות תיקון ללקות הזאת.

מאיר כהן: 5.

מאיר כהן: לבקשתה של אורלי אנחנו מוסיפים מימון קורסי הכשרה על-בסיסיים.

מאיר כהן: היום המימון הוא עצמאי ובעצם זאת חזרה על מה שאמרנו.

מאיר כהן: 6.

מאיר כהן: הוספה למודל התמריצים – לצבוע את הכסף.

מאיר כהן: כסף שיהיה צבוע וכולם יידעו בדיוק מה הייעוד של הכסף.

מאיר כהן: גופים, קופות חולים או בתי חולים, לא יוכלו להשתמש בכסף שמיועד לפגיות, לדברים אחרים.

מאיר כהן: ארנון, אתה מכיר את מלחמתי הגדולה בקפיטציה לדרום.

מאיר כהן: זה בדיוק מה שצריך לעשות.

מאיר כהן: 7.

מאיר כהן: לפעול לרצף טיפולי בקהילה.

מאיר כהן: חבריי, אני לא קורא לכם מסכת מאיזה טקס.

מאיר כהן: אנחנו נודניקים.

מאיר כהן: זה יגיע למי שצריך להגיע ואנחנו נבוא לוודא שיש מעקב אחרי הדברים האלה.

מאיר כהן: 8.

מאיר כהן: משרד הבריאות אומר שבנק חלב-אם – הוצע מכרז ומימון כפי שהתחייב בעבר.

מאיר כהן: 9.

מאיר כהן: יש הצעה לתיקון נוסף בתקינת האחיות כך שברישיון בית החולים ייכתב "טיפול נמרץ לילוד" ולא "פגייה".

מאיר כהן: לא 1.4 אלא 3.5.

אילנה כהן: כפי שניתן בטיפול נמרץ.

מאיר כהן: חברים, אני רוצה להודות למזכירות הוועדה שחרגו מזמנן.

מאיר כהן: הן היו צריכות להיות כבר בבית ונשארו.

מאיר כהן: תודה רבה לכם.

מאיר כהן: חברים, אני רוצה להגיד מילה אחת לסיכום, שוב, תודה רבה לחברי הכנסת, תודה רבה לאורלי.

מאיר כהן: אני רוצה שתדעו, בסופו של דבר, זו העבודה האמיתית של הכנסת.

מאיר כהן: וככל שאנחנו נרבה וככל שאנחנו נעשה את הדברים האלה אנחנו באמת נצדיק את הקיום שלנו.

מאיר כהן: לכל הרופאים, לכל מנהלי המחלקות, לאחיות, להורים ולמשרד הבריאות, אנחנו גאים במה שאתם עושים.

מאיר כהן: אתה יודע, משרד הבריאות, משרד הרווחה והחינוך, מה שלא תעשה, תמיד יגידו שזה לא מספיק.

מאיר כהן: אבל זה נכון, זה לא מספיק.

מאיר כהן: אנחנו אף פעם לא עושים מספיק.

מאיר כהן: היו ברוכים, תודה רבה.

מאיר כהן: אני נועל את הישיבה.