ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 108, 2015-12-01 13:00

אלי אלאלוף: חברים, ברשותכם, על פי המלצה של חבר כנסת אילן גילאון, חברי, אנחנו מקיימים דיון על סכסוך עבודה שיש היום בין שתי עמותות והעובדים שמיוצגים על ידי כוח לעובדים.

אלי אלאלוף: נמצא איתנו גם חבר הכנסת עבדאללה אבו מערוף, שהנושא ודאי מעניין אותו, ונמצאים גם נציגי משרד הרווחה ואני מאוד ממליץ ששני הנציגים של ה - - - קודם כל ברוכים הבאים, יש פרוטוקול טכני שאני חייב לעמוד בו, היום התאריך הוא 1.12.2015, י"ט בכסלו תשע"ו, השעה 13:19 דקות, עומד לרשותנו דיון עד שעה 14:00.

אלי אלאלוף: זה שולחן חם, לא רק חדר חם.

אלי אלאלוף: אני מציע שעמותת ענ"ב תפתח ואחר כך עמותת אותות ואחר כך אני אבקש מחברים להתייחס.

אלי אלאלוף: מי בשם ענ"ב ידבר?

<שי שער: אני מנהלה של עמותת ענ"ב.

<שי שער: קיבלנו את חומר הרקע לוועדה.

<שי שער: בעמותת ענ"ב לפני למעלה משלוש שנים התארגנו העובדים לנציגות על ידי ארגון כוח לעובדים, נחתם הסכם קיבוצי לפני למעלה משלוש שנים, הסכם שבהחלט שיפר באופן ניכר, אני חושב שבמובן מסוים גם היווה מהפכה שנעשתה ביחד עם היחידה המקצועית במשרד הרווחה ויחד עם ארגון העובדים, והביא לשיפור ניכר גם בשכר העובדים, לכלל הסקטורים בעמותה, וגם נתן ביטחון תעסוקתי.

<שי שער: אני חושב שאני לא צריך להזכיר, אבל ברור שמדובר ב - - -

אילן גילאון: כשאתה מדבר על שיפור ניכר על מה אתה מדבר?

<שי שער: אני מדבר על סדר גודל של כמעט כ-30% שיפור בשכר העובדים.

אילן גילאון: אנחנו, חברי הכנסת, מבינים בלירות לא ב - - -

<שי שער: סדר גודל של 6 מיליון שקלים תוספת שניתנה בזמנו.

עבדאללה אבו מערוף: בהמשך לשאלתו, היה שכר פר שעה ושכר פר שעה ככה?

עבדאללה אבו מערוף: זה מה שהוא שואל.

<שי שער: שכר השעה של מדריך היה 24 שקלים לשעה וכיום השכר עומד על 31.7 שקלים לשעת ממוצעת של עבודת מדריך חינוכי.

<שי שער: בדרך כלל רוב שעות העבודה של המדריך - - -

אילן גילאון: מה הכשרתו של מדריך?

<שי שער: הכשרתו של המדריך החינוכי היא בעיקר, אגב, זה מופיע גם בחוק הפיקוח על המעונות, אם אני לא טועה, מדובר על 12 שנות לימוד והכשרה, וזה משהו שאנחנו עושים במהלך השנים האחרונות.

<שי שער: אני חושב שזה משהו שיש לנו עוד הרבה מה לשפר בתחום הזה, אבל ניתנת הכשרה תוך כדי עבודה.

<שי שער: מדריכים חינוכיים מלווים גם בהדרכות קבוצתיות, גם בהדרכות פרטניות.

<שי שער: כלל הסקטורים שלנו מקבלים - - -

אילן גילאון: איך זה מקביל לאנשי הדרכה או הוראה בתחום החינוך הבלתי פורמלי למשל?

אילן גילאון: אם אתה צריך להשוות.

<שי שער: מבחינת הכשרה?

אילן גילאון: נניח אנשים בהכשרה דומה בדרגים מקבילים בחברה למתנ"סים לדוגמה.

<שי שער: מבחינת ההכשרה.

<שי שער: אני לא יודע מה קיים בארגונים אחרים, אני יכול להגיד קודם כל לגבי השכר.

<שי שער: השכר, ואני לא מכיר את כל הארגונים, אבל בתוך עמי אני חי, השכר הוא שכר מהגבוהים בארגונים דומים לארגונים שלנו.

<שי שער: אגב, שלא ישתמע מהדברים שלי שמה שנקרא הגענו למנוחה ולנחלה, יש עוד מה לשפר גם בתחום הזה.

<שי שער: מבחינת ההכשרה, אני לא יודע מה קיים בארגונים אחרים, אבל - - -

אלי אלאלוף: כמה עובדים נמצאים במשבר הנוכחי?

<שי שער: אני מתייחס לעמותת ענ"ב, בעמותת ענ"ב יש כ-330 עובדים, בעמותת אותות - - -

<קריאה: קצת יותר מ-200.

<קריאה: אז כולה 520.

<שי שער: נגענו בעניין ההכשרה, אני חושב שיש מקום קצת להרחיב בעניין הזה.

<שי שער: דיברתי גם על המדריכים החינוכיים - - -

אלי אלאלוף: על זה יש משבר?

אלי אלאלוף: אני לא מאמין.

אלי אלאלוף: תלך לנקודות שעליהן יש משבר.

אילן גילאון: המשבר הוא על התגמול.

<שי שער: ההסכם הקיבוצי נחתם לתקופה של שלוש שנים, הוא הסתיים בסוף מרץ 2015.

<שי שער: אנחנו פנינו כבר מחודש נובמבר, כיוון שלא רצינו להגיע לתקופה סמוכה למועד סיומו של ההסכם הקיבוצי, פנינו לנציגות העובדים וביקשנו לקיים מפגשים אינטנסיביים ולהתקדם לקראת חתימתו של הסכם קיבוצי חדש, כי מה שעמד לנגד עינינו ואני משוכנע שגם מול נציגות העובדים, רצינו לשפר את השכר לכלל הסקטורים ולעשות מקצה שיפורים בהסכם הקיבוצי.

אלי אלאלוף: מצטרפת אלינו חברת הכנסת מיכל בירן.

<שי שער: אנחנו מקיימים משא ומתן כבר מחודש ינואר, רק בחודש יולי קיבלנו מנציגות העובדים את הדרישות שלהם לקראת הסכם קיבוצי חדש.

<שי שער: הגשנו הצעה משופרת מאוד לכלל הסקטורים בעמותה, בסדר גודל של כ-2 מיליון שקלים בשנה שמהווים כ-9% בממוצע לכל שנה בהסכם, כשנתנו דגשים לדברים שגם עניינו את נציגות העובדים, גם מבחינת הכרה בוותק למדריכים חינוכיים, שיפור לרכזי קבוצה, לרכזי הוסטלים, לעובדים סוציאליים.

<שי שער: ועדיין אנחנו מגיעים למצב של מבוי סתום ואי הסכמות בנוגע - - - אני יכול לצטט את הדברים שגם נאמרו על ידי נציגות העובדים, שיש התקדמות ויש התקדמות טובה - - -

אילן גילאון: הם ידברו פה.

<שי שער: אבל עדיין אנחנו לא - - -

אלי אלאלוף: מה המצב הנוכחי היום?

אלי אלאלוף: העובדים נמצאים בפעילות מלאה או בעיצומים?

<שי שער: כן.

<שי שער: בעמותת ענ"ב היו צעדים ארגוניים שננקטו בעמותת ענ"ב לפני כשלושה שבועות, ננקטו צעדים ארגוניים בשתי פעימות, פעם אחת היו לשלושה ימים.

<שי שער: ישבנו ויישבנו איזה שהוא סכסוך שהיה בינינו לבין נציגות העובדים ולאחר מכן צעדים ארגוניים שנמשכו כשבוע.

<שי שער: בשלב מסוים כשהם הוחרפו אנחנו פנינו לבית הדין, בית הדין קבע שאנחנו נקיים פגישות אינטנסיביות ביחד עם מגשרת ממשרד התמ"ת, עורכת הדין מירב הלוי.

<שי שער: קיימנו מספר פגישות, יש התקדמות, כרגע העובדים בעמותת ענ"ב עובדים ואנחנו קיימנו פגישה אחרונה ביום שני וביום חמישי הקרוב אנחנו אמורים להיפגש שוב פעם, כדי לראות איך אנחנו - - -

אילן גילאון: משרד הרווחה הוא מקור ההכנסה העיקרי?

<שי שער: משרד הרווחה הוא מקור ההכנסה העיקרי.

אילן גילאון: והוא עומד בהתחייבויותיו?

<שי שער: משרד הרווחה בהתחייבויות שלו מולנו עד עכשיו הוא עומד.

<שי שער: אנחנו רוצים כמובן גם לשפר את העניין הזה וכפועל יוצא לכך גם לשפר את היכולת - - -

אלי אלאלוף: אתה מרגיש שהשירות שאתה נותן לילד, או לילדה, או למטופל שלך, הוא ברמה שהיית רוצה?

<שי שער: אני חושב שיש רמה טובה, אני לא אומר את זה כקלישאה, אבל הכלי העיקרי שלנו לביצוע המטרות של העמותה זה העובדים של העמותה.

<שי שער: אנחנו משקיעים המון בעובדים.

<שי שער: אני אומר, לא הכול זה עניין של - - -

אלי אלאלוף: לא מעניין אותי, סליחה, בלי לפגוע בעובדים, הילד, המערכת קיימת בשביל הילד.

<קריאה: בלי עובדים אין טיפול בילד.

אלי אלאלוף: אתה מרגיש שאתה נותן שירות אופטימלי לילד?

<שי שער: תמיד יש מקום לשפר.

<שי שער: מכל הבחינות, במיוחד באוכלוסייה - - -

אלי אלאלוף: יש לכם הכנסות נוספות, לעמותה, לפעילות הזאת, שלא באמצעות משרד הרווחה?

מיכל בירן: מי עוד מממן אתכם?

אלי אלאלוף: אתה מגייס כסף?

<שי שער: אנחנו מגייסים כספים, לא מספיק - - -

אלי אלאלוף: באיזה פרופורציה?

<שי שער: 2%-3% מהתקציב שלנו מגויס מקרנות, מתורמים, אבל עיקר ההכנסות שלנו זה משרד הרווחה.

אלי אלאלוף: מה גובה המנהלה שלכם?

<שי שער: 2.8%.

אלי אלאלוף: יפה.

<שי שער: אני רק אוסיף עוד נקודה אחת.

<שי שער: דיברת על השירות שניתן.

<שי שער: בשנה האחרונה, ביחד עם היחידה המקצועית במשרד הרווחה, שופרה גם איכות הטיפול וגם המוגנות של החניכים בכל המסגרות, כיוון שיותר מדריכים או יותר עובדים נמצאים בכל נקודת זמן עם החניכים במסגרות מאשר היה בשנים קודמות.

אלי אלאלוף: בשם אותות, מי מדבר?

אלי אלאלוף: שם, תפקיד.

<תמר אלון: תמר אלון ואני מנהלת את העמותה.

<תמר אלון: אצלנו התהליך פחות או יותר היה זהה מבחינת הזמנים והתהליך של ההסכם הקיבוצי.

<תמר אלון: לפני שלוש וקצת שנים הגענו להסכם קיבוצי שגם הסתיים במרץ השנה, מאז אנחנו במשא ומתן וגם פחות או יותר עשינו איזה שהיא כברת דרך ונתנו תוספות - - -

אילן גילאון: העובדים שלכם מאוגדים כולם באותו מקום?

<תמר אלון: כן.

<תמר אלון: עשינו כברת דרך במהלך המשא ומתן, נתנו תוספות לסקטורים השונים.

<תמר אלון: כיום, אחרי התוספות שנתנו, בערך 10% נוסף בסך הכול, לכל סקטור זה שונה, אבל בסך הכול - - -

אלי אלאלוף: איך מצאתם תקציבים באמצע הדרך לשפר את רמת השכר?

<תמר אלון: יש לנו תקציבים שלפעמים נשאר במקום אחד, מעבירים למקום אחר.

<תמר אלון: אנחנו גם נתמודד, אנחנו נראה אחר כך את התוצאות של כל התוספות האלה ונראה איך אנחנו נתמודד עם זה, לכן אמרנו שאנחנו לא יכולים - - -

אלי אלאלוף: ואתם גם מגייסים אחוזים בודדים ככה?

<תמר אלון: כן, וזה גם גיוס - - -

אלי אלאלוף: כמה?

<תמר אלון: 3% עד 5%, לא יותר, וזה צבוע, בדרך כלל, בטח לא לשכר של כוח אדם, אלא לפרויקטים.

אלי אלאלוף: יותר על פיתוח.

<תמר אלון: כן, זה פרויקטים של הוסטלים.

אלי אלאלוף: וגובה המנהלה שלכם?

<תמר אלון: בערך 5%.

אלי אלאלוף: משרד הרווחה רוצה להתייחס?

<חנן פריצקי: משרד הרווחה קונה שירותים בסדר גודל של 6 מיליארד שקל אספקת שירותים בשירותי רווחה.

<חנן פריצקי: כל השירותים או רובם כמעט המוחלט של השירותים נעשה על ידי גופים או ציבוריים או פרטיים, או באמצעות רשויות מקומיות.

<חנן פריצקי: כל המודלים שלנו וכל השירותים שלנו מתומחרים, אנחנו מעבירים תקציב לעמותות או לגופים הרלוונטיים בהתאם לחוסים, אם זה במסגרת של 24/7 או במסגרות שונות אחרות, גם בקהילה וגם במסגרות תעסוקה.

<חנן פריצקי: אמרתי, כל השירותים שלנו מתומחרים, אנחנו בסופו של יום מתקשרים עם הגופים האלה, אנחנו עושים מכרזים, כל ההתקשרויות הן במכרז בהתאם למודלים שיש לנו.

<חנן פריצקי: אנחנו עובדים מול העמותות והגופים לאספקת שירותים.

אילן גילאון: במכרזים שאתם מוציאים יש התניה לגבי תנאי העובדים?

<חנן פריצקי: בקטע של תנאי העובדים, הם חייבים לעמוד בכל תנאי השכר בהתאם לחוקים הנוהגים.

<חנן פריצקי: מהבחינה הזאת אנחנו לא קובעים שכר של עובדים.

מיכל בירן: אם הם היו קובעים, אם זה היה בחוזים לא היה צריך את כל השיטה הזאת.

אילן גילאון: והשכר היה מקובל עליכם?

אילן גילאון: מה שעובדת סוציאלית מקבלת ומה שמדריך מקבל?

<חנן פריצקי: השינוי היחיד שהיה בקטע של עובדים סוציאליים זה שינוי חדש יחסית שנקבע עכשיו, שבו אנחנו על פי צו הרחבה צריכים לבדוק ולאשר את השכר של העובדים הסוציאליים.

<חנן פריצקי: לגבי כל העובדים האחרים המודלים שלנו מתומחרים על פי סוג של מודל ממוצע, כאשר כל - - -

אילן גילאון: אצלכם במשרד יש עובדים שבמעמדם דומים לעובדים אלה שהם עובדי העמותות?

אילן גילאון: שאתם לא קונים שירותים?

<חנן פריצקי: המקום היחידי שאנחנו לא קונים שירותים, אלא מפעילים בעצמנו, זה תשעה מעונות ממשלתיים לאדם עם פיגור שכלי, שם אנחנו מתעסקים עם סוג של התקשרות ישירה.

<חנן פריצקי: לגבי כל השאר, כל שאר השירותים, כל עשרות אלפי החוסים שנמצאים אצלנו, כולם נמצאים בתעריפים, במודלים והעבודה שלנו היא מול העמותות ומול ספקי השירותים כאשר כל הקשרים בין העובדים לבין העמותות או ספקי השירותים הם ביניהם.

אלי אלאלוף: מיכל?

מיכל בירן: אני אשמח.

אילן גילאון: את לא רוצה לתת לעובדים?

אילן גילאון: העובדים עוד לא דיברו.

מיכל בירן: מילה קטנה.

מיכל בירן: אין דרך לסובב את זה, החטא הקדמון כאן זה ההפרטה.

מיכל בירן: זה בסופו של דבר והסיבה היחידה שהמודל הזה פועל זה כדי שאתה תוכל להגיד שאתה לא יודע, שזה לא עניינך, אתה קנית שירותים, הם צריכים לעמוד בזה שלהם.

מיכל בירן: ככה השיטה עובדת, בג"צ אמר את זה, אמרו את זה כבר בתחומים אחרים נוספים, זה מאפשר לך לטעון את חוסר הידיעה ואת חוסר האחריות.

מיכל בירן: בסופו של דבר, אם אתה מתמחר את זה נמוך מדי, אז הם נתקעים בבעיה, מצד שני, עם כל הכבוד, אתם המעסיקים, אתם לא יכולים לעמוד בזה בצורה הוגנת?

מיכל בירן: אל תיגשו למכרז ואז המשרד יעמוד בפני עובדה מוגמרת שבתקציב שבו הוא מתמחר את זה זה לא שווה כלכלית למישהו לגשת.

מיכל בירן: בנוסף לזה יש פה ניצול ציני של זה שהעובדים שעובדים במקצועות האלה, יש להם אתוס ותחושת שליחות.

מיכל בירן: הרי עם כל הכבוד, רציונלית, לא משנה איך משחקים בזה, לא שווה לעבוד במה שאתם עובדים.

מיכל בירן: אני מסירה את הכובע.

מיכל בירן: אני, תעודת ההוראה שלי יושבת בארון כשהבנתי שאי אפשר לחיות מזה, אבל זה לא יכול להיות שהמדינה, אנחנו רואים את זה לא רק כאן, זה בכול, זה עובדים סוציאליים ומורים ועובדי משרד החוץ, יש סקטורים שלמים שהמדינה מנצלת ניצול ציני את זה שאנשים נמצאים שם מתחושת שליחות ואכפת להם מהאנשים שהם מטפלים בהם.

מיכל בירן: הדבר הזה גם גוזר עליהם בצעדים ארגוניים להיות כל כך זהירים מכיוון שאכפת להם מהחוסים ואכפת להם - - - עכשיו גם מנצלים צינית את זה שהם לא באמת יכולים להוריד את השאלטר ויכול להיות שגם אם הם יורידו את השאלטר יכול להיות שלאף אחד לא יהיה אכפת, שזה בכלל בעיה אחרת.

מיכל בירן: אנחנו, שיושבים כאן, לא רוצים שהם יורידו את השאלטר.

מיכל בירן: אנחנו רוצים שהבעיות ייפתרו כן בצורה דיאלוגית, אבל גם אי אפשר שמקיימים דיונים וזה כל כך הרבה זמן, את אומרת ממרץ, אנחנו עכשיו בדצמבר, אני מצטערת, זה לא זמן סביר ואני הייתי רוצה לראות התקדמות יותר מהירה.

אלי אלאלוף: אני קיבלתי שתי פניות משני עובדים, הראשון ברשימה זה מאג'ד מוסא.

אלי אלאלוף: זה מקובל ביניכם?

אלי אלאלוף: שלא יגידו שאני בוחר.

אלי אלאלוף: תבחרו לעצמכם מי הדוברים.

אילן גילאון: תבחרו לעצמכם את ההנהגה, אל תעשו טעות.

אלי אלאלוף: מי מדבר?

<אלברט סופר: אלברט סופר.

אלי אלאלוף: לאיזה עמותה אתה שייך?

<אלברט סופר: עמותת ענ"ב.

אלי אלאלוף: ומאג'ד מוסא?

<אלברט סופר: גם מעמותת ענ"ב, אנחנו כחברי הנהגה מייצגים את העובדים של שתי העמותות, גם ענ"ב וגם אותות.

אלי אלאלוף: יש לי רק בקשה.

אלי אלאלוף: אני תמיד מזדהה עם הדברים של חברת הכנסת מיכל בירן.

מיכל בירן: לרוב.

אלי אלאלוף: עובדה שאנחנו מצליחים אפילו להצביע ביחד.

אלי אלאלוף: לא במליאה, שלא יהיו טעויות.

אלי אלאלוף: אנחנו התכנסנו כדי לנסות להתמודד ולעזור לכם לפתור את הבעיה שלכם, לא את הבעיות המהותיות של המשק הישראלי ושל העסקת העובדים במדינה.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים לצאת מפה עם הצעות קונקרטיות עבורכם, עבור המשבר הזה שנאמר שמנצלים, ואני מסכים, את המסירות שלכם ואת הרגשת השליחות שלכם ושלא תעזבו את הילדים.

אלי אלאלוף: אבל בבקשה תבואו רק לנושא שלכם.

אילן גילאון: הוא התכוון שלא תדבר על הפרטה, על קפיטליזם.

<אלברט סופר: חברת הכנסת מיכל בירן אמרה את זה.

<אלברט סופר: אני אדבר קצת ככה מהמקום שלי גם כמדריך שעובד כ-11 שנים בעמותת ענ"ב, עבדתי במעון מצפה ים כ-8.5 שנים והיום במעון נווה חורש, במעון לאבחון בחדרה, וגם כמי שהיה מתחילת הדרך בהקמת איגוד העובדים שלנו.

<אלברט סופר: אני רק אספר באופן אישי שבאמת הדילמה שלי הייתה אם להמשיך בעבודה הזאת או לחפש פרנסה אחרת בה אני אוכל לדאוג קצת יותר טוב לארבעת ילדיי, מכיוון שגם אני הופך להיות אדם בסיכון עם ילדים בסיכון.

<אלברט סופר: הבחירה שלי בסופו של דבר הייתה לנסות כן לעשות משהו בתוך הארגון שלנו.

<אלברט סופר: ביחד עם עוד עשרה חברים מופלאים הצלחנו להקים את ועד העובדים הזה, שזה בהחלט, אני מסכים עם שי, היה סוג של מהלך היסטורי.

<אלברט סופר: אני יכול להגיד ככה, אכן היה שיפור לפני ארבע שנים, שהוא מבחינתנו היה איזה שהוא קש שהצלחנו לנשום דרכו קצת אוויר, השכר עלה מ-24 שקלים ל-28 שקלים.

<אלברט סופר: שמישהו יספר לי איך מסתדרים עם זה.

אילן גילאון: כמה זה בסוף החודש, בכמה זה מסתכם?

<אלברט סופר: זה תלוי גם כמה משמרות.

<אלברט סופר: היום, אם אני מדבר על היום, זה משהו בין 6,000 שקל, לפעמים פחות, 6,500 שקל ואם אתה ממש הרבה משמרות אתה יכול גם קצת יותר.

<אלברט סופר: בשורה התחתונה אנחנו עושים לילות, כשבלילות השכר הוא שכר מינימום, שזה גם היה שיפור לעומת מה שהיה קודם.

<אלברט סופר: אני רוצה לספר באופן הכי פשוט איך המשבר שלנו ואיך העבודה שאנחנו עושים נוגעת לבני הנוער באופן ישיר.

<אלברט סופר: מה שקורה היום, מה זה היום?

<אלברט סופר: כל השנים האחרונות, כל השנים שאני עובד בעמותה, יש מחסור עצום בעובדים.

<אלברט סופר: רק בשנה האחרונה עזבו עשרות עובדים, גם את מעון צופיה, גם את מעון מצפה ים ומקומות אחרים.

<אלברט סופר: אין קליטה של נערים במרחב המגן של מצפה ים בגלל שהיה שם מרד של נערים שהכו מדריכים ומדריכות.

<אלברט סופר: אתמול התקשרה אליי מדריכה מבית הנער, שזה מעון בשרון, לספר לי שהיא חטפה אגרוף באף ונער שבר לה את האף והיא הייתה צריכה ללכת למיון והיא שואלת אותי מה עושים במצב כזה, האם יש ביטוח/אין ביטוח.

<אלברט סופר: וכל זה בשביל שכר של 28 שקל בשעה, או שכר של 5,000 או 6,000 שקל בחודש.

אלי אלאלוף: אנחנו קודם קיבלנו דיווח שזה 31 פסיק משהו.

<אלברט סופר: ה-31 הממוצע הזה זה בגלל שיש שעות מ-16:00 עד שעה 22:00 במעונות עצמם, שמקבלים בהם 20% תוספת על שכר הבסיס.

<אלברט סופר: אלא מה?

<אלברט סופר: שבלילה כמו שאמרתי, אנחנו מרוויחים 25 שקלים ובבוקר שלמחרת, כשאנחנו קמים עם הנערים, מ-6:00 עד 9:00 בבוקר, שלוש השעות האלה הן שוב 28 שקלים.

<אלברט סופר: כך שזה ממוצע מאוד - - - וגם, סליחה, עם כל הכבוד 31 שקלים או 32 שקלים לעבודה מהסוג הזה, אם זה מה שהמדינה חושבת שזה מה שמגיע לנערים האלה אז זה המצב שנוצר.

<אלברט סופר: יש מצב שנערים נמצאים בתנאי מעצר, שלא יכולים לעבור ממסגרת למסגרת, שנתקעים אצלנו, אנחנו מעון לאבחון והסתכלות, אנחנו מעבירים נערים שמגיעים אלינו במשבר ראשוני, אחרי התארגנות של חודשיים-שלושה ואמורים להעביר אותם הלאה, רק שלפעמים אין כל כך לאן, כי במצפה ים לא מקבלים נערים עכשיו, כי אין צוות ואין מגן.

<אלברט סופר: התופעה הזו של מדריכים ומדריכות שנפגעים לאורך כל השנה - - -

אילן גילאון: יש רשימת המתנה למקומות של נערים?

<אלברט סופר: ודאי, מדברים כל הזמן על זה שרוצים לפתוח עוד קבוצות בחסות הנוער, אבל איך יפתחו קבוצות אם אין צוות שרוצה לעבוד?

<אלברט סופר: אם יש עזיבה כזאת מסיבית?

מיכל בירן: גם חשוב להגיד שבתחום הזה במיוחד הרציפות היא חשובה, אפילו יותר מתחומים אחרים.

<אלברט סופר: לגמרי.

<אלברט סופר: יש קבוצה מאוד מאוד קטנה, לפחות בעמותת ענ"ב שאני מכיר, של עובדים ותיקים כמוני, שנשארו מעל 6, 7, שנים.

<אלברט סופר: אחת המטרות ששמנו לנגד עינינו במאבק הזה היא, שוב פעם, לטובת בני הנוער וגם לטובתנו, שהיחס לעבודה הזאת יהפוך ליחס למקצוע, לא כאל איזה עבודה סטודנטיאלית שבאים ועוברים כמו בתחנת רכבת.

<אלברט סופר: זה מקצוע לכל דבר.

<אלברט סופר: מדריך, שאלתם על ההכשרות, מדריכים מכשירים מדריכים, העבודה מכשירה, הניסיון מכשיר.

<אלברט סופר: ניסיון החיים מכשיר.

<אלברט סופר: אני עצמי הכשרתי לא מעט מדריכים כשעבדתי איתם.

<אלברט סופר: אני לא אומר שהעמותה לא עושה מאמצים ויש הדרכות, זה נכון, אבל זאת עבודה שכשאתה נשאר בה ואתה צומח בתוכה זאת ההכשרה האמיתית שלך.

<אלברט סופר: היום אנחנו עומדים במצב כזה שיש לנו משא ומתן מול העמותות, מול ה - - -

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד לך - - -

<אלברט סופר: אני אומר, בשורה התחתונה, אנחנו שומעים מהעמותה שאין מספיק כסף ועומד משרד הרווחה מאחורי העמותות האלה - - -

אלי אלאלוף: גילוי נאות, אני עד לפני שלוש שנים עסקתי הרבה מאוד בחסות הנוער באמצעות כל מיני, כמנכ"ל קרן רש"י ואתם יודעים מה זה.

אלי אלאלוף: כרגע אנחנו התכנסנו כי יש משבר, בעיקר בתנאי השכר שלכם.

אלי אלאלוף: אם תמשיכו בדיון הזה ואנחנו עוד לא הגענו לנושא השכר, אז אתה לא מחדש, לצערי.

אלי אלאלוף: מה שאתה אומר, זה הכול אמת, אבל זה לא פותר את הבעיה שלך.

אלי אלאלוף: אתה רוצה לפתור את הבעיה?

<אלברט סופר: כן.

אלי אלאלוף: תגיד לי מה הבעיה.

<אלברט סופר: בבקשה.

<אלברט סופר: תפנו פה לנציגי משרד הרווחה שקונים את השירות כמו שקונים בגדים או כמו שקונים ממתקים בחנות - - -

אלי אלאלוף: כן, מה אתה רוצה?

<אלברט סופר: אני רוצה, אנחנו העובדים רוצים שמשרד הרווחה, שאחראי על כל השירות הזה וקונה את השירות הזה, שפשוט יתקצב את השירות הזה, שיבין שהשירות הזה הוא יותר יקר ממה שהוא מתקצב אותו.

<אלברט סופר: הוא יותר יקר, כי יש עובדים ש - - -

אלי אלאלוף: בכמה?

<ניצן תנעמי: אנחנו נשמח בטווח הארוך של המכרזים - - -

אלי אלאלוף: סליחה, את לא יכולה לדבר בלי אישור, כי גם אין פרוטוקול.

אלי אלאלוף: חבל, כי הדברים של כל אחד פה חשובים.

אלי אלאלוף: תאפשרי לו לגמור, אם הוא רוצה להעביר את השיחה למישהו אחר אנחנו נעבור.

אלי אלאלוף: אלברט, לכם יש דרישה כספית ברורה?

<אלברט סופר: כן, לנו יש דרישות כספיות ברורות שנאמרו לעמותה, על בסיס הדרישות שלנו יש משא ומתן גם מול עמותת אותות וגם מול עמותת ענ"ב.

אילן גילאון: אז איפה אתם תקועים?

<אלברט סופר: אנחנו תקועים בפערים מאוד גדולים, כשההצעות שהם מציעים הן לא ריאליות.

<אלברט סופר: ההצעות הראשוניות שלנו הן שכר בסיס של 35 שקלים למדריך, לשעה, אם מישהו יגיד לי שזה שכר גבוה - - -

אלי אלאלוף: רגע, אתם ב-35 שקל היום לשעה?

<אלברט סופר: לא, אנחנו בשכר בסיס של 28 שקלים לשעה.

אלי אלאלוף: לא, אתם היום מה הייתם רוצים?

מיכל בירן: זה מה שהוא אומר.

<אלברט סופר: הדרישות שלנו שהגשנו הן 35 שקלים, משם ירדנו עד ל-33 שקלים, אז שם אנחנו עומדים היום.

אלי אלאלוף: עכשיו זה ברור.

<אלברט סופר: יש סקטורים אחרים שבהם אנחנו קצת יותר קרובים להסכמה, אבל עדיין יש פערים גדולים - - -

אלי אלאלוף: מתי היו הדיונים האחרונים?

אלי אלאלוף: השבוע?

<אלברט סופר: השבוע נפגשנו.

אלי אלאלוף: הדיונים זה תמיד בין הנהלת העמותה לבין העובדים?

<אלברט סופר: אוקיי.

מיכל בירן: השר בעניין?

מיכל בירן: יש לנו סוף סוף שר מאוד פוטנטי ובעל יכולות של הוצאת תקציבים מהקואליציה, השאלה אם הוא בלופ.

אילן גילאון: לא רק זה, הוא גם מבין דבר או שניים ביחסי עובדים.

<אלברט סופר: שהיה יושב ראש ועדת העבודה והרווחה לפני ארבע שנים, כשחתמנו על הסכם.

מיכל בירן: בגלל זה אני שואלת אתכם האם השר בלופ.

אילן גילאון: השר לא בלופ.

אילן גילאון: אני שאלתי את השר אתמול והוא לא בלופ, הוא לא בתוך העניין.

אלי אלאלוף: מאג'ד מוסא?

<מאג'ד מוסא: אני לא ארחיב בנושא.

<מאג'ד מוסא: חברי אלברט הוא יותר בקי בעניין המשא ומתן עם עמותת ענ"ב.

<מאג'ד מוסא: אני עובד בעמותת ענ"ב 10 שנים במעון בירכא, מגן עופרים ירכא.

אלי אלאלוף: באיזה תפקיד?

<מאג'ד מוסא: מדריך חינוכי.

<מאג'ד מוסא: איך שאמרו שחתמו לפני ארבע שנים על הסכם קיבוצי, נכון שזה שיפר את תנאי העבודה של המדריכים, אבל ההסכם הזה, וגם אלברט חברי יודע את דעתי על ההסכם הזה, שהוא הזניח את העובדים הוותיקים.

<מאג'ד מוסא: למשל אני הייתי לפני ההסכם הקיבוצי מקבל כל שנה העלאת שכר שקל, ב-2012, כשנחתם ההסכם ההעלאה הזאת נלקחה ממני והשכר שלי עמד מאז 2012 עד להיום.

<מאג'ד מוסא: גם אצלנו במגזר הערבי, שזה המקום שאפשרויות התעסוקה הן לא כל כך הרבה וגם אם בן אדם בא ומקבל עבודה כזאת, אז הוא שמח שמצא עבודה, סוף סוף הוא רוצה להשתכר בכבוד, שיביא פרנסה לביתו.

<מאג'ד מוסא: בגלל זה אנחנו חושבים שהשכר שהציע כוח לעובד זה מאוד ריאלי, 35 שקלים.

<מאג'ד מוסא: וגם זה ברוטו, זה לא - - -

אלי אלאלוף: ליאור קדוש?

אלי אלאלוף: אתה נציג העובדים של אותות?

<ליאור קדוש: לא.

<ליאור קדוש: אני לא נציג, אני מדריך במקום אחר, מרכז חירום לנערים ונערות בסיכון בתל אביב.

<ליאור קדוש: לפני כן עבדתי בעמותת אותות, לפני כן עבדתי בענ"ב, במגן של מצפה ים, שאלברט סיפר עליו.

<ליאור קדוש: אני גם מכיר את הנערים שהיו במרד מפורסם.

<ליאור קדוש: אגב, שבעה, שמונה מהם עכשיו בכלא.

<ליאור קדוש: אז אם דיברנו במהלך הדיון הזה על איפה הנערים נפגעים, שם הם נפגעים.

<ליאור קדוש: במגן במצפה ים עזבו המון המון מדריכים, אני אחד מהם, שזאת אחת הסיבות.

<ליאור קדוש: יש לנו צלקות על הגוף, בשביל 28 שקלים לא שווה, באמת לא שווה.

<ליאור קדוש: אז עזבו מדריכים, הגיעו מדריכים חדשים, בלי הכשרה, בלי עניינים, היה מרד, פירקו נער במכות, הרביצו למדריכים, ברחו.

<ליאור קדוש: הם היו בערך 24 שעות, 48 שעות מחוץ למעון עד שעצרו אותם, בזמן הזה הם יכלו לעשות שמות.

<ליאור קדוש: יש שם נערים עם בעיות שחבל להגיד את זה פה בשולחן הזה והיום הם כולם בכלא.

<ליאור קדוש: זו דוגמה קטנה שאני יכול לתת מהארבע שנים, חמש שנים שאני מדריך.

<ליאור קדוש: עבדתי בהמון עמותות, ששם קיבלתי 23 שקלים לשעה, עם ילדים וילדות.

<ליאור קדוש: אני בראש שלי עכשיו, באמת, הוא בוער ממה שקורה.

<ליאור קדוש: אני מאוד מעריך את מה שקורה כאן, אבל אני חושב שהבעיה היא הרבה הרבה יותר עמוקה.

<ליאור קדוש: חברת הכנסת מיכל בירן הציגה את זה בצורה הכי יפה שאפשר, הבעיה היא עמוקה מאוד, 35 שקלים לשעה, אם אני היום הולך לעבוד בשירות לקוחות בפלאפון אני מקבל יותר מזה.

<ליאור קדוש: אני עזבתי לימודי הנדסה בשביל ללכת לעבוד עם נוער בסיכון, עבדתי בחברת היי טק, קיבלתי בערך כפול.

<ליאור קדוש: מה אתם רוצים?

<ליאור קדוש: שאנחנו נעזוב את התחום הזה ונחזור להיי טק?

<ליאור קדוש: שלא יהיו אנשים שעובדים עם הנוער שפוגע מינית ושרוצח?

<ליאור קדוש: בני הנוער שאנחנו עובדים איתם, אתם רוצים שמה?

<ליאור קדוש: שלא יהיו שם אנשים שעובדים?

מיכל בירן: או שיהיו אנשים רק שאין להם ברירה, שלא התקבלו לעבודה אחרת.

מיכל בירן: אנחנו רוצים שיהיו שם אנשים שבאו כי הם חושבים שזה חשוב.

<ליאור קדוש: אין, היום תפתחו את אתר drushim.co.il, עמותת ענ"ב, מיליון ואחת מודעות דרושים, הם לא מצליחים לגייס מדריכים.

<ליאור קדוש: אין, במגן במצפה ים הם לא מצליחים לגייס מדריכים.

<ליאור קדוש: במשך כמה חודשים לא הביאו לשם נערים חדשים, מבחינת קליטות, כי לא היו מדריכים שיוכלו לקבל אותם.

<ליאור קדוש: פיטרו רכזת, לא מצאו רכז חדש, החזירו את אותה רכזת.

<ליאור קדוש: אין אפשרות להביא עובדים היום בשכר הזה.

<ליאור קדוש: חייבים לשים את זה על השולחן.

מיכל בירן: אולי שיביאו מסין.

אלי אלאלוף: ניצן תנעמי, בבקשה, תציגי את עצמך.

<ניצן תנעמי: ניצן תנעמי, מכוח לעובדים.

<ניצן תנעמי: אני רוצה להיות קונקרטית קצת לגבי מה שאנחנו רוצים.

<ניצן תנעמי: בחסות הנוער, כמו בעוד כל מיני ארגוני עובדים אנחנו בעצם בסכסוך עם מעסיק שאומר 'אין לי כסף' ויש גורם מתקצב שהמעסיק בקשר איתו.

<ניצן תנעמי: בשלב הזה, כדי שייחתם הסכם לגבי המדריכים והעו"סיות ואמהות הבית והרכזים, צריך שיהיה עוד כסף.

<ניצן תנעמי: אני לא יודעת אם לעמותות יש או אין ואיך הן מגייסות, אני יודעת שקונה השירותים או נותן את השירות הזה שניתן על פי חוק והשירות הזה לא מתוקצב לו מספיק.

<ניצן תנעמי: אז אנחנו מאוד מאוד נשמח אם הוועדה תוכל לעקוב אחרי הנושא הזה כדי לראות שאכן מגיע הכסף שצריך כדי לחתום על הסכם ראוי לכל העובדים, למדריכים ולכל שאר העובדים.

מיכל בירן: ניצן, אנחנו עוד לא בשלב של לעקוב.

מיכל בירן: הם בכלל לא אומרים שהם הולכים לפתור את זה או להתערב בזה באיזה שהוא אופן.

<ניצן תנעמי: נכון, עד עכשיו הם לא התערבו ובשלב הבא אני חושבת, זה גם לפתחה של הוועדה, שמכרזים כאלה לא יכולים להיחתם רק עם מה צריך לתת לנערים, שזה נורא חשוב, כמה מדריכים, כמה עו"סיות, כמה רכזים, אלא כמה אמורים להרוויח אנשים שעובדים בתחום הזה.

<ניצן תנעמי: זה תחום עבודה מקצועי.

<ניצן תנעמי: חסות הנוער זה מקצוע.

<ניצן תנעמי: גם אמהות בית בחסות הנוער זה מקצוע, הן לא רק מבשלות, הן חלק מהמערך הזה שאמור לקלוט את הילדים ואני חושבת שכאתגר למשרד הרווחה, שיוציאו מכרזים שאומרים איך אמור להיראות השירות, הם באמת לא רק קונים שירות, הם מייצרים איזה שהוא מקצוע ואני חושבת שהמכרזים צריכים לשקף את זה.

אלי אלאלוף: אילן גילאון, בבקשה.

אילן גילאון: אלא אם כן יש עוד מישהו?

אלי אלאלוף: לא קיבלתי עוד פניות.

אילן גילאון: תראה, אדוני, המצב הוא פשוט וכל אחד כאן צריך לעשות את תפקידו.

אילן גילאון: העובדים, קודם כל תפקידם לבקש להיטיב תנאים ככל שניתן ולחדש הסכמים קיבוציים.

אילן גילאון: זה ברור לגמרי.

אילן גילאון: אנחנו צריכים לעשות מקצת מן הצדק ולהבין, שאני לא חושב שאני אגזים אם אני אומר, שזאת עבודה אסטרטגית בכל מקרהו היא חשובה לנו, מבחינת סדר העדיפויות הלאומי ולא משהו אחר.

אילן גילאון: משרד הרווחה הוא זה שצריך למצוא את התקציבים, ובואו נקרא לילד בשמו, כדי לממן את העמותות או לא להעסיק את העמותות.

אילן גילאון: צדקה חברת הכנסת מיכל בירן וחייבים להתייחס לזה, כי זה די קפיצה במדרון למטה.

אילן גילאון: אחרי שאנחנו מוציאים באאוט סורסינג כל עבודה כזאת, שהעיקרון שלה הוא שאנחנו צריכים לצמצם הוצאות ולהגדיל רווחים, בסופו של דבר אתה מגייס כוח אדם שמסתיים בהתעללות בחסרי ישע.

אילן גילאון: זה מה שקורה בכל מוסד ציבורי שהופרט באופן הזה.

אילן גילאון: וכאן זה דרך ביניים, של עמותות, בסדר.

אילן גילאון: לכן אני אומר, אם מישהו מעלה על דעתו שבעבודה מהסוג הזה, ועל זה אנחנו צריכים לתת את הדעת כוועדה, בוודאי ובוודאי לעקוב, הרי אנחנו עוקבים אוטומטית אחרי כל דבר שמתקיים כאן כי זה המשקל שלנו ואנחנו לא יכולים לקבוע בעניין הכמותי מה יעבור למה ולקבל את ההחלטות במקום משרד הרווחה במקרה הזה.

אילן גילאון: אבל אנחנו בהחלט יכולים לבוא בקריאה הזאת למשרד הרווחה, לאפשר, או לקבל - - - אתם אומרים שאנחנו עושים את המכרזים על פי כל דין.

אילן גילאון: זה בסדר גמור, אבל השאלה אם מבחינת סדר העדיפויות שלנו, אדוני, מישהו צריך לעבוד פה ב-33 שקלים בסוג כזה של עבודה.

אילן גילאון: נאמר פה, אני זוכר, הייתי פעם באיזה שהוא מוסד ואז הם הראו לי שם, הילדים, שיש להם הוספיס לחיות במוסד הזה.

אילן גילאון: הם ראו לי שם ציפורים פצועות ובעצם הציפורים הפצועות זה הילדים האלה וזו כנראה גם התחנה האחרונה שלהם לפני בתי הסוהר, בואו נקרא לילד בשמו.

אילן גילאון: ולכן אם הדבר הזה לנו הוא חשוב אני חושב שאנחנו צריכים לבוא בדברים, קודם כל עם שר הרווחה, עם תקציב הרווחה, לעזור לו להציג את התקציב הזה, כדי לממן אבל כדי גם להתנות בתנאי המכרז שלו מה יהיה שכרו של אדם, כפי שצריכים להעריך את זה, ואם יש לו דברים מקבילים במשרד הרווחה.

אילן גילאון: זו השאלה כולה, אין פה בכלל הרבה פרובלמטיקה, זה שכר זעום לעבודה אסטרטגית קשה וצריך למצוא את המקורות לממן אותה כמו שמוצאים את המקורות לממן דברים אחרים.

אילן גילאון: ככה זה עובד.

אילן גילאון: נראה לי שזה צריך להיות הסיכום שלך, אדוני.

אילן גילאון: אני חושב שאף אחד לא היה מוכן לעבוד בשכר הזה בעבודה הזו, בשום פנים ואופן.

אילן גילאון: זו לא עבודה שיש לה שעות מסוימות, זאת עבודה שאתה לוקח אותה בצורה אינהרנטית איתך לכל מקום ומקום בכל שעה ושעה.

אילן גילאון: זו לא עבודה, אפילו, זה מעבר לעבודה.

אילן גילאון: זה אורח חיים.

אילן גילאון: אנחנו לא יודעים מה זה חדוות יצירה, כי חדוות יצירה זה ביטחון תעסוקתי וזה יכולת להתפרנס בכבוד וגם לאהוב את מה שאתה עושה.

אילן גילאון: אני מאמין שאתם אוהבים את מה שאתם עושים, אבל זה תלוי בשני הדברים האחרים גם.

עבדאללה אבו מערוף: שלום לכולם, לכבוד היושב ראש.

עבדאללה אבו מערוף: אם אנחנו נסתכל על הדבר בכלל, משרד הרווחה, ואנחנו נגיע לעמותות, אם הוא יוצר כאן מעגל סגור שהוא לא יודע אם הוא לא נותן לנערים האלה בשלוש התחנות שלהם, המחסה הנעול והפתוח ואחר כך הוסטל, אפשרות אחר כך להשתקם בחברה ויחזרו לחברה להיות חלק מהחברה, אחר כך עקב חוסר תקציב אם אחת מהתחנות האלה - - - הם יחזרו עוד פעם למעגל או עוד פעם יגיעו לבית סוהר חס וחלילה, אז הכסף שזה יעלה למדינה, למשרד הרווחה, הוא עוד יותר, אז למה לא למנוע את העוד כסף?

עבדאללה אבו מערוף: זו משוואה מתמטית.

עבדאללה אבו מערוף: אם משרד הרווחה אומר 'אני נותן כסף מספיק', אז בואו נדבר עם העמותות, אולי זה המשכורות, אולי העמותות מקבלות משכורות פי 10 מהשכר הממוצע במשק.

עבדאללה אבו מערוף: נבדוק את זה, יש דוחות כספיים, אולי הם גם מגייסים כספים?

עבדאללה אבו מערוף: צריך להיות רגולטור, צריכה להיות צנזורה, צריכה להיות ביקורת.

עבדאללה אבו מערוף: אני מדבר על ביקורת, עם כל הכבוד, אני לא חוקר ולא משטרה.

עבדאללה אבו מערוף: אז אם יש כסף, נדע אם זה מספיק לתת שכר שמתאים לעבודה שלהם.

עבדאללה אבו מערוף: 34 שקל, 37 שקל, 35 שקל, זה כבר עניין שלהם, אמנם גם אני בעד שהם יחיו בכבוד ויקבלו את השכר התואם להם ולעבודה שלהם, שהיא באמת גם מבחינה נפשית קשה.

עבדאללה אבו מערוף: הם עושים עבודת קודש לשקם את הנערים האלה.

עבדאללה אבו מערוף: אז בואו נראה איפה הכסף.

עבדאללה אבו מערוף: אם באמת אין כסף והעמותות לא מגייסות כסף, אז אין כאן הרבה פילוסופיה, בבקשה, משרד הרווחה צריך להפריש עוד כסף, שיפריש.

עבדאללה אבו מערוף: אני לא אתייחס כאן להפרטה, מה שאמרה מיכל, מובן, אין כאן את המקום להתייחס אליו.

עבדאללה אבו מערוף: בבקשה, יש לכם ביקורת, צנזורה, על הכסף שאתם מפרישים לעמותות, אם זה מספיק, לא מספיק, המשכורות שלהם, הכסף הולך ככה חינם?

עבדאללה אבו מערוף: נזרק או לא נזרק, או מישהו נהנה מזה, סליחה על הביטוי.

עבדאללה אבו מערוף: אם לא, אז צריך לתת עוד כסף.

עבדאללה אבו מערוף: זה הכול.

עבדאללה אבו מערוף: אחת פלוס אחת זה שתיים במתמטיקה, זה לא יהיה שלוש ולא יהיה מינוס אחת.

אלי אלאלוף: בבקשה, מיכל.

מיכל בירן: ממש משפט, כי אמרתי את עיקר דבריי.

מיכל בירן: אנחנו מכירים את השיטה בישראל.

מיכל בירן: חושבים על לתקן את מערך הכבאות רק אחרי שיש שריפה בכרמל ואנשים משלמים בחיי אדם ואז מישהו חושב שצריך לעשות גוגל ולמצוא סופר טנקר.

מיכל בירן: אני חושבת שברור לכולם, דיברת על מה קורה, לאן מעבירים אותם וכמה זה יעלה למדינה, אבל בואו נחשוב רגע על התסריט האחר, שילד שצריך להיות במעון כזה, שהוא סכנה לכל הסובבים אותו, לא נכנס למעון כזה כי אין מי שיקלוט אותו שם, שייפגעו עוברי אורח תמימים או משפחתו או מישהו אחר וזה יהיה מרוח על השער של 'ידיעות אחרונות', דבר ראשון כמובן שישר יאשימו קודם את הזוטרים ביותר ולאט לאט זה יטפס הלאה, יאשימו את הרווחה בקהילה שלא טיפלו בו כשבכלל הוא היה צריך להיות במעון סגור, ויאשימו אחר כך - - - במקום שנגיע למצב הזה, ששוב, זה יכול לעלות בחיי אדם של אנשים, זה יכול לעלות באמת בשרשרת של נפגעים מהדבר הזה, צריך לטפל בזה במקור.

מיכל בירן: אני יודעת, השר הזה הצליח להביא הרבה תקציבים למשרד, שהרבה שנים לא הגיעו אליו תקציבים.

מיכל בירן: אני גם אפנה אליו, אני מבינה, אילן, שאתה כבר דיברת איתו.

מיכל בירן: צריך את ההתערבות שלו כאן, אבל מה שבטוח, אי אפשר לרקוד על כמה חתונות.

מיכל בירן: אי אפשר להגיד שההפרטה היא שיטה יותר יעילה 'אנחנו רוצים להיות רגולטור' והשירות לאזרח לא ייפגע, וגם לא לקחת אחריות.

מיכל בירן: אי אפשר לאחוז במקל הזה משני קצותיו ואתם מנסים לעשות את זה.

מיכל בירן: אז בסוף, אני מבינה שיש הרבה אילוצים, לא הייתי רוצה לשבת גם איפה שאתם יושבים, אני יודעת, אבל בסוף אין מה לעשות, השורה התחתונה היא שזאת האחריות שלכם, הם זוטרים במערכת, אתם כן מנהלים את המערכת, למרות שגם לכם יש הרבה אילוצים, ואתם איפה שהוא תקועים באמצע.

אלי אלאלוף: משרד הרווחה, יש לכם בשורות בשבילנו?

<חנן פריצקי: אחרי כל מה שאתם אומרים לא ברור שיש לי בשורות, אבל כמו שאמרה חברת הכנסת מיכל בירן, המערכת היא עם אילוצים מאוד כבדים, אנחנו עושים בתקציב שלנו הכי טוב שאנחנו יכולים.

<חנן פריצקי: אנחנו לא חושבים שאנחנו מגיעים למצב אופטימלי, אנחנו דואגים כל הזמן לעדכן את התעריפים, אנחנו דואגים כל הזמן לשדרג ככל שניתן, אנחנו דורשים תקציב, גם ב-2016 אנחנו הולכים לשדרג במשהו את התעריפים שלנו במסגרות החוץ ביתיות, אנחנו כל הזמן מתקדמים - - -

אילן גילאון: המנכ"ל הקודם שלכם, בתקופה של מאיר כהן, אמר שאתם הולכים להוציא לאט לאט את האאוט סורסינג ולהכניס את העבודה built in בתוך משרד הרווחה.

<חנן פריצקי: אני לא מכיר משפט כזה.

אילן גילאון: אני מכיר את זה.

<חנן פריצקי: אבל, בסדר, לא נתווכח על המנכ"ל הקודם, אבל אני אומר, אנחנו מבחינתנו מנסים ככל שניתן ואני מדבר על מערכת גדולה שבה, כמו שאמרתי בהתחלה, מדובר על 6 מיליארד שקל.

<חנן פריצקי: זה לא שאני יכול לתת לחסות הנוער משהו שאני לא נותן לאחרים, המודלים האלה ניתנים לכולם.

<חנן פריצקי: בשנה הבאה אנחנו גם הולכים לעשות משהו בתחום הזה ולשדרג את התעריפים, גם בתחומים אחרים אבל גם פה.

<חנן פריצקי: אנחנו כל הזמן מנסים להתקדם בכיוון - - -

מיכל בירן: אבל, אגב, יש פה משהו built in.

מיכל בירן: הם גוזרים קופון.

מיכל בירן: שוב אני אומרת, זה בסדר, הם צריכים להתפרנס, אבל יש לך באמצע שלב מיותר, העמותות.

מיכל בירן: הן צריכות גם להחזיק את עצמן - - -

אילן גילאון: אתה לא יכול לדבר ביעדים - - -

מיכל בירן: האמת, אני לא מאשימה אותם, אנשים צריכים להתפרנס, אבל זה שלב מיותר במערכת.

עבדאללה אבו מערוף: שהם לא יהפכו לעובדי מדינה.

עבדאללה אבו מערוף: זה מובן, העמותה זה האמצע, זו הכוונה.

מיכל בירן: לא מובן.

אלי אלאלוף: אני מתנצל, אם יש דבר שאני לא משפיע עליו זה הזמן.

<חנן פריצקי: רק חצי משפט.

<חנן פריצקי: אני רוצה להגן על העמותות פה ועל ספקי השירות.

<חנן פריצקי: בדרך כלל, אני אומר עוד פעם, זה תמיד - - - ברוב המקרים שלנו בשירותי הרווחה, גם העמותות וגם הספקים האחרים עושים עבודה נפלאה.

<חנן פריצקי: אני חושב שבקטע הזה לא צריכים להגיד, 'גזירת הקופון' היא לא בדיוק נכונה, להעסקה ישירה יש את הבעיות שלה, אנחנו לא נרחיב אותן פה - - -

מיכל בירן: בהזדמנות צריך להרחיב, כי אני לא מכירה אותן.

<חנן פריצקי: בסדר, אני מוכן להרחיב.

<חנן פריצקי: אם תרצי, אני אשמח.

אילן גילאון: 30 שקל בשעה לבן אדם ש - - - 24 שעות?

אילן גילאון: מה קורה?

אילן גילאון: הם, המשרד, הראשונים שצריכים לצעוק והיוקרה של המקצוע, זה כאילו אתם כורתים את הענף שאתם יושבים עליו.

אלי אלאלוף: ידידי, אם לא תאפשר לו לשאת את דבריו אתה לא תלמד ממנו.

אילן גילאון: דבריו לא שונים מכל הדברים שאני שומע.

אילן גילאון: איך נותנים להם 33 שקל, זאת השאלה.

אילן גילאון: לא משהו אחר.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני - - -

מיכל בירן: אבל לא כל כך התקדמנו, אלי.

מיכל בירן: הם אפילו לא אומרים שהם ינסו - - -

<אלברט סופר: - - - למקוואות, לכל מיני אנשים חילקו מיליונים של שקלים ואנחנו מדברים על תקציב שהוא אפסי.

אילן גילאון: מקוואות?

אילן גילאון: התחלתם לחלק למקוואות?

אלי אלאלוף: חברים, אני ממש חשבתי שהדיון יהיה ממש קונקרטי.

<אלברט סופר: הוא קונקרטי לגמרי.

<אלברט סופר: כשאנחנו מדברים על משרד הרווחה הוא קונקרטי לגמרי.

אלי אלאלוף: אלברט, מה הקשר שלך למקוואות עכשיו?

אלי אלאלוף: הבעיה שלך זה השכר שלך ובצדק.

<אלברט סופר: אני אסביר.

<אלברט סופר: זה לא המקוואות, הבעיה שלי שכשבאים להגיד שאין כסף - - -

אלי אלאלוף: אני אמרתי שאין כסף?

אלי אלאלוף: עוד לא שמעת אותי.

<אלברט סופר: לא אתה.

אלי אלאלוף: פה נציג המשרד, פקיד בכיר מאוד, ממונה על התקציבים, אומר מה המדיניות של המשרד ולמרות זאת צריך למצוא פתרון.

אלי אלאלוף: אז בואו ננסה להיות - - - אל"ף, אני יכול להגיד, כל דבר אני אבקש את הסכמתכם, אנחנו כחברי כנסת, כחברי ועדת העבודה והרווחה שהתכנסנו מזדהים עם המאבק שלכם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מסכים.

מיכל בירן: וגם מצפים שאתם תזדהו עם מאבקים אחרים שלא יהיו קשורים אליכם ובכל זאת הם חשובים.

אלי אלאלוף: מיכל, ברשותך, מעכשיו לא מפריעים לי, בסוף אם את רוצה.

מיכל בירן: - - - מה העקיצה הזאת?

מיכל בירן: - - - לא מקובלת עליי.

אלי אלאלוף: מה את רוצה?

מיכל בירן: הערתי לאלברט הערה.

אלי אלאלוף: אפשר לסגור את הישיבה בלי סיכום.

מיכל בירן: לא, סיכום זה חשוב, אלי.

אלי אלאלוף: שיהיה ברור, אני אהיה עקבי.

אלי אלאלוף: אתה רוצה לעשות מאבק, תמשיך במאבק.

<אלברט סופר: לא, לא, אני אמרתי ש - - -

אלי אלאלוף: באתם לבקש את עזרתנו.

אלי אלאלוף: תבינו, אנחנו ועדה שלא מתקצבת, שמחוקקת, שעושה מעקב אחרי ביצוע עשיית הממשלה.

אלי אלאלוף: אנחנו באנו לעזור לכם, חד משמעית.

אלי אלאלוף: דבר שני.

אלי אלאלוף: המצב הנוכחי של כל חסות הנוער ומסגרות חוץ ביתיות של המשרד הן ברמה של שירותים נמוכה מדי לצרכים האמיתיים.

אלי אלאלוף: אנחנו חייבים להגיד את זה ולעזור למשרד מול האוצר כדי שיימצאו המשאבים.

אלי אלאלוף: זה לא תחום חדש בשבילי.

אלי אלאלוף: אני מרשה להגיד הערה אישית, זה לא חדש בשבילי, את הקריירה שלי התחלתי כמדריך בבית היתומים בקזבלנקה לפני 50 ומשהו שנה.

אלי אלאלוף: זה לא חדש, אתם לא מחדשים לי.

אלי אלאלוף: בנוסף, ליד הבית שלי הייתה פנימייה שלצערי סגרו אותה כדי לעשות היי טק.

אלי אלאלוף: תאמינו לי שזה כואב, 30 שנה של התנדבות פתאום עושים היי טק, בפנימיית אשלים בבאר שבע.

אלי אלאלוף: אני חוזר ואומר, אל"ף, מזדהים.

אלי אלאלוף: שתיים, אנחנו נפנה, לא כל אחד באופן נפרד, כוועדה לשר הרווחה ולשר האוצר כדי שייבדק הנושא בכללותו, כי זה לא מדיניות עבור עמותה זו או אחרת.

אלי אלאלוף: דבר שלישי, ואני מבקש מאגף התקציבים במשרד הרווחה, יש לעת משבר תקציבים מיוחדים.

אלי אלאלוף: אני מבקש לבדוק את המצב ולראות תוך שבועיים איך עוזרים לפתור ולהגיע להסכם עם העובדים והנציגים שלהם ועמותות.

אלי אלאלוף: יש לכם שבועיים לנסות.

אלי אלאלוף: אי אפשר להמשיך.

אלי אלאלוף: ילד שלא נמצא במסגרת זה יעלה לנו, נאמר על ידי כולנו, זה יעלה למדינה ובמיוחד לילד, לא מעניין אותי המדינה במקרה הזה, בחיים נורמליים, בשילובו במערכת, בחזרה לתוך משפחתו וכו'.

אלי אלאלוף: אי אפשר להמתין, יש לכם שבועיים כדי להגיע לסיכום.

אלי אלאלוף: ולא, אני מבקש מכם, מהמשרד, מהממונה על השירות הזה, לדווח לוועדה מה מצב הדיונים ביניכם.

אלי אלאלוף: בפרק זמן של עד חודש נקיים דיון חוזר ונעשה מעקב.

אלי אלאלוף: לא ציינתי את חברתי מירב בן ארי, שהיא חברת כנסת, ועוד מהסיעה שלי וידידה הרבה שנים בתחום של ילדים ונוער.

מירב בן ארי: כן.

אלי אלאלוף: אז אני שוב אומר, אנחנו נעשה מעקב, נבקש מכם תוך שבועיים דיווח בכתב מסודר לוועדה.

אלי אלאלוף: תוך חודש נקיים, אם יש צורך, אם הסתדרתם נשלח נשיקות, אם לא, תוך חודש אנחנו מבקשים לקיים דיון חוזר בעניין הזה באותה מתכונת.

אלי אלאלוף: אני מודה לכם, הייתי שמח לשמוע את הצעירות, אבל בהזדמנות אחרת.

<אושרת נחום: אפשר להגיד משהו?

אלי אלאלוף: בבקשה, המשפט האחרון.

<אושרת נחום: אני מדריכת לילה במעון מסילה, זה מעון נעול.

<אושרת נחום: אני מדריכת לילה כבר שנתיים וחצי.

<אושרת נחום: אני אחת המדריכות הכי ותיקות במעון, שנתיים וחצי.

<אושרת נחום: זה לא אמור להיות ככה.

<אושרת נחום: אחת הסיבות שהרבה עובדים אצלנו ומדריכים עוזבים מאוד מאוד מהר זה בגלל שהעבודה הזאת היא לא עבודה מתגמלת.

<אושרת נחום: אנחנו מאוד אוהבים את הנוער, אנחנו מאוד רוצים לעזור לנוער, אנחנו חושבים שהקשר הבין אישי זה אחד הדברים הכי חשובים בזה שזה מקדם אותם, ראינו את זה לאורך כל הדרך, אבל אם אנחנו לא נרגיש מתוגמלים אנחנו לא נוכל להמשיך, ואם אנשים לא ממשיכים זה אומר שאין קשר שהוא ארוך.

<אושרת נחום: אנשים לא נשארים במקצוע הזה וזה מקצוע מאוד מאוד חשוב, הנוער של היום זה העתיד שלנו אחר כך מחר.

<אושרת נחום: אם אנחנו לא נרגיש מתוגמלים אנחנו לא נישאר.

<אושרת נחום: אם אני בתור מדריכה צריכה לעבוד בעוד שתי עבודות כדי להגיע למצב שאני מצליחה להתפרנס זה נשמע לי קצת לא הגיוני.

<אושרת נחום: הלוואי שהייתי יכולה להשקיע את כל כולי רק בעבודה אחת כדי לתת לנוער יותר, ואני נותנת להם המון, וגם הצוות אצלי במעון.

אלי אלאלוף: תודה, באמת סיכום טוב.

אלי אלאלוף: תודה לכם ולהתראות.