ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 35, 2015-10-20 10:00

אברהם נגוסה: בוקר טוב לכל המשתתפים בישיבה.

אברהם נגוסה: אנחנו דנים היום בוועדה, במסגרת המאבק בעוני שמצוין היום בכנסת, בנושא של עוני בקרב העולים הקשישים.

אברהם נגוסה: פנתה אלינו עמותת מורשתנו בבקשה לייחד את ישיבת הוועדה לנושא הזה, ביום בו הכנסת מציינת את המאבק בעוני.

אברהם נגוסה: בישראל חיים עולים קשישים רבים בעוני, או על סף עוני.

אברהם נגוסה: מר צחי בן יהודה, ממחלקת המחקר והמידע של הכנסת, מציין במסמך שהכין לנו לקראת הדיון ואשר אותו אנו רואים לפנינו - והוא יסביר לנו גם יותר בהמשך - כי שיעור העוני בקרב משפחות שבראשן אזרח ותיק עולה בשנת 2013, עלה ב-31.6%.

אברהם נגוסה: זהו שיעור כפול משיעור העוני בקרב כלל המשפחות בישראל.

אברהם נגוסה: כן הוא מציין כי בסוף שנת 2013, חיו בישראל 7,900 עולים מאתיופיה מעל גיל 65.

אברהם נגוסה: עולים רבים שעלו ארצה לאחר גיל 45, גם אם התחילו לעבוד בישראל סמוך למועד עלייתם, לא הספיקו לעבוד כאן מספיק שנים כדי לזכות בפנסיה המאפשרת להם לחיות בכבוד, כאשר הם מגיעים לגיל הפנסיה.

אברהם נגוסה: חלק מהם לא הצליחו להעביר לישראל את הזכויות הפנסיוניות שצברו במהלך שנות עבודתם בארץ המוצא שלהם.

אברהם נגוסה: לאור זאת, עולים קשישים רבים מתפוצות שונות, חיים בישראל, סובלים מעוני ולעתים אף סובלים מחרפת רעב.

אברהם נגוסה: הם נאלצים לא אחת לוותר על רכישת תרופות כדי לרכוש מזון בסיסי.

אברהם נגוסה: נדון בנושא ונבחן כיצד ניתן לסייע.

אברהם נגוסה: אבקש עכשיו ממר צחי בן יהודה, ממרכז המחקר והמידע של הכנסת, שייתן לנו סקירה קצרה בנושא הזה.

<צחי בן יהודה: תודה רבה ליושב ראש הוועדה.

<צחי בן יהודה: אני צחי בן יהודה, חוקר במרכז המחקר והמידע של הכנסת.

<צחי בן יהודה: לקראת הדיון היום ריכזנו מספר נתונים על עוני בקרב עולים אזרחים ותיקים.

<צחי בן יהודה: תחילה אני אציין מספר נתונים אודות אוכלוסיית האזרחים הותיקים העולים בישראל ולאחר מכן אודות עוני בקרב אוכלוסייה זו.

<צחי בן יהודה: יש לציין שההגדרה המקובלת כיום בעולם מתייחסת לגילאי 65 ומעלה כאזרחים ותיקים.

<צחי בן יהודה: בסוף שנת 2014, בעוד שאוכלוסיית ישראל מנתה כ-8.3 מיליון איש, מתוכם אוכלוסיית האזרחים הוותיקים מנתה כ-900,000 איש, שהם כ-10.85 מתושבי המדינה.

<צחי בן יהודה: מנתוני משרד העלייה, הקליטה והתפוצות בנוגע לעולים לישראל משנת 2014, עולה כי מקרב 26,627 עולים, כ-4,300 עולים היו בני 65 ומעלה, שמהווים כ-16.5% מכלל העולים באותה השנה.

<צחי בן יהודה: נכון לסוף שנת 2013 – 81% מהאזרחים הוותיקים בישראל, היהודים, הם ילידי חו"ל.

<צחי בן יהודה: כפי שיושב ראש הוועדה ציין, בסוף שנת 2013 מספרם של העולים מאתיופיה בני 65 ומעלה עמד על 7,900 איש, מתוכם 5,700 איש עלו לישראל משנת 1990 ואילך.

<צחי בן יהודה: אזרחים ותיקים ילידי אתיופיה היוו כ-6% מכלל האוכלוסייה ממוצא אתיופי וכ-1% מכלל האזרחים הוותיקים בארץ.

<צחי בן יהודה: נכון לסוף שנת 2014 חלקם היחסי של האזרחים הוותיקים עולי ברית המועצות לשעבר, שעלו לארץ החל משנת 1990 הוא 22.7%, פי שניים מחלקם באוכלוסייה וחלקם היחסי של עולים אלה מקרב האזרחים הוותיקים הוא 19%.

<צחי בן יהודה: בשנת 2013 חיו בעוני בישראל כ-432,000 משפחות, שיעור עוני של כ-18.6%.

<צחי בן יהודה: בקרב משפחות אלה, כ61.1 מליון נפשות, שיעור עוני ששווה ל-21.8%.

<צחי בן יהודה: שיעור העוני של משפחות האזרחים הוותיקים בשנת 2013 עמד על 22.1%, כלומר שיעור הגבוה משיעור העוני בקרב כלל האוכלוסייה.

<צחי בן יהודה: שיעור העוני של משפחות עולים, עמד בסוף אותה שונה על שיעור של כ-18.5%.

<צחי בן יהודה: יש לציין כי קיימת חפיפה חלקית בין אוכלוסיית העולים לאוכלוסיית האזרחים הוותיקים, וכפי שציין יושב ראש הוועדה, מנותני הביטוח הלאומי עולה כי בשנת 2013 שיעור העוני בקרב משפחות שבראשן אזרח ותיק עולה, שעלה משנת 1990 ואילך, עמד על 36.6%.

<צחי בן יהודה: כלומר, פי שניים משיעור העוני בקרב כלל המשפחות בישראל.

<צחי בן יהודה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה צחי.

אברהם נגוסה: כפי ששמענו עכשיו מתוך הנתונים שהוצגו, המצב של העולים הקשישים מאד מדאיג, אנשים נמצאים בעוני.

אברהם נגוסה: כמו שציינתי בהתחלה, עמותת מורשתנו ביקשה לקיים את הדיון הזה, ואני רוצה לתת לגברת אלה שאינסקייה את רשות הדיבור.

<אלה שאינסקייה: שלום.

<אלה שאינסקייה: אני לא חושבת שזה סוד לכל מי שנמצא פה, להרבה נציגים של ברית המועצות לשעבר, עולים, וגם יושב פה ארגון שממש מתעסק עם העניין הזה כבר שנים רבות, 10 שנים אולי.

<אלה שאינסקייה: הקשישים שלנו והאנשים שהם לא קשישים, עדיין, אבל אפשר להגיד שהם קשישים, אבל הם כבר פנסיונרים שיוצאים לפנסיה, והם לא הספיקו להרוויח את הפנסיה בשביל לקיים את החיים בכבוד.

<אלה שאינסקייה: אני יודעת שיש הרבה מאד אנשים גם בארץ, שנמצאים בסכנה קיומית אפשר להגיד, וגם לא מקבלים פנסיה כמו שצריך.

<אלה שאינסקייה: העלייה מברית המועצות לשעבר, שתרמה כל כך הרבה למדינה, ושזה בעצם שהמדינה קיבלה אנשים שלא השקיעה בהם שום דבר, לא בהשכלה שלהם, לא בלימודים שלהם.

<אלה שאינסקייה: הגיעו המון רופאים, המון מהנדסים, המון מדענים, אנשים שתרמו למדינה, השקיעו, הגיעו לעסקים מאד גדולים.

<אלה שאינסקייה: ובעצם הבעיה הכי קשה, חוץ מהבעיות שהיו מהתחלה ושבאמת כל הכנסת הרגישה אחריות לפתור אותן, הבעיה הכי קשה שכבר דיברו עליה הרבה מאד שנים, זה הפנסיה שנשארה בלי שום מענה.

<אלה שאינסקייה: אף אחד לא ניסה אפילו, לפי מה שאני יודעת, עם המון נציגים שהיו בכנסת דוברי רוסית, לא ניסו לטפל בזה.

<אלה שאינסקייה: המספרים ידועים.

<אלה שאינסקייה: יש השוואת בין ישראלים ותיקים וישראלים רגילים.

<אלה שאינסקייה: השוואות במשכורות, השוואות ברמת הפנסיה.

<אלה שאינסקייה: מה שנראה בעין, אני הולכת ונכנסת לאשדוד ואני רואה אנשים, קשישים שלנו, השם מחטטים בפחי האשפה.

<אלה שאינסקייה: אני חושבת שזו בושה למדינה.

<אלה שאינסקייה: זו פשוט בושה למדינה.

<אלה שאינסקייה: אנשים עם השכלה גבוהה, שהצליחו פה ובאמת עשו קריירה מאד יפה, לקחו משכנתות, קנו דירות.

<אלה שאינסקייה: עכשיו הם יוצאים עם פנסיה נמוכה, הם לא מסוגלים לשלם את המשכנתא, או שכשהם משלמים את המשכנתא, אז הם צריכים לחסוך בתרופות, ברמת החיים שלהם.

<אלה שאינסקייה: הם נזקקים לעזרה של הילדים שלהם, כשהילדים שלהם בעצמם הם דור ראשון או אולי דור וחצי בארץ, שלא יכולים לעזור להורים.

<אלה שאינסקייה: אנחנו יודעים שעד שנת 1984 או 1981, ועוד בזמן גולדה מאיר, היה פתרון.

<אלה שאינסקייה: היה פתרון ממשלתי.

<אלה שאינסקייה: הייתה נוסחה ובמיוחד לעולים מברית המועצות, לאלה שלא הרוויחו כסף ולא יכולים להביא את הפנסיה ממדינות שהם עזבו, והייתה נוסחה שמי שיורד מפנסיה כזאת וכזאת, שעבד פה 10 שנים, יש כבר איזה שהוא מינימום שמשלמים לו.

<אלה שאינסקייה: נדמה לי שזה היה 4,000 שקלים.

<אלה שאינסקייה: איך זה יכול להיות שבמצב כזה במדינה, הבעיה הזאת של הפנסיה של אנשים שתרמו כל כך הרבה למדינה, לא פתורה עדיין?

<אלה שאינסקייה: אני רוצה להזכיר מקרים שכל הכנסת, כל המפלגות היו מגויסים בשביל לפתור בעיות.

<אלה שאינסקייה: למשל בעיות של מדענים עולים וקליטתם.

<אלה שאינסקייה: סופה נמצאת פה, והיא יודעת גם כמה מפלגת ישראל ביתנו תרמה מהתחלה.

<אלה שאינסקייה: כל מפלגה הרגישה שקליטה של מדענים עולים זה בעיה של המדינה ולא הבעיה של מפלגה אחת.

<אלה שאינסקייה: היו לנו אז הרבה נציגים בכנסת והם לא פתרו את הבעיה, ואני רוצה עכשיו שהבעיה הזאת תהיה בעיה של כל המדינה, של כל המפלגות, של כל הכנסת ולא רק רזבוזוב ולא רק קסניה סבטלובה וסופה לנדבר שיושבת פה.

<אלה שאינסקייה: זו הפניה שלי, של הארגון שלנו, מורשתנו.

<אלה שאינסקייה: זו העבודה שהארגון התחיל, כארגון קטן עם כמה אנשים, למען פתרון הפנסיות, זקנה בכבוד לאנשים - שזו תהיה בעיה לאומית שיש לפתור אותה.

<אלה שאינסקייה: וזה חייב למצוא מענה בתקציב של שנת 2016.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: חברי, חברי הכנסת, חברת הכנסת סופה לנדבר, שרת הקליטה לשעבר וחברת הכנסת קסניה סבטלובה, חבר הכנסת יואל רזבוזוב.

אברהם נגוסה: התחלנו בסקירה ואנחנו נמשיך, או שבשלב הזה יש חברי כנסת שרוצים לדבר?

סופה לנדבר: תיתן לעולים לדבר ואחר כך אנחנו נדבר.

אברהם נגוסה: לפני שנשמע את משרד העלייה והקליטה, אני רוצה לתת את זכות הדיבור לארגונים.

אברהם נגוסה: ארגון חזית הכבוד, בבקשה, מר אברהם שרנופולסקי.

<אברהם שרנופולסקי: תודה רבה.

<אברהם שרנופולסקי: כבוד יושב הראש, חברי כנסת נכבדים.

<אברהם שרנופולסקי: אם אני אשאל את המשתתפים בישיבה הזאת שאלה – האם הם יודעים מה זה קו העוני ומי קובע את הקריטריונים של קו העוני, אז אני בטוח שאני לא אקבל תשובה.

<אברהם שרנופולסקי: גם אני לא יודע מה זה קו העוני, אבל מה שאני יודע בוודאות, מה זה עוני.

<אברהם שרנופולסקי: וגם 25,000 קשישים, הזכאים לקבלת דיור ציבורי ברשימה של משרד העלייה והקליטה.

<אברהם שרנופולסקי: וגם יותר מ-100,000 אנשים שעבדו פה ולא צברו פנסיה, גם הם יודעים מה זה עוני.

<אברהם שרנופולסקי: אני רוצה לפרט מה זה עוני.

<אברהם שרנופולסקי: ניקח זוג במשפחה, שמקבל קצבת כנסה והשלמת הכנסה בסך 4,000 שקלים.

<אברהם שרנופולסקי: בנוסף לזה הם מקבלים סיוע בשכר דירה, כ-1,200 שקלים.

<אברהם שרנופולסקי: זאת אומרת התקציב של זוג במשפחה - 5,200 שקלים.

<אברהם שרנופולסקי: זה ההכנסות שלהם.

<אברהם שרנופולסקי: ההוצאות שלהם – 3,000 שקלים שכר דירה, ואם להוסיף לזה הוצאות לתשלום חשמל, מים, גז, טלפון, טלוויזיה ותרופות שהם לא בסל התרופות, אז מתברר, לפי סקר של מכון ברוקדייל, שנשאר להם לחיים, למזון, רק 700 שקלים עד 1,000 שקלים.

<אברהם שרנופולסקי: האם אפשר לחיות בסכומים האלה?

<אברהם שרנופולסקי: מדובר בזוג במשפחה.

<אברהם שרנופולסקי: זה עוני.

<אברהם שרנופולסקי: ואם אנחנו ניקח את האנשים שבזמנו לקחו משכנתאות, קנו דירות וכשהגיעו לגיל פרישה התברר שאין להם אפשרות לשלם על המשכנתאות.

<אברהם שרנופולסקי: הם גם בעוני.

<אברהם שרנופולסקי: האנשים האלה בדרך כלל, ואלה הם גם נתונים מסקר של מכון בקרודייל, הם מסרבים לחמם בחורף.

<אברהם שרנופולסקי: הם מסרבים לקנות תרופות יקרות.

<אברהם שרנופולסקי: הם מסרבים לשלם על תחבורה ועוד ועוד ועוד.

<אברהם שרנופולסקי: זה עוני.

<אברהם שרנופולסקי: כיצד אפשר לשפר את מצבם של המסכנים האלה?

<אברהם שרנופולסקי: יש לנו כמה הצעות.

<אברהם שרנופולסקי: ראשית, יש להגדיל באופן משמעותי את הסיוע לשכר דירה ואת ההשתתפות העצמית של האנשים האלה.

<אברהם שרנופולסקי: היא צריכה להיות לא יותר מ-15%.

<אברהם שרנופולסקי: שנית, להגדיל את ההיקף של בניית דיור ציבורי.

<אברהם שרנופולסקי: זה חשוב מאד, למרות שיש איזו שהיא התקדמות בבנייה.

<אברהם שרנופולסקי: בנוסף ל-4,000 יחידות דיור ביוזמה של סופה לנדבר, גם שר העלייה והקליטה, זאב אלקין, קיבל כסף על מנת לבנות 1,000 יחידות דיור ציבורי וגם הסוכנות מתכוונת לבנות כ-3,000 יחידות דיור ציבוריות, אבל גם זה לא מספיק, משום שבתוך משרד העלייה והקליטה נמצאים יותר מ-25,000 אנשים שמחכים.

<אברהם שרנופולסקי: זאת אומרת, בניית דיור ציבורי זה דבר חשוב ביותר.

<אברהם שרנופולסקי: הצעה שלישית, יש צורך להגדלת הסיוע לאלה שמשלמים משכנתאות.

<אברהם שרנופולסקי: זאת אומרת מדובר על החזר חלקי של משכנתאות, לפי החוק שעבר בכנסת בשנת 2009.

<אברהם שרנופולסקי: וחוץ מזה, יש גם צורך לסדר את הקריטריונים לקבלת סיוע להחזר משכנתא.

<אברהם שרנופולסקי: אלה ההצעות שלנו ואני מקווה שחברי כנסת יתמכו בהצעות שלנו.

<אברהם שרנופולסקי: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

סופה לנדבר: למה התכוונת בהחזר משכנתא?

<אברהם שרנופולסקי: בחוק, לפי הקריטריונים של משרד השיכון, הם מקבלים.

סופה לנדבר: מה הם מקבלים?

<אברהם שרנופולסקי: שיעור להחזר חלקי למשכנתאות.

סופה לנדבר: מי מקבל?

<אברהם שרנופולסקי: אנשים שחיים מתחת לקו העוני.

<קובי אריאלי: אני יכול רגע לתקן את האדון?

<קובי אריאלי: אני ממשרד הבינוי ואני רק רוצה לתקן את מה שהוא אמר.

<אברהם שרנופולסקי: אני רוצה לומר עוד כמה מילים.

<אברהם שרנופולסקי: הם מקבלים לפעמים - - -

סופה לנדבר: שהוא יסביר לנו מה זה החזר משכנתא.

<אברהם שרנופולסקי: הם מקבלים לפעמים 5 שקלים.

אברהם נגוסה: נשמע את נציג משרד השיכון בנקודה הזאת, ואחר כך נחזור לצחי, כדי שיסביר לנו מה זה קו העוני, בהמשך לשאלה שד"ר אברהם שרנופולסקי העלה.

סופה לנדבר: שאנחנו נבין מה זה החזר משכנתא.

<קובי אריאלי: כן, רק בעניין הזה, שתבינו.

<קובי אריאלי: למעשה ישנם עולים קשישים שבחרו לרכוש דירה.

<קובי אריאלי: אז משרד השיכון, במקום לתת להם סיוע בשכר דירה, נותן להם לממש את אותה זכות בסיוע של המשכנתא.

<קובי אריאלי: את האמת, הסכומים שמדובר בהם הם באמת נמוכים.

<קובי אריאלי: זה כמה מאות שקלים בודדים.

<קובי אריאלי: יש אנשים שמוקצים לטיפול בנושא הזה על ידי חברה חיצונית, שהיא מטפלת באותם אנשים שבעצם רכשו דירות ולקחו משכנתא, וזה הסיוע שהם מקבלים מאיתנו, החזר למשכנתא.

סופה לנדבר: בכמה מאות?

<קובי אריאלי: מדובר ב-200 ומשהו, 300, עד 400 שקלים, נראה לי.

סופה לנדבר: לא משנה, אבל מי לפי הקריטריונים מקבל החזר משכנתא?

<קובי אריאלי: מי שהיה זכאי לסיוע בשכר דירה ולמעשה במקום לשכור, בחר לקנות.

<אלה שאינסקייה: סיוע לעולים חדשים הוא יותר קטן מסיוע לשכר דירה לישראלים ותיקים, בדרך כלל.

<קובי אריאלי: לא, אין הבדל מהבחינה הזאת.

<אלה שאינסקייה: בטח שיש הבדל.

<אלה שאינסקייה: יש הבדל ואנחנו כולנו יודעים את זה.

<קובי אריאלי: לא, לא, רגע, אני רוצה לתקן את מה שאת אמרת, כי זה לא מדויק.

<קובי אריאלי: למעשה יש שני סוגי עולים.

<קובי אריאלי: יש עולים אשר מתגוררים בגפם ויש עולים שגרים עם בני המשפחה שלהם, ושם יש הבדל.

<קובי אריאלי: זה לא שאם אתה עולה או אם אתה ותיק.

<קובי אריאלי: יש לי גם את הסכומים כאן, אם אתם רוצים.

אברהם נגוסה: אולי תסביר לנו.

אברהם נגוסה: כמה מקבל עולה בשכר דירה, כמה מקבל סיוע במשכנתא.

<קובי אריאלי: אז אני אפרוש לכם את הנתונים.

סופה לנדבר: אתה מדבר על אנשים קשישים, שהגיעו כבר בגיל - - -

<קובי אריאלי: כן, כן, שנחשבים עולים קשישים - - -

סופה לנדבר: ובמקום לקבל, הם קנו דירה.

<קובי אריאלי: לא, לא, עכשיו אני מדבר - - -

סופה לנדבר: על איזו קטגוריה של אנשים?

<קובי אריאלי: מה שנתתי קודם זה היה הסבר למי מקבל סיוע במשכנתאות.

<קובי אריאלי: מלבד זאת, יש עולים שלא רכשו דירה או שהם מתגוררים בגפם ושוכרים דירה, או שהם מתגוררים עם קרובי משפחה, ועדיין הם זכאים לסיוע.

<קובי אריאלי: כביכול כמו תשלום שהם יכולים לשלם לילדים שלהם, בעבור זה שהם מתגוררים איתם.

סופה לנדבר: אז זה השתתפות בשכירות.

סופה לנדבר: אני מדברת על משכנתא.

סופה לנדבר: אני לא מבינה מי מהציבור יודע שמי שרכש דירה מקבל סיוע להחזר משכנתא.

<קובי אריאלי: העולים שקיבלו סיוע בשכר דירה והלכו לרכוש דירה, הם אלה שזכאים לקבל סיוע בהחזר המשכנתא.

סופה לנדבר: אבל אם הייתה לו פנסיה הוא לא היה זכאי.

סופה לנדבר: עכשיו הוא לא מסוגל לשלם החזר משכנתא.

סופה לנדבר: מדובר על האנשים האלה, או רק על פנסיונרים שהגיעו בגיל שכבר התחילו לקבל קצבאות?

<קובי אריאלי: מי שהיה מוגדר בעלייתו כעולה קשיש, היה זכאי לסיוע בשכר דירה.

<אלה שאינסקייה: אתם מדברים על משהו אחר לגמרי.

אברהם נגוסה: סליחה, בואו נקבל את ההגדרה בדיוק מה זה קו העוני ואז אנחנו נעבור לשמוע את משרד השיכון, כי אנחנו רוצים להבין את עניין הסיוע בשכר דירה וגם את עניין הסיוע בהחזר משכנתא, בצורה יותר מפורטת – מי מקבל, מי לא מקבל, כמה מקבל.

אברהם נגוסה: אנחנו רוצים לשמוע.

אברהם נגוסה: קודם כל בואו נגדיר מה זה קו העוני.

אברהם נגוסה: צחי, בבקשה.

<צחי בן יהודה: תודה, יושב הראש.

<צחי בן יהודה: ההגדרה המקובלת בישראל כיום קובעת את קו העוני כרמת הכנסה ששווה ל-50% מההכנסה החציונית לנפש סטנדרטית.

סופה לנדבר: תגיד במספרים.

<צחי בן יהודה: ההכנסה החציונית עומדת על 4,800 שקלים ולכן נפש סטנדרטית שווה 2,392 שקלים.

<צחי בן יהודה: בחישוב של נפש סטנדרטית, ההנחה היא שכל נפש נוספת במשפחה – המשקל היחסי של כל נפש הולך וקטן.

<צחי בן יהודה: כלומר, משפחה של שלוש נפשות, יכולה להיות 2 נקודה משהו נפשות סטנדרטיות.

סופה לנדבר: זאת אומרת לבן אדם, לנפש, 2,392 שקלים?

<צחי בן יהודה: זה קו העוני שכרגע נמצא בשימוש במדינת ישראל.

סופה לנדבר: המחיר של עגבניות זה בדיוק המחיר שבן אדם צריך לחיות שבוע ימים.

אברהם נגוסה: כן, מי אדוני?

<אורן הלר: שמי אורן הלר, אני מהביטוח הלאומי, מינהל המחקר והתכנון.

אברהם נגוסה: כן, אתה רוצה לעזור לנו?

<אורן הלר: אני רוצה להסביר מה הוא קו העוני.

<אורן הלר: אז במספרים, עבור משפחה שמונה נפש אחת, קו העוני הוא 2,989 שקלים, זה נכון לשנת 2013, ועבור משפחה שמונה 2 נפשות, ההכנסה הגבולית היא 4,783 שקלים.

<אורן הלר: רק לחדד את המספרים שעלו כאן לגבי משפחה, שלדוגמא מקבלת קצבת זקנה והשלמת הכנסה, היא מתקרבת לקו העוני.

<אורן הלר: בהגדרה הפורמאלית היבשה, היא - - -

סופה לנדבר: הם עניים, היא לא מתקרבת.

סופה לנדבר: הם עניים.

<אורן הלר: נכון, הם עניים, אבל - - -

אברהם נגוסה: תגיד לנו כמה מקבל זוג קשישים מהביטוח הלאומי, כולל השלמת הכנסה.

<אורן הלר: אין לי את הנתונים.

<אורן הלר: אני יכול לחזור עם הנתונים.

אברהם נגוסה: תגיד לנו את הסכום, כך נדע.

<שרה כהן: יש לנו את הנתונים.

<שרה כהן: המצב ה - - - זה שיחיד מקבל 2,803 שקלים, זה גמלת זקנה עם השלמת הכנסה, וזוג מקבל 4,164 שקלים.

אברהם נגוסה: כלומר פחות מקו העוני.

<אורן הלר: כמו שאני אומר, זה פחות מקו העוני.

יואל רזבוזוב: הפער ביחיד זה 180 שקלים והפער בזוג זה כ-600 שקלים.

יואל רזבוזוב: השאלה אם השלמת ההכנסה לא אמורה להיות עד קו העוני?

אברהם נגוסה: היה צריך להיות.

אברהם נגוסה: זו המטרה שלנו.

<אורן הלר: אז אני אוסיף, שמצב הדברים היום איננו כזה.

<אורן הלר: השלמת הכנסה לא מעלה את המשפחה מעל קו העוני, אבל למיטב הבנתי, חוק ההסדרים הנוכחי אמור להסדיר את העניין הזה ולהשלים את הפער.

אברהם נגוסה: זו בערך תוספת של 200 שקלים.

סופה לנדבר: כמה תוספת זה, אחרי הוועדה שעבדה במשך שנים?

סופה לנדבר: כמה תוספת הם קיבלו?

סופה לנדבר: 50 שקלים?

סופה לנדבר: 60 שקלים?

סופה לנדבר: וכמה היו צריכים לקבל?

<שרה כהן: אני רוצה רגע להגיד משהו.

<שרה כהן: יש מסמך שהוצא על ידי מרכז המחקר והמידע של הכנסת, אשר בוחן באמת את השוני בין מה שבעצם מתקבל היום ובין מה שעתיד להיות אחרי השינוי בחקיקה, ולפי הנתונים, יש כאן הרי טווח גילאים שונה – מגיל 70 עד 80, ומגיל 80 ומעלה, ולפי הנתונים בלוח, עולה שהסכום המרבי של גמלאות זקנה בתוספת השלמת הכנסה, יעלה בכ-135 שקלים לחודש, עד כ-177 שקלים לחודש, בהתאם לגיל הזכאי.

סופה לנדבר: בושה.

<שרה כהן: והוא יעלה ב-511 שקלים עד 541 שקלים לחודש, בהרכבים משפחתיים שונים, בהתאם לגיל.

<שרה כהן: יש כאן טבלאות שמתייחסות בעצם לכל קבוצות הגיל, ויש כאן פירוט של התוספות.

אברהם נגוסה: מה שברור, ההכנסה, כולל השלמת הכנסה, מה שבני הזוג מקבלים אפילו לא מגיע לקו העוני המוגדר, הרשמי, שאנחנו שמענו עליו עכשיו מהביטוח הלאומי, דהיינו – 4,783 שקלים.

אברהם נגוסה: זוג מקבל 4,164 שקלים.

<שרה כהן: זה עד גיל 70.

<שרה כהן: זאת אומרת - - -

<אלה שאינסקייה: אבל מה קורה מגיל 70?

<שרה כהן: מגיל 70 לא מעלים.

<שרה כהן: מגיל 70 עד 80 לא מעלים את הקצבאות.

<שרה כהן: יש סכומים שהם שונים, אבל השינויים הם בשוליים.

אברהם נגוסה: זה לא משנה כל כך.

אברהם נגוסה: גם לאור מה ששמענו לגבי ההוצאות – כ-3,000 שקלים הוצאות שיש לקשישים, אז מה שנשאר להם זה פשוט אבסורד.

אברהם נגוסה: איך אנשים יכולים לחיות מזה?

אברהם נגוסה: אני מכיר, זה לא שאני לא מכיר את הנתונים האלה.

אברהם נגוסה: עבדתי 7 שנים עם קשישים בעיריית ירושלים, כעובד סוציאלי ואני מכיר את המצב, אבל זה פשוט הפך להיות אפילו יותר גרוע עכשיו.

אברהם נגוסה: זה עצוב לראות את המציאות הזאת בצורה הזאת.

אברהם נגוסה: נשמע עוד ארגונים.

אברהם נגוסה: חנה לגסה, האגודה הישראלית למען יהודי אתיופיה, בבקשה.

<חנה אלעזר לגסה: תודה רבה.

<חנה אלעזר לגסה: אני רוצה לדבר קצת על הקשישים יוצאי אתיופיה.

<חנה אלעזר לגסה: רוב הקשישים יוצאי אתיופיה שמגיעים לארץ, בעצם אין להם פתרון.

<חנה אלעזר לגסה: אין להם פתרון לצאת ממרכזי הקליטה, כי הם מגיעים ישירות למרכז הקליטה.

<חנה אלעזר לגסה: אין להם פתרונות דיור, והפתרון היחיד למצב שלהם הוא בעצם להצטרף למשפחות, שגם ככה הן משפחות מצוקה, שבעצמן לא יכולות לטפל בעצמן ואז התוספת הזאת של הקשישים על משפחה שהיא קשת יום, היא מאד מאד לא פשוטה.

<חנה אלעזר לגסה: אנשים עובדים, יוצאים לעבודה, משפחות יוצאות לעבודה, יש להם את העניינים שלהם, טיפול בילדים הקטנים והרבה פעמים קשישים נשארים לבד בבית, ללא טיפול בריאותי, ללא טיפול שידאג להם לארוחות.

<חנה אלעזר לגסה: יש מצבים של קשישים שנמצאים במצבים מאד מאד מדאיגים, ללא אפשרות שמישהו יטפל בהם.

<חנה אלעזר לגסה: השאלה היא, לגבי הנושא הזה של רווחה והביטוח הלאומי.

<חנה אלעזר לגסה: יש בעיה של הנגשת מידע והרבה מהקשישים והמשפחות בעצם לא מכירים את הזכויות שלהם – מה מגיע להם ומה לא מגיע להם, ולכן גם לא צורכים את השירותים שהם יכולים לקבל ממוסדות הרווחה הקיימים.

<חנה אלעזר לגסה: הכי מדאיג זה שהרבה מהם, בכל הנושא הזה של הדיור, תקועים במרכזי קליטה ולא יכולים לצאת ממנו וזה בעייתי.

<חנה אלעזר לגסה: כמו שהוזכר כאן, יש עולים בפתרונות של מקבצי דיור לעולים ממדינות אחרות.

<חנה אלעזר לגסה: זה משהו שבכלל לא בא כאופציה לעולים יוצאי אתיופיה, לקשישים עולים יוצאי אתיופיה, וזה משהו שהמדינה צריכה לחשוב עליו, לעשות חשיבה איך באמת אפשר לעזור להם גם לצאת ממרכזי הקליטה וגם לא להוות נטל על המשפחות הצעירות.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: כן לזקן, בבקשה, מריה לביא.

<מריה לביא: במסגרת הפעילות שלנו, יש לנו עמותה שהמטרה שלה היא למצות זכויות לקשישים, ומעבר לזה אנחנו גם מקדמים זכויות, משתדלים לקדם זכויות במשרדי ממשלה ובכל מקום אפשרי.

<מריה לביא: יש לנו קבוצה של מרכזת ו-12 עובדות מתנדבות, כולן בגילאים שלנו, אשר מטפלות רק בקהל הרוסי.

<מריה לביא: יש לנו כל קהל של עולים חדשים, אבל הן בקהל הרוסי.

<מריה לביא: אני לא חושבת שיש הבדל כזה גדול בין הקבוצות, אבל אחת השאלות שכל יום קורעת לנו את הלב, זה איך אתם רוצים שאנחנו נחיה מהסכום הזה?

<מריה לביא: מי חושב שאפשר לחיות מהסכומים האלה?

<מריה לביא: מה אני אשלם?

<מריה לביא: אני אשלם אוכל?

<מריה לביא: לפיכך יש לנו המון פניות למי מחלק אוכל.

<מריה לביא: אנחנו עסוקים לשלוח אנשים לחב"ד.

<מריה לביא: זו פשוט בושה, שגופים אחרים צריכים לטפל במתן אוכל לאזרחים ישראלים.

<מריה לביא: השלמת הכנסה: רוב העולים שעלו הם קשישים, הם גם קיבלו השלמת הכנסה כי אין להם הכנסות והסכום שהם יכולים לעבוד, כי חלק מהם יוצאים לעבוד בשביל קצת לשפר את החיים שלהם, אז ישר מכווצים להם את הקצבה.

<מריה לביא: ואז אנחנו עסוקים בלחשב להם, שלפחות יישאר להם התואר, עם כמה גרושים, כדי שהם יוכלו לקבל את ההטבות של קשישים שמקבלים הבטחת הכנסה.

<מריה לביא: למשל הנחה בארנונה, שזה 100% על 100 מטר, ומתחיל סיפור – הילדים גרים, הילדים לא גרים.

<מריה לביא: מגיע לו רק עשירית או חמישית.

<מריה לביא: הנחות בחשמל – תרוצו, תחליפו מונים.

<מריה לביא: עוברים דירה, כי זו אוכלוסייה שלא גרה תמיד באותו מקום ואז כל פעם צריך לרוץ איתם שיחליפו מונים, שישנו על שמם.

<מריה לביא: מפסיקה ההנחה.

<מריה לביא: גם במים זה לא כל כך ברור, וגם זה לא סכומים כאלה רציניים.

<מריה לביא: אבל לפחות, אם יש השלמת הכנסה, זה מזכה אותם במשהו.

<מריה לביא: יש לנו שתי בעיות עיקריות עם הקהל הזה.

<מריה לביא: אחת זה הדיור.

<מריה לביא: פשוט, המצב של הדיור, יש אנשים שמחכים 15 שנה לדיור ציבורי.

<מריה לביא: הם אפילו לא יודעים שכשהם מקבלים סיעוד, אז הם כבר לא נכללים בכלל בתכנית הזאת יותר.

<מריה לביא: אז הם חושבים שמגיע להם, ושעוד מעט הם יגיעו, אבל הם לעולם לא יגיעו והאכזבה תמיד רבה מאד.

<מריה לביא: מה גם שהסכומים הזעומים שמקבלים כהשתתפות, לא עוזרים להם לא לקנות אוכל ולא לקנות תרופות.

<מריה לביא: וזו אוכלוסייה שאנחנו רוצים שבתקופה הזאת הם לא יצטרכו לחשוב על אוכל.

<מריה לביא: זה פשוט ממש בלתי נסבל.

<מריה לביא: אנחנו מקבלים המון המון פניות בנושאים האלה.

<מריה לביא: הנושא השני שמעיק עלינו, הוא שיש שם המון בדידות, והבדידות הזאת גורמת לזה שמתקשרים אליהם כל מיני מוכרים וכל מיני מאכרים ומפילים אותם בפח ונותנים להם לשלם על כל מיני דברים.

<מריה לביא: הם לא מבינים בכלל למה הם הסכימו, ואז פתאום מגיע אליהם איזה מקרר או חבילה, והם לא הבינו בכלל שהם חתמו ולך תוציא אותם מזה.

<מריה לביא: זאת אומרת יש לנו תחושה נוראית שגם מנצלים אותם.

<מריה לביא: לצערי, דוברי רוסית, אבל אם ישראלי יתקשר אליהם, צבר, אז הם לא יענו לו, אבל הם מאמינים, ואז הם נופלים המון בפח ויש לנו המון המון פניות של דווקא אותם אנשים שבקושי מתפרנסים, לגבי העניינים האלה.

<מריה לביא: בלי שום קשר לרוסים או לא לרוסים, אדם קשיש צריך לקבל לפחות את שכר המינימום.

<מריה לביא: אם יש שכר מינימום לצעירים, איזה היגיון יש שאדם עבד או עלה לארץ בן 60, עבד 7 שנים, יצא לפנסיה, אז קודם הוא קיבל שכר מינימום ועכשיו הוא צריך לחיות מ-2,200 שקלים, ואם חלילה הוא עבר את ה-1,100 שקלים בעבודה, אז הוא מוותר על השלמת ההכנסה שלו.

<מריה לביא: אני חושבת שכל הוועדות ביחד צריכות להילחם למען העלאת קצבאות הזקנה הבסיסיות.

<מריה לביא: לא צריך השלמות הכנסה.

<מריה לביא: אם לכולם יהיו סכומים נורמאליים, אז אני חושבת שזה אפילו יתקזז ואנחנו נדע שכל קשיש במדינת ישראל חי בצורה מכובדת, ולא מחטט, כמו שאמר יושב הראש, בפחים, ולא רץ לקושש נדבות.

<מריה לביא: ומה שקורה לנו בחגים, אני כבר לא אספר לכם, כי גם בשלב מסוים נגמר הכסף לעמותות ואתה צריך להגיד לבן אדם - אנחנו שאלנו את אלה ואלה ואלה, וכבר לאף אחד אין מה לתת.

<מריה לביא: אלה מקרים מאד קשים שאנחנו נתקלים בהם וזה כאב לב יום יומי.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: נציגת שתיל, נדיה אייזנר.

<נדיה אייזנר: שלום יושב הראש, חברי הכנסת.

<נדיה אייזנר: אני רוצה לדבר על נושא קצת שונה.

<נדיה אייזנר: אני רוצה לדבר על מה שאנחנו מכנים פצצה כלכלית מתקתקת, שזה אנשים שהיום עדיין עובדים, אבל עוד שנה-שנתיים, נגיד בעשור הקרוב, הם יצאו לפנסיה בלי שיש להם פנסיה ואני אסביר.

<נדיה אייזנר: הרבה אנשים הגיעו לכאן בגיל 40 פלוס, לא מצאו עבודה במקצוע שלהם, עבדו בעבודות מזדמנות, עבדו כעובדי קבלן, שזה מכת מדינה ומכת הציבור שלנו.

<נדיה אייזנר: לא היו להם ידע והבנה מספיק בשביל להבין שהם חייבים להתחיל לחסוך, כי בברית המועצות הפנסיה הייתה נפתחת מעצם היותך אזרח.

<נדיה אייזנר: כיום אנשים צברו זכויות פנסיה של כמה מאות שקלים וזהו.

<נדיה אייזנר: זה אומר שאנחנו הולכים לקבל פה 100,000 איש, 120,000 איש לפי נתונים אחרים, שהגיעו ממצב שהם מרוויחים משכורת של 6,000-7,000 שקלים, הם משלמים משכנתא, הם חיים בסדר, הם יכולים להשתמש בתחבורה, הם יכולים להשתמש בכל מיני שירותים, לקנות תרופה וכן הלאה.

<נדיה אייזנר: מחר כל זה ייגמר, הם יצנחו כולם אל מתחת לקו העוני.

<נדיה אייזנר: זה אסון כלכלי וזה אסון חברתי ואין לזה כרגע שום פתרון שידוע לי.

<נדיה אייזנר: אני יודעת שיש הצעות חוק שנמצאות באיזה שהוא מצב ראשוני.

<נדיה אייזנר: הפתרונות שאנחנו רואים, זה קודם כל כפי שכבר הוזכר פה – הדיור.

<נדיה אייזנר: הדיור הוא הנקודה הכואבת.

<נדיה אייזנר: אנשים שעבדו את הדירות שלהם כי הם לא יכלו לשלם משכנתא, או שלא יכלו לשלם את כשר הדירה בשוק, שהוא שכר דירה מאד מאד גבוה ופשוט יישארו באיזה שהוא מצב, לימבו, שלא ברור לאן בדיוק הם אמורים עכשיו ללכת מפה.

<נדיה אייזנר: אם אין לנו פתרון של דיור ציבורי, אם אין לנו פתרון של דיור בר השגה של השכרה לטווח ארוך לפי הכנסה, אנחנו הולכים להיקלע למצב לא של 25,000 ממתינים לדיור ציבורי, אלא 125,000 ממתינים לדיור ציבורי.

<נדיה אייזנר: השאלה השנייה היא שאלה של אי אכיפת החוק של חוקי עבודה בכלל בחברות כוח אדם, עבודה קבלנית.

<נדיה אייזנר: בדרך כלל אנשים נפגעים, הזכויות שלהם נפגעות, הפנסיה שלהם כמעט ואינה קיימת.

<נדיה אייזנר: החוקים קיימים, הם פשוט לא נאכפים מספיק בחברות האלה ואנחנו יודעים היום שגם לפי נתונים הכי עדינים, 65% של עובדי הקבלן הם דוברי רוסית ואמהרית.

<נדיה אייזנר: מלבד זאת, יש את הבעיה שאני הזכרתי בהתחלה ואני כן רוצה לציין אותה שוב, הנשוא של חוסר נגישות מידע בשפת האם.

<נדיה אייזנר: שוב, אנשים שהגיעו לכאן בגיל 45, יש להם עברית מספיקה, אבל היא לא מספיקה בשביל להבין את האותיות הקטנות של הפנסיה, את האותיות הקטנות של זכויות פיננסיות, את כל מיני הפרטים הקטנים כאלה ואחרים.

<נדיה אייזנר: היום אני יודעת שקיים חוק נגישות מידע לשפות רוסית, אמהרית וערבית במוסדות רפואה.

<נדיה אייזנר: אני חושבת שצריך להרחיב את זה וכן להנגיש לאנשים את מלוא המידע על הזכויות שלהם, כדי שהם יידעו כבר להתחיל לצבור פנסיה מהרגע הראשון שהם עובדים.

<נדיה אייזנר: גם היום מגיעים עולים מרוסיה ומאוקראינה, ואת הטעויות שעשינו בשנת 1990, הם עושים גם היום.

<נדיה אייזנר: הבעיה הזאת לא תיפתר ולא יקרה עם זה שום דבר.

<נדיה אייזנר: וכמובן, שאלת הפנסיה ושאלת הדיור, אלה השאלות שיעמדו לנו.

<נדיה אייזנר: אנחנו לא מבינים היום עד כמה זה הולך להתפוצץ.

<נדיה אייזנר: אני בת לאנשים בגיל 66, שהולכים לצאת לפנסיה עוד שנה שנתיים.

<נדיה אייזנר: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אני פונה למשרדי הממשלה כעת ולחברי הכנסת שרוצים להתייחס.

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו נדבר ומשרדי הממשלה יענו על דברים שאנחנו נעלה כאן.

אברהם נגוסה: אוקיי.

יואל רזבוזוב: אני אומר בכמה מילים.

יואל רזבוזוב: קודם כל אני באמת שמח לראות כאן את כל החברים.

יואל רזבוזוב: אנחנו מכירים את הנושאים, כבר לא קדנציה ראשונה שמדברים על זה, גם בקדנציה הקודמת, גם לפני ואנחנו מכירים את הנושא של הפצצה המתקתקת, שהיא כביכול לא רק של מגזר דוברי הרוסית, אלא של כל המדינה.

יואל רזבוזוב: כי ברגע שכמה מאות אלפי אנשים ירדו אל מתחת לקו העוני וכוח הקנייה ירד, זו תהיה המכה של המדינה.

יואל רזבוזוב: אני יכול להגיד שחברי שיושבים כאן מבינים את העניין ודווקא בכנסת הזאת אני כן רואה התגייסות והרבה יוזמות.

יואל רזבוזוב: לצערי, כך אני רואה, הצד של הקואליציה, הממשלה, פחות ופחות מבינים ואנחנו לא רואים בתקציבים הרבה התייחסות לזה.

יואל רזבוזוב: מה שכן אני יכול להגיד, שהעלאה של השלמת ההכנסה זה צעד נכון וטוב, אך אנחנו עדיין מגיעים למספרים מאד נמוכים.

יואל רזבוזוב: ישנן כמה הצעות חוק, כולנו הגשנו כאן הצעות חוק שמדברות בדיוק על העניינים הספציפיים שהועלו כאן.

יואל רזבוזוב: השאלה עכשיו, כשאתם כאן, עם הכוח שלכם, אתם צריכים גם להפעיל את כל הלחץ.

יואל רזבוזוב: אנחנו כחברי כנסת, כחברי הוועדה נפעיל את הלחץ שלנו וצריכים להעביר את החוקים הללו, כי בסוף אנחנו מדברים על הרבה אנשים, שזאת הסביבה שבה אנחנו חיים.

יואל רזבוזוב: אם אני מדבר על ההורים שלי, שהם בגילאי ה-60 ואני יודע מה מצפה להם.

יואל רזבוזוב: אם אני רואה את הסבתא שלי או כל המשפחה, את כל החברים.

יואל רזבוזוב: אנחנו באמת מבינים את המצב.

יואל רזבוזוב: אני חושב שדווקא בנושא הזה אין קואליציה-אופוזיציה, אלא צריכים להתגייס וכמו שאמרתי, יותר אנשים חברי אופוזיציה הגישו את החוקים והקואליציה חייבת לתמוך בהם.

יואל רזבוזוב: אני לא רואה דרך אחרת, וכאן אנחנו גם צריכים את כל הארגונים, שאתם תקומו ותזעקו, כי אנחנו מגיעים לאיזה שהוא קצה, לאיזה שהוא קו אדום, ואי אפשר לסבול.

יואל רזבוזוב: היום אנחנו הגענו, במושגים של נתניהו – הקו האדום – אז הגענו למצב שאין לנו מה לחכות.

יואל רזבוזוב: באמת יותר מדי אנשים יורדים אל מתחת לקו העוני וזאת פגיעה במדינת ישראל.

יואל רזבוזוב: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: נשמע את דור 1.5, בוריס לוינשטיין.

<בוריס לוינשטיין: שלום.

<בוריס לוינשטיין: שמי בוריס לוינשטיין.

<בוריס לוינשטיין: אני רק רציתי לשאול לפני האם יש כאן נציגים של משרד הקליטה.

אברהם נגוסה: כמובן.

<בוריס לוינשטיין: מצוין, אני מאד שמח.

יואל רזבוזוב: איזה ארגון זה דור 1.5?

<בוריס לוינשטיין: אוקיי, אז זה ארגון של צעירים דוברי רוסית, דור 1.5.

<בוריס לוינשטיין: אני בעצם עליתי לארץ לפני 12 שנה.

<בוריס לוינשטיין: יש חברה שעלו לארץ בגיל קטן – 5-6-7 שנים ופחות מזה.

<בוריס לוינשטיין: אני גר בחיפה ופעיל בארגון הזה.

<בוריס לוינשטיין: דווקא בתור מישהו שהוא דור 1.5, אחד שבעצם כן הצליח איך שהוא להשתלב בחברה הישראלית, אני כן רציתי לגעת בנקודה שבעצם תייצג את הציבור שלא נמצא פה, הציבור שאין לו פה ולא יכול לדבר, וזה הציבור של העולים החדשים, ממש טריים, שהגיעו לארץ לפני כמה חודשים.

<בוריס לוינשטיין: אנחנו עכשיו שמענו הרבה על קשישים מעל גיל 65, הגדרנו את זה גיל 65 ומעלה, אבל לא דיברנו על אלה שמתקרבים לגיל הזה, שזה 60, 62, 63.

<בוריס לוינשטיין: אנחנו מדברים על הקצבה שהם אמורים לקבל כקצבת זקנה, אבל מה עושים האנשים שבעצם הם עדיין לא מקבלים קצבת זקנה, אבל הם גם לא יכולים למצוא עבודה, כי בגיל 58 עולה חדש יש לו הרבה פחות סיכויים למצוא עבודה, מאשר מישהו שהוא בגיל 45, או לישראלי, צבר שנולד פה ונמצא בגיל הזה, כשחלק גדול מהם בכלל הגיעו לתפקידים וצברו ותק ודור א' וכך הלאה.

<בוריס לוינשטיין: אני רוצה להביא לכם סיפור אמיתי של בן אדם שאני מכיר אותו באופן אישי ועלה לפני חודשיים וחצי.

<בוריס לוינשטיין: שמו אלכסנדר, הוא עולה חדש מבלארוס, בן 62.

<בוריס לוינשטיין: לפני העלייה התגלתה לאלכסנדר מחלה קשה, מחלת סרטן, שבעצם פגעה ביכולת שלו לתפקד באופן דרמטי.

<בוריס לוינשטיין: הבן אדם נמצא במיטה, הוא מרגיש מאד מאד רע.

<בוריס לוינשטיין: משרד הקליטה הוא בעצם הגוף היחיד, הגוף הבלעדי שנותן מענה לבן אדם הזה בתשעת החודשים הראשונים שהוא בארץ.

<בוריס לוינשטיין: זאת אומרת כל שאלה שיש לו, אם הוא ירצה לפנות למשרד הרווחה הוא לא יכול - ותתקנו אותי אם אני לא צודק - אבל בדקתי את זה.

<בוריס לוינשטיין: הוא לא יכול לפנות לביטוח הלאומי.

<בוריס לוינשטיין: הגוף היחיד שנותן לו תשובות לכל השאלות שלו ואמור לענות, זה בעצם משרד העלייה והקליטה.

<בוריס לוינשטיין: אז אלכסנדר הגיע ליועצת קליטה בחיפה ושיתף אותה במצב המצוקה אליו נקלע.

<בוריס לוינשטיין: התשובה שהוא קיבל – מגיע לך 2,600 שקלים, אולי אני לא מדייק, רשמתי לי איפה שהוא.

<בוריס לוינשטיין: 2,800 שקלים.

<בוריס לוינשטיין: לא סליחה, 2,600 שקלים, כן.

<בוריס לוינשטיין: זה פחות מ - - -

<שרה כהן: הוא בעצם מקבל סל קליטה.

<בוריס לוינשטיין: נכון, בדיוק.

<בוריס לוינשטיין: אז בעצם התשובה שהוא קיבל, והנה החיזוק לדברים שלי.

<בוריס לוינשטיין: זה משהו שכמובן לא קשור אישית ביועצת, זאת המדיניות, זה מה שנקבע, שהוא מקבל סל קליטה כמו כולם, ולא משנה שהוא חולה אונקולוגי, ולא משנה שהוא לא יכול להגיע לעבודה ולא יכול לפרנס את עצמו.

סופה לנדבר: אחרי חודשיים בארץ הוא צריך ללמוד שפה ולא צריך - - -

<בוריס לוינשטיין: נכון, אני בדיוק מגיע לנקודה הזאת.

<בוריס לוינשטיין: לפני תקופה כלשהי עזרתי גם לעולה חדשה אחרת וביקשתי ממנה להגיע איתה ביחד למשרד הקליטה וישבתי עם אותה יועצת.

<בוריס לוינשטיין: אני עליתי לפני 12 שנה, אני כבר לא זוכר מה הסכומים, אני זוכר שלי זה די הספיק, כי גרתי בתכנית סל"ע והיה לי מגורים כמעט בחינם וארוחות צהריים בחינם, למרות שגם נכנסו, כמו רוב החברה האלה, נכנסנו למינוס, אבל יכולנו לחיות.

<בוריס לוינשטיין: אז באתי איתה ביחד ושאלנו את השאלה – מה הוא בעצם סל הקליטה שהיא אמורה לקבל.

<בוריס לוינשטיין: היא אמרה לי – 2,600 שקלים.

<בוריס לוינשטיין: ואז בשיא התמימות שאלתי, אני מצטער, אפשר לחיות מהסכום הזה?

<בוריס לוינשטיין: אז התשובה שקיבלתי מאותה יועצת הייתה קצת מאכזבת ומתחת לציפיות לתשובה שהייתי מקבל ממישהי שבעצם עובדת במשרד כל כך רגיש, שהוא מטפל באוכלוסייה כל כך חלשה ורגישה.

<בוריס לוינשטיין: היא אמרה לי ככה – קודם כל אל תתנשא.

<בוריס לוינשטיין: אני אסביר לך איך.

<בוריס לוינשטיין: ראשית, שתגיד תודה, כי המדינה לא חייבת לה כלום.

<קריאה: כולנו שמענו את זה.

<בוריס לוינשטיין: שנית, הבחורה צעירה ובריאה, שתלך כבר עכשיו לעבוד.

<בוריס לוינשטיין: לא משנה שאחר כך ביקשתי – אז תעזרו לה למצוא עבודה, אמרו לא, רק אחרי חצי שנה, כשהיא תהיה באולפן א', רק אז משרד הקליטה עוזר בחיפושי עבודה.

<בוריס לוינשטיין: דרך אגב, הבחורה הזאת עדיין לא מצאה את עצמה.

<בוריס לוינשטיין: היא עובדת בעבודות מזדמנות והמצב שלה לא פשוט.

סופה לנדבר: איזו השכלה יש לבחורה הזאת?

<בוריס לוינשטיין: היא מורה לאומנות.

<בוריס לוינשטיין: היא קיבלה השכלה באודסה.

סופה לנדבר: עד כמה שזכור לי, לא מזמן, רק עכשיו משרד העלייה והקליטה פתח קורס למורים.

<בוריס לוינשטיין: אז זהו, זה בדיוק עוד נושא.

<בוריס לוינשטיין: זו נקודה מאד חשובה שהעלית, זה בעצם הנושא של חוסר מידע.

<בוריס לוינשטיין: אני חושב שגם את המידע הזה היא לא קיבלה.

<בוריס לוינשטיין: גם בדיעבד היא קיבלה מידע על איזו שהיא מלגה שכן מגיעה לה וזה כן עזר לה, מלגה בסכום של 2,000 שקלים.

<אלה שאינסקייה: בעירייה אין יועץ?

סופה לנדבר: בחיפה יש סיוע גדול ביותר.

סופה לנדבר: יש שם סגנית ראש עיר שדוברת רוסית.

סופה לנדבר: יש שם סיוע גדול ביותר ויש שם המון פרויקטים של המשרד.

סופה לנדבר: אני לא שרה עכשיו, אחרת הייתי אומרת תיתן לי את הטלפון של אותה עולה חדשה, אבל אני חושבת שאנחנו צריכים לעבור ל - - - אתה תיתן לשרה את הטלפונים של אותם אנשים.

סופה לנדבר: יש להם אפשרות לתת להם סיוע ולעזור לאותם עולים.

סופה לנדבר: זו חובה של משרד העלייה והקליטה.

סופה לנדבר: הם לא יוסיפו לסל הקליטה, אבל הם בהחלט יכניסו עולה חדשה שסיימה קורס אולפן עברית לכל התכניות שיש במשרד.

<בוריס לוינשטיין: אני חושב שחוץ מהסיוע הפרטי הזה שהיא כן יכולה לקבל, אנחנו מיידעים את זה וגם צריכים להעלות נקודה מאד חשובה.

<בוריס לוינשטיין: יש פה חוסר מידע לעולים חדשים.

<בוריס לוינשטיין: חוסר מידע שאין להם, שאנחנו בתור, לא אנחנו, אבל משרד הקליטה חייב לעבוד על זה מאד מאד חזק, כדי להנגיש את המידע הזה לעולים חדשים.

<בוריס לוינשטיין: אני גם רציתי להעלות עוד שתי שאלות.

<בוריס לוינשטיין: השאלה הראשונה, איך זה שמשרד הקליטה - - -

סופה לנדבר: אני מתארת לעצמי שיש לך את הטלפונים של הלשכה של שר הקליטה.

סופה לנדבר: תיקח את הטלפונים ותדבר איתו.

סופה לנדבר: אני חושבת שיענו לך על כל השאלות שיש לך.

סופה לנדבר: יש שם גם מחלקה לפניות ציבור, בלשכת השר.

סופה לנדבר: היא נשארה.

סופה לנדבר: אנחנו ניתן לך את הטלפונים.

אברהם נגוסה: אני רוצה לעזור אותך, כי הנושא בדיון הוא נושא של עולים מעל גיל 65.

אברהם נגוסה: אנחנו יודעים על הבעיות שאתה מציין ולכן לא רציתי לעצור אותך, אבל נא לסכם בבקשה, כי כל המקרים שאתה מעלה הם מקרים מעבר לנושא שאנחנו קבענו היום לדיון.

<בוריס לוינשטיין: אוקיי, אני רק רוצה לסיים במשפט אחד כללי, שבעצם השאלה שאני שואל – האם הגישה הזאת, שקיבלנו, שהמדינה לא חייבת כלום, זו בעצם הגישה שתלך ותתחזק, או שזה משהו שאמור להישבר ואנחנו צריכים להבין שלמדינה יש חובה מוסרית לטפל כמה שיותר באנשים כאלה, שאין להם פה, אין להם כוח להגיד, אין להם כוח להתלונן.

אברהם נגוסה: אני חושב שבחדר הזה כולם מסכימים עם מה שאתה אמרת עכשיו.

אברהם נגוסה: אני חושב שלמדינה יש חובה לקלוט את העולים ולעולים יש זכות לקבל מה שמגיע להם, על פי חוק.

<בוריס לוינשטיין: תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו שמענו מספיק מנציגי הארגונים.

אברהם נגוסה: נשמע ממשרדי הממשלה.

אברהם נגוסה: לפני זה, חברת הכנסת סופה לנדבר, שהייתה גם שרת הקליטה, אז היא נכס לוועדה שלנו.

סופה לנדבר: חברי חברי הכנסת, אורחי הוועדה, נציגי המשרדים.

סופה לנדבר: אני חושבת שיום עוני זה יום של חיים של בני אדם במדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני לא אוהבת מספרים וסטטיסטיקות ביום הזה.

סופה לנדבר: אני חושבת שאנחנו מדברים על דברים אחרים לגמרי.

סופה לנדבר: אנחנו חייבים היום, ביום הזה בכנסת, בכל הוועדות וגם במליאה, לדבר על בני אדם, איך הם מקיימים את החיים שלהם.

סופה לנדבר: אנחנו מצפים שיהיו כמה שפחות אנשים כאלה משנה לשנה.

סופה לנדבר: אבל יש אנשים שבמקום לחיות, מנסים לשרוד וזו בושה למדינת ישראל.

סופה לנדבר: אני, כחברה באופוזיציה, מצפה מממשלת ישראל להגיע היום ובמקום מספרים בתקציב או שורות של מרכז המחקר והמידע של הכנסת, תראה את הבן אדם.

סופה לנדבר: קודם כל את בן האדם.

סופה לנדבר: אמרו כאן ארגוני העולים ואמרו האורחים שלנו עד כמה קשה לחיות במדינת ישראל, לקושש.

סופה לנדבר: אני חושבת שלא רק לקושש ולא רק לתרום פנסיה.

סופה לנדבר: לפני הכל אני רוצה לדבר על מיסים גבוהים ביותר במדינת ישראל.

סופה לנדבר: רק על האוויר אנחנו לא משלמים, אבל אני חושבת שבעקיפין אנחנו משלמים גם על האוויר.

סופה לנדבר: תיקחו משפחה של ותיקי המדינה או של עולים ששניהם עובדים, צעירים, שיש להם ילדים ותסתכלו מה שקורה במדינת ישראל.

סופה לנדבר: מיסים על מיסים.

סופה לנדבר: אם לא למס הכנסה, אז אנחנו משלמים מע"מ.

סופה לנדבר: על דברים שאנחנו כבר שילמנו אנחנו משלמים כמה פעמים.

סופה לנדבר: תסתכלו על צהרונים למשפחה צעירה.

סופה לנדבר: על צהרון הוא לא משלם?

סופה לנדבר: הוא משלם.

סופה לנדבר: על חוגים הוא לא משלם?

סופה לנדבר: הוא משלם.

סופה לנדבר: על מזון הוא לא משלם?

סופה לנדבר: הוא משלם.

סופה לנדבר: על ארנונה.

סופה לנדבר: תסתכלו על כל משפחה בינונית.

סופה לנדבר: יוקר המחייה במדינת ישראל הגיע השנה ל-.

סופה לנדבר: אני יודעת לגבי זוגות צעירים.

סופה לנדבר: יש לי בת יחידה, יש לי שתי נכדות.

סופה לנדבר: שניהם אגב עובדים ושניהם עם השכלה.

סופה לנדבר: הבת שלי סיימה תואר שני ושניהם עובדים והם לא מגיעים לסוף החודש בלי עזרה וסיוע שלי.

סופה לנדבר: אני חושבת שאף זוג צעיר לא מסוגל לעשות את זה.

סופה לנדבר: לא מסוגל שלא לסיים את החודש עם מינוס ענק.

סופה לנדבר: זה לא נקרא עוני?

סופה לנדבר: זה נקרא הישרדות בחיים.

סופה לנדבר: אתם יודעים מה קורה עם הרפואה במדינת ישראל.

סופה לנדבר: היא גורמת גם לעוני או למינוס גדול בבנק, כי בשעה שאתה מצפה לתוצאות של MRI, אם אתה לא הולך באופן פרטי, אתה מקבל את התוצאות של ה-MRI, או את הצילום של ה-MRI או את הפירוש של ה-MRI – אחרי שאתה כבר מת.

סופה לנדבר: אני לא מגזימה.

סופה לנדבר: אנחנו משלמים אגרה על רכב, אנחנו משלמים אגרות על אגרות והחיים במדינת ישראל הפכו להיות גיהינום.

סופה לנדבר: קשה מאד.

סופה לנדבר: קשה מאד לסיים את החודש.

סופה לנדבר: עכשיו אנחנו נעבור לקשישים, עליהם אנחנו מדברים.

סופה לנדבר: אני מצפה שהיום יבוא ראש הממשלה, ביום הזה בכנסת ישראל.

סופה לנדבר: אני מבינה שבזמן שהביטחון במצב כמו שהוא, קשה להגיע לכנסת, אבל החובה של ממשלת ישראל ושל כל השרים היא להגיע היום ולהגיד בכנסת ישראל – מה התכנית נגד עוני.

סופה לנדבר: נגד מספרים שאנחנו שמענו.

סופה לנדבר: היום, כאשר אנחנו הולכים לקנות משהו, ובשביל זה לא צריכים עמותות ובשביל זה לא צריכים ארגוני עולים.

סופה לנדבר: אמנם אני יודעת עד כמה שהם חשובים לחיים.

סופה לנדבר: אתה תלך היום לחנות, סל קנייה רגיל, בלי בשר, בלי דגים – 600-800 שקלים.

סופה לנדבר: רבותי, לאן אנחנו הגענו.

סופה לנדבר: והמחיר של העגבניות, ואני לא מגזימה.

סופה לנדבר: איזה קשיש יכול להרשות לעצמו לקניות היום עגבניות?

סופה לנדבר: החיים מאד מאד יקרים.

סופה לנדבר: אני אסירת תודה לארגונים שהביאו לנו דוגמא שנשאר למחייה 700 שקלים.

סופה לנדבר: איך אפשר לשרוד חודש עם 700 שקלים?

סופה לנדבר: אי אפשר ללכת לרופא באופן פרטי.

סופה לנדבר: אבל אנחנו בדיוק יודעים את המצב בבתי החולים ואנחנו יודעים שעם כל הכבוד, בן אדם שמגיע לזקנה, הוא לעתים קרובות זקוק לרופא ועד שהוא ממתין ועד שהתור מגיע, הוא כבר במצב כזה שהוא בלתי הפיך.

סופה לנדבר: אדוני יושב הראש, אנחנו לא נכנסנו לקואליציה.

סופה לנדבר: אחת מהסיבות – המלחמה בעד הפנסיה.

סופה לנדבר: אמרה כאן נציגת אחד הארגונים, שיש טרום פנסיה.

סופה לנדבר: ארגוני העולים דיברו ודיברו, ולפני הבחירות אנחנו אספנו את כל ארגוני העולים ואנחנו דיברנו ואני הצגתי לממשלה ובגלל זה יצאנו לבחירות עם דרישה מממשלת ישראל לתת פנסיה.

סופה לנדבר: כמו שיש משכורת מינימום, חייבת להיות במדינת ישראל פנסיית מינימום.

סופה לנדבר: אנחנו עכשיו מכינים חוק עם עודד פורר ואני אסביר לך למה.

סופה לנדבר: המחויבות של מדינת ישראל היא לאותם עולים ולאותם אנשים שעבדו כל החיים במשכורות מינימום ולא הגיעו לפנסיה.

סופה לנדבר: בשנת 2008 מדינת ישראל הפכה מפנסיה תקציבית לפסיה צוברת.

סופה לנדבר: איך עולה חדש, או איך בן אדם שקיבל משכורת מינימום, מסוגל לצבור שם סכום שהיום הוא יהיה מסוגל לחיות איתו?

סופה לנדבר: אני הגשתי יחד עם חברי כמה חוקים.

סופה לנדבר: אתם יודעים מה?

סופה לנדבר: נניח בן אדם צבר סכום – 100,000 שקלים או פחות מ-100,000 שקלים.

סופה לנדבר: כדי למשוך את הסכום הזה הוא מקבל כל חודש 140 שקלים.

סופה לנדבר: אז הוא אומר מה עוזרים לי ה-140 השקלים האלה?

סופה לנדבר: תתנו לי למשוך את ה-100,000 שקלים, או 200,000 שקלים, כמה שיש, הסכום המינימאלי, ואני אדע מה לעשות עם הסכום הזה.

סופה לנדבר: אז מה אומרים לו? לא.

סופה לנדבר: כדי למשוך את הסכום אתה תשלם 30%.

סופה לנדבר: אני הגשתי חוק שעד סכום מסוים יוותרו לאדם על 30% המס.

סופה לנדבר: הוא כבר שילם מיליון פעמים על כל המיסים במדינת ישראל.

סופה לנדבר: למה צריכים לקחת ממנו גם עבור מה שהוא שילם כבר כמה פעמים?

סופה לנדבר: אנחנו יודעים שאנשים שיוצאים עכשיו לפנסיה, ואתה זוכר את הוועדה שאני הקמתי, שהגיעו לכאן רופאים שהגיעו לפנסיה – 1,600 שקלים.

סופה לנדבר: רבותי, זה מצחיק.

סופה לנדבר: על מה שהם מקבלים היום, הם בקצבת זקנה לא מקבלים תוספת השלמת הכנסה.

סופה לנדבר: אז הם לא מקבלים את כל ההטבות שמגיעות להם.

סופה לנדבר: אנחנו פה בכנסת, במשך המון קדנציות, בנינו סל הטבות שהוא מלווה את קצבת הזקנה עם התוספת הזאת.

סופה לנדבר: כאשר בן אדם הרוויח כאן סכום כל כך מצחיק, הוא לא מקבל תוספת בקצבת הזקנה ולכן הוא לא מקבל גם את כל ההטבות.

סופה לנדבר: הוא לא מקבל תעריפי חשמל עם הנחה – שזה חוק שלי, הוא חייב לשלם ארנונה.

סופה לנדבר: חלק מהם חייבים להחזיר משכנתא.

סופה לנדבר: מדוע כאשר דובר עכשיו על החזר משכנתא לאוכלוסייה מסוימת, מדוע לא מדובר על אוכלוסייה שהגיעה לפנסיה והיא מקבלת סכום פשוט מצחיק?

סופה לנדבר: למה לא להחזיר להם את הסכומים האלה?

סופה לנדבר: אז יכול להיות שזה סכום נמוך, אבל היום או מחר יש דיון בכנסת עם שר השיכון ואנחנו נעלה את הדבר.

סופה לנדבר: מה שאני דורשת מממשלת ישראל היא פנסיה מינימום לאנשים שעבדו כאן, תרמו וקידמו את מדינת ישראל.

סופה לנדבר: המדינה אחראית על האנשים האלה.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שכאשר עברו מפנסיה אחת לפנסיה צוברת, לא לקחו בחשבון שחלק לא מבוטל של אזרחי מדינת ישראל נשארים עניים.

סופה לנדבר: לא יכול להיות שזה רק יום אחד בכנסת.

סופה לנדבר: אני זוכרת שבזמן הבחירות ראש הממשלה רץ לערוץ 9, רץ לערוצים בשפה הרוסית והבטיח והבטיח והבטיח.

סופה לנדבר: אני רוצה שעכשיו הוא יקיים.

סופה לנדבר: אמרו כאן שבתקציב 2016 יהיה סכום של כמה מיליארדים כדי שבעצם יספקו את החיים הנורמאליים לאנשים האלה.

סופה לנדבר: אנחנו נצא נגד התקציב, דווקא בגלל שבתקציב הנוכחי אין את הסכום הזה.

סופה לנדבר: אנחנו לא נכנסנו לקואליציה, בגלל שאת הכסף הזה מדינת ישראל חייבת לאזרחים שלה.

סופה לנדבר: מדינת ישראל לא יכולה לראות שבן אדם שעבד כל החיים, לא מקבל כאן ותק במדינת ישראל.

סופה לנדבר: זה גם אחד מהחוקים.

סופה לנדבר: אני מצפה ממך, יושב ראש הוועדה, להילחם עבור פנסיית מינימום בממשלת ישראל.

סופה לנדבר: אנחנו היום חברים באופוזיציה, אבל אנחנו מבינים את העניין ואנחנו דורשים מממשלת ישראל לא להגיע לכאן לכנסת עם מספרים.

סופה לנדבר: להגיע לכאן עם מציאות קשה ביותר ולהגיש לנו תכנית איך ממשלת ישראל נלחמת בתופעה הזאת – תופעת העוני במדינת ישראל.

סופה לנדבר: תודה רבה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

קסניה סבטלובה: חברי היקרים, נאמרו פה הרבה דברים על ידי נציגות הארגונים, שאנחנו באמת מודים להם מקרב לב, שמביאים לנו את הנתונים וגם את הקולות של האנשים, שזה חשוב מאד, בוריס, שאתה עכשיו דיברת על אנשים כאלה ואחרים ונתת לנו לדמיין איך נראה אותו בן אדם.

קסניה סבטלובה: יש כאלה שלא מדמיינים.

קסניה סבטלובה: יש כאלה שלא נפגשים איתם.

קסניה סבטלובה: ששואלים אותי – באמת?

קסניה סבטלובה: ויש אנשים בתוך הממשלה שדיברתי איתם כשנכנסתי לכנסת ואמרו לי – מה?

קסניה סבטלובה: יש בעיה כל כך חמורה?

קסניה סבטלובה: אנחנו לא שמענו על זה.

קסניה סבטלובה: איך שהוא.

קסניה סבטלובה: אז טוב מאד שאנחנו יושבים פה.

קסניה סבטלובה: אבל מה שעצוב, שאני עברתי על כמה מהדיונים בוועדות – כאן בוועדת העלייה והקליטה וגם בוועדות האחרות – אוצר, כלכלה, מה לא, מהשנים הקודמות, גם כשגברתי הנכבדה הייתה שרת הקליטה, ואנחנו שומעים בדיוק את אותם הדברים.

קסניה סבטלובה: רק הנתונים נהיים חמורים יותר.

קסניה סבטלובה: אז בעצם יש פה כשל מתמשך של הרבה ממשלות ישראל.

קסניה סבטלובה: מישהו צריך לשאת באחריות הזאת, שאנשים עכשיו קורסים, ולא מהיום הם קורסים.

קסניה סבטלובה: אני שמעתי על הדברים האלה גם לפני עשור, כשאימי עוד הייתה בכוח העבודה ובכוחות האחרים שלה בעצם הרוויחה את לחם חוקה, אבל עכשיו, שהיא כבר איננה יכולה לעבוד, אז כמובן זה נהיה עוד יותר מוחשי.

קסניה סבטלובה: זה נהיה עוד יותר בולט.

קסניה סבטלובה: אז בעצם שנה אחרי שנה, ממשלה אחרי ממשלה נאמרים אותם דברים יפים, אבל שום דבר לא נפתר.

קסניה סבטלובה: אולי זה עניין של חברת כנסת חדשה, שזו הקדנציה הראשונה לה, אולי זה באמת מבט של מישהו שבא מבחוץ ואומר – באמת יופי וכל הכבוד ושומעים את הקולות ורואים את הנתונים.

קסניה סבטלובה: מה הלאה?

קסניה סבטלובה: אז בעצם כל הצעות החוק הנפלאות, שאנחנו יודעים מה האפשרות שלהם להצליח מתוך האופוזיציה, זה לא אומר שאנחנו צריכים להרפות ידיים ולא להגיש את הצעות החוק האלה, אבל בעצם הדבר כמעט היחיד שיכול כן לשנות את מצבם של אותם אנשים, זה כמובן התקציב.

קסניה סבטלובה: וכאן, יושב ראש הוועדה הנכבד, אברהם, יש לי בקשה אישית אליך.

קסניה סבטלובה: יש לך דיבור עם ראש הממשלה, עם חברים שלך לסיעה, עוד לא מאוחר מדי.

קסניה סבטלובה: אנחנו עוד לא הצבענו עבור התקציב.

קסניה סבטלובה: זה שאנחנו נתנגד, זה וודאי, אנחנו יודעים, כי יש גם דברים אחרים בתקציב הזה, שהם בעייתיים מאד ואנחנו לא תומכים בהם ואנחנו לא יכולים להסכים שהתקציב הזה, שהוא לא חברתי בעליל, תקציב שלא מתחשב בצרכים של התושבים במדינת ישראל, של האזרחים שמשלמים פה את הכספים, שמשלמים את המסים, כמו שאת אמרת עכשיו, סופה, שבעצם לא מקבלים לא רק את הפנסיה, אלא גם החיים עצמם, מסתבר שהם לא משתקפים בתוך התקציב הזה.

קסניה סבטלובה: אני אתן לך דוגמא קטנה, שהיא לא קשורה, אבל היא כן קשורה בעצם, כי כשאנחנו מדברים על קשישים עניים, זה בדיוק גם אותם קשישים שנוסעים באוטובוסים.

קסניה סבטלובה: אתם יודעים מה?

קסניה סבטלובה: אין להם כלי רכב פרטיים.

קסניה סבטלובה: הם לא יכולים עכשיו לאפשר לעצמם את הלוקסוס הזה, כשהתקופה כל כך בעייתית וכל קשה לכולנו וכל כך מסוכנות, אז הם הקורבנות המידיים.

קסניה סבטלובה: כי הם אלה שנוסעים באוטובוסים והם אלה שמסתובבים ברחובות.

קסניה סבטלובה: הם לא יכולים להתנייד ברכב מהבית לעבודה או למקום אחר, לשוק וככה לבלות את היום ואיך שהוא להתרחק מהמוקדים של האלימות.

קסניה סבטלובה: דרך אגב, אנחנו יושבים עכשיו כאן.

קסניה סבטלובה: לצערי הרב התבשרנו על עוד פיגוע בדרום הר חברון, יש שם פצוע ואנחנו מתפללים לשלומו, הוא פצוע בינוני.

קסניה סבטלובה: חייל כנראה.

קסניה סבטלובה: אז כשאנחנו חוזרים לעניין של התקציב, אז אני אומרת שגם בעניין של הביטחון האישי, הבטחות רבות ניתנו על ידי הממשלה הזאת, הן לא ממומשות.

קסניה סבטלובה: בעצם יש לנו ירידה בכמות של הכספים שמיועדים למשל לשם העלאת התחושה של הביטחון האישי בעיר ירושלים, בבירתנו; וגם בכל מה שקשור להעלאת קצבת הזקנה.

קסניה סבטלובה: אני פניתי לשר משה כחלון מיד כשנכנסתי לכנסת.

קסניה סבטלובה: זה היה המכתב הראשון שכתבתי והשיחה הראשונה שבעצם עשיתי עם בכיר.

קסניה סבטלובה: אמרתי לו משה, אתה הרי יודע, אני לך לא צריכה לספר.

קסניה סבטלובה: יש פה אנשים שהם פעורי עיניים ואומרים – מה, באמת?

קסניה סבטלובה: הם חיים מ-2,000 שקלים?

קסניה סבטלובה: זוג חי מ-4,300 שקלים?

קסניה סבטלובה: אבל אתה יודע, אז תפעל.

קסניה סבטלובה: אז הוא דיבר איתי על תוספות לקצבת זקנה - לא לפנסיה, שזה עניין אחר – של 500 שקלים, שזה, אני אומרת, גם לא יציל את המצב, כי כשמוסיפים ל-2,000 השקלים הזעומים של בן אדם מוסיפים 500 שקלים, אתם יודעים מה, הוא עדיין נשאר עני.

קסניה סבטלובה: זה קצת יותר טוב, אבל עדיין עוני.

קסניה סבטלובה: אבל כשה-500 פתאום הצטמצמו ל-160, או 200.

קסניה סבטלובה: זה הצטמצם ל-150 שקלים - - -

סופה לנדבר: ועכשיו 500 שקלים, קסניה צודקת.

קסניה סבטלובה: זה מקומם.

<שרה כהן: זה נע בן 135 שקלים לזקן יחיד מעל גיל 80 ועד המקסימום, שזה 541 שקלים לזוג.

<שרה כהן: זו תוספת.

קסניה סבטלובה: כי הרי אנחנו מבינים שמהכסף הזה אי אפשר לשרוד.

אברהם נגוסה: יותר טוב ממה שהיה, אבל לא מספיק.

קסניה סבטלובה: על מה אנחנו מדברים?

קסניה סבטלובה: על תוספת של 150 שקלים שאומרים עליה – שיפרנו לכם את המצב?

אברהם נגוסה: כולנו תומכים, אבל לפחות רק הממשלה הזאת - - -

סופה לנדבר: הממשלה הזאת מחויבת להגדיל.

קסניה סבטלובה: אז אני אומרת שכל מי שתומך ירים יד ויצביע נגד התקציב, גם מתוך הקואליציה.

קסניה סבטלובה: גם בעבור מחיר פוליטי, שהוא כואב מאד, אבל אנחנו כנבחרי ציבור חייבים את זה לבוחרים שלנו, לא משנה איפה אנחנו נמצאים.

קסניה סבטלובה: אז אני קוראת בעצם להתנגד לתקציב הזה.

קסניה סבטלובה: אני אומרת שאנחנו גם צריכים, בעזרתכם, הארגונים החברתיים שנמצאים פה, אני אומרת שאנחנו צריכים עכשיו לגייס כוחות אמיתיים כדי עכשיו לצאת גם להפגנות ולהרים קול צעקה אמיתית.

קסניה סבטלובה: כל העניים, לא רק האנשים המבוגרים – ששם התופעה הזאת הכי חמורה – אבל לא רק הם.

קסניה סבטלובה: כל העניים במדינת ישראל, שלא יכולים להמשיך עם החיים האלה.

קסניה סבטלובה: החיים עצמם יקרים לנו מאד.

קסניה סבטלובה: בגלל זה אני קוראת לכם עכשיו לשיתוף פעולה.

קסניה סבטלובה: לשכוח מימין שמאל, קואליציה-אופוזיציה, אין דברים כאלה.

קסניה סבטלובה: יש עניים ויש צורך לשפר את מעמדם.

קסניה סבטלובה: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני שוב אדגיש את העניין הזה בעניין המלחמה בעוני שאין אופוזיציה וקואליציה.

אברהם נגוסה: כולנו נלחמים כדי שיהיה טוב לכל אזרחי מדינת ישראל, בנושא שלנו – לגבי קשישים עולים.

אברהם נגוסה: למיטב ידיעתי, ואני אבדוק שוב את העניין, יש הגדלה של 200 שקלים לפחות, מינימום.

אברהם נגוסה: נבדוק את העניין.

<שרה כהן: 200 שקלים זה ממוצע כנראה שהם עשו פחות או יותר, אבל אני מחזיקה כרגע מסמך שהוכן על ידי מרכז המחקר והמידע של הכנסת, אשר בוחן את ההשלכות השונות של החקיקה המוצעת, ויש כאן טבלה מאד מפורטת לגבי כל קבוצת גיל, מה הצפי לתוספת.

אברהם נגוסה: לא משנה, כי זה לא מספיק.

אברהם נגוסה: גם 200 וגם 500 שקלים אינם מספיקים, זה ברור, אבל לפחות אנחנו רואים עכשיו איזו שהיא דרך חיובית, איזה כיוון חיובי כדי להעלות קצת את ההכנסה שלהם.

סופה לנדבר: אדוני יושב הראש, אתה יודע, משרד העלייה והקליטה השתתף בוועדה למלחמה בעוני.

סופה לנדבר: במקום לשבת יום-יומיים, הם ישבו שנתיים.

סופה לנדבר: הם הבטיחו לקשישים תוספת של 500 שקלים.

סופה לנדבר: אני רוצה לראות איפה התוספת.

סופה לנדבר: איך תוספת של 500 שקלים - שזה לא הרבה – הפכה להיות לתוספת של 135 שקלים?

סופה לנדבר: אנחנו רוצים תשובות ברורות.

אברהם נגוסה: אנחנו ניאבק ביחד.

אברהם נגוסה: אני מעביר את זכות הדיבור לשרה כהן, ממשרד העלייה הקליטה.

אברהם נגוסה: אני רוצה שתתייחסי גם לאמירות של נציגי הארגונים, שדיברו גם על עניין הקשישים שנמצאים במרכזי הקליטה ופתרונות הדיור, מאחר שזה תלוי במשרד הקליטה; הייתה שאלה ואני לא מבין את ההפרש - שדמי הביטוח הלאומי ליחיד עומדים על 2,803 שקלים ומשרד הקליטה נותן 2,600 שקלים.

אברהם נגוסה: מדוע לפחות לא הגעתם לסכום שנותן הביטוח הלאומי?

<שרה כהן: אז אני אנסה לעשות סדר.

<שרה כהן: יש כמה דברים שאני מבקשת להתייחס אליהם ואני מראש אומרת שבתחום הדיור אני לא בקיאה ואני לא אוכל להשיב בנושא הזה.

אברהם נגוסה: ולגבי קשישים שנמצאים במרכזי קליטה?

<שרה כהן: בענייני דיור, אני מתנצלת, אבל אני אינני בקיאה ואני לא יכולה להשיב, כי אני לא עוסקת בתחום הדיור במשרד ולכן אני לא יכול להשיב.

אברהם נגוסה: אז נפנה לנציג משרד הבינוי והשיכון.

<שרה כהן: אני יכולה להשיב לגבי אותם תחומים שאני עוסקת בהם בתוך המשרד ואני רוצה ברשותכם להתייחס לכמה דברים.

<שרה כהן: דבר אחד, אני רוצה להגיד שאין לי ספק שהאוכלוסייה של העולים הזקנים זו האוכלוסייה הפגיעה ביותר, שנמצאת במצב שהוא המצב הקשה ביותר.

<שרה כהן: וצר לי גם לבוא ולומר גם כעובדת סוציאלית, כאשת מקצוע שנמצאת בתוך המשרד, שזה לא משהו שהוא חדש לנו.

<שרה כהן: הוא ידוע לנו ולצערי לא ממש ניתנו ברמה שהיא הרמה המערכתית הכוללת במדינת ישראל, מענים שהם מענים הולמים שיכולים להיטיב ולשפר את המצב שלהם.

<שרה כהן: זה משהו שלדעתי הוא באמת ברמה של שהחלטות, שהן החלטות שקשורות לתהליכי קבלת החלטות לגבי המקום של הסיוע של המדינה באופן כללי לאוכלוסיות שהן אוכלוסיות פגיעות יותר.

<שרה כהן: אני יכולה להגיד כמה דברים כרגע שמבחינת לפחות המקום שלנו, כמשרד, ניסינו לשפר את המצב של האוכלוסייה של העולים הזקנים, שהשיעור שלהם מבין מקבלי הבטחת הכנסה הוא שיעור ניכר ביחס לכל הזקנים מקבלי קצבת זקנה עם השלמת הכנסה, כי זאת אוכלוסייה שבאמת הגיעה בלי מקורות מחו"ל.

<שרה כהן: אז מהשנה שעברה אנחנו יצאנו במערך של סיוע לאוכלוסייה של עולים בגילאי 70 עד 80, שהם נמצאים בתור ההמתנה לדיור ציבורי.

<שרה כהן: האוכלוסייה הזאת היום מקבלת 200 שקלים תוספת לחודש לחשבון הבנק שלה, באמצעות המשרד.

<שרה כהן: בשנה שעברה אנחנו שילמנו קרוב ל-12 מיליון שקלים ל-7,287 זקנים בטווח הגילאים האלה.

<שרה כהן: זה בתקציב שהוא משותף למשרד העלייה והקליטה ולמשרד הרווחה והשירותים החברתיים, שבא משני מקורות של משרד הרווחה – גם לנושא של ניצולי שואה וגם לנושא של ביטחון תזונתי.

<שרה כהן: השנה אנחנו שילמנו עד עכשיו ל-5,446 זקנים עולים, 8.5 מיליון שקלים.

<שרה כהן: אני מניחה שעד סוף השנה אנחנו נגיע פחות או יותר לאותו היקף של אוכלוסייה וזה מגדיל במעט לפחות, את ההכנסה החודשית הפנויה שלהם.

<קריאה: איזה קריטריונים אתם בוחנים?

<שרה כהן: יש הוראת שעה – 339 שהיא מאד ברורה והיא מגדירה מי האוכלוסייה הזכאית.

<שרה כהן: מדובר כאן בעולים זקנים בגילאי 70 עד 80 שנמצאים בארץ עד 15 שנה, מקבלים קצבת זקנה עם השלמת הכנסה וממתינים לדיור ציבורי ורשומים במערכת הדיור של המשרד.

<שרה כהן: זאת הייתה החלטה שבזמנו האוכלוסייה נקבעה על ידי השרה לקליטת עלייה, סופה לנדבר, בעת ששימשה כשרה ואלה בעצם הקריטריונים של האוכלוסייה הזו.

<שרה כהן: אתם יודעים גם וזה נאמר, שיש תוספת בנייה בדיור הציבורי, לא מספיק, אבל אוכלוסיית היעד היא בעיקרה אוכלוסיית עולים זקנים.

<שרה כהן: אני יכולה להגיד שבשיחה שאני קיימתי עם ליאת בז'יוב, שאני מנהלת את תחום אמנות בינלאומיות במוסד לביטוח לאומי, זה שהנושא של אמנות בינלאומיות, בעצם היא מקווה שהוא יתקדם.

<שרה כהן: ממה שכרגע ידוע לנו, הולכת להיחתם אמנה עם ממשלת רוסיה, האמנה בארץ כבר נחתמה.

<שרה כהן: היא מצויה כרגע בעצם ב - - - וברגע שהאמנה תחתם היא צריכה לעבור איזה שהוא סוג של אשרור – גם ברוסיה וגם בישראל.

<שרה כהן: טווח הזמן, לפחות מבחינת מה שהיא אמרה לי, יכול להגיע לפרק זמן די ממושך, אפילו שנה ויותר.

<שרה כהן: אבל ההערכה שלהם היא, שברגע שהאמנה תיחתם, אז עולים שעלו למדינת ישראל משנת 1970 ועד שנת 1992-1993, שהם איבדו את האזרחות שלהם ברוסיה, ואתם בוודאי יודעים שמי שעלה בשנים 1992-1993 לא איבד את האזרחות ויכול לקבל כרגע בעצם פנסיה מהמוסד לביטחון סוציאלי ברוסיה; אבל הקבוצה הזאת יכולה לקבל קצבה עבור זקנים שיכולה להגיע, לפחות מה שהיא מסרה לי, עד כ-200 דולר לחודש מממשלת רוסיה.

<שרה כהן: זו בעצם הערכה שלהם, שברגע שהתהליך עצמו יקרום עור וגידים ואפשר יהיה לשלם, הם מדברים על כ-50,000 עולים שבעצם גרים היום במדינת ישראל ועשויים להיכלל תחת זה.

<קריאה: רק 90 נשארו?

<שרה כהן: 50,000.

<שרה כהן: 50,000 זאת ההערכה שלהם.

<שרה כהן: שווה אולי להזמין פה לדיון את כל הנושא של האמנות הבינלאומיות, כי יש לזה בהחלט משמעות רבה לגבי כל מה שקשור לנושא של זכויות שקשורות לנושאים של ביטוח וגבייה וגם לנושא של תשלום של קצבאות בתהליכים, זאת אומרת של אמנות בין מדינות בנושא של זקנה, נכות, שארים.

<שרה כהן: האמנה עם רוסיה אמורה להיות גם בנושא של זקנה, שארים ונכות.

<דנה גורדון שושני: סליחה שרה, את יודעת שמשהו התחדש, כי היו לנו בעבר דיונים בנושא.

<שרה כהן: האמנה נחתמה בארץ.

<שרה כהן: זאת אומרת היא נמצאת ברוסיה.

<דנה גורדון שושני: מתי היא הייתה בארץ?

<דנה גורדון שושני: הרבה לפני שליאת התמנתה למנהלת.

<שרה כהן: זה מה שליאת כרגע אמרה לי.

<שרה כהן: היא נחתמה לאחרונה.

<קובי אריאלי: השאלה אם הם יקבלו סכומים רטרואקטיביים.

<שרה כהן: אני לא יודעת.

<שרה כהן: אני מדווחת כרגע.

<שרה כהן: אני אומרת דברים בשם אומרם.

<שרה כהן: אני לא יכולה לבוא ולומר במקומה.

<שרה כהן: זאת אומרת כרגע אני באה ונותנת מצדנו את המידע, מתוך הרצון שלנו לעשות איזה שהוא תהליך של בירור זכאויות לגבי אוכלוסיית הזקנים.

<שרה כהן: דובר כבר הרבה לגבי הצעת החוק שעומדת, זאת אומרת מה שחשוב כאן לבוא ולהבהיר, לפחות מבחינתי, זה את הדיפרנציאציה בין הסכומים.

<שרה כהן: זאת אומרת העובדה היא שהאוכלוסייה הזקנה יותר, בגילאי 80 ומעלה, תקבל פחות כסף מאשר האוכלוסייה הצעירה יותר.

<שרה כהן: זה חלק מתוך הצעת החוק.

<שרה כהן: אני חושבת שזה חלק המחייב איזו שהיא בחינה כרגע גם באמצעות

<שרה כהן: כם כחברי כנסת, לגבי הטווח של התוספת שמשולמת לטווחים השונים של הגילאים.

<קריאה: סליחה, הפנסיה מרוסיה משפיעה גם על השלמת ההכנסה?

<שרה כהן: זאת נקודה שלדעתי היא אחת מהנקודות המרכזיות שצריכות להיבחן.

<שרה כהן: זה החלטה שצריכה להיות החלטה ב - - -, היא לא קשורה לאמנה, היא קשורה להחלטות שהן החלטות של המוסד לביטוח לאומי, וזה משהו שצריך בעצם להבהיר איתם לגבי הכיוון שצריך להעמיד מול הביטוח הלאומי בכל התהליך הזה, ושאותה פנסיה לא תחשב כהכנסה או שלא תפגע בהשלמת ההכנסה באופן שתפגענה הזכויות שהן הזכויות ששוות להשלמת הכנסה.

אברהם נגוסה: אנחנו נברר את זה.

<שרה כהן: גם אני מציפה את זה מול בית המחוקקים כרגע, ואת כל התהליכים שכרגע נעשים, כי זה חלק מתוך מה שאנחנו כמשרדי ממשלה יכולים לבוא ולהציג לקולגות שלנו, אבל חלק מהתהליכים הם תהליכים שצריכים להיות מובלים ברמה של תהליכי חקיקה וכדומה.

<שרה כהן: אני רוצה להציף בעיה שלא עלתה כאן ואני העליתי אותה וקיימנו גם לאחרונה דיון מאד ממושך עם השירות הסוציאלי במשרד הרווחה, ואני חושבת שלא מספיק נותנים על זה את הדעת.

<שרה כהן: הנושא של עולים זקנים, זאת אומרת שהם עולים גוררי זכויות או תושבים חוזרים.

<שרה כהן: יש לנו בעת האחרונה יותר ויותר אנשים שהיו בעבר במדינת ישראל, עזבו את המדינה לפרקי זמן שונים וחוזרים חזרה לישראל.

<שרה כהן: חלקם יכולים לצאת - זאת אומרת כשהם עדיין בגיל עבודה – ולשהות פרקי זמן ממושכים; חלקם יכולים אפילו לצאת בגיל זקנה.

<שרה כהן: הבעיה מבחינתי חמורה יותר לגבי מי שבעצם איבד את התושבות שלו, כששהה בחוץ למעלה מ-5 שנים.

<שרה כהן: וברגע שהוא חוזר למדינת ישראל הוא מאבד את התושבות וצריך – מה שמבחינתי החמור והקשה ביותר – לשלם דמי פדיון עבור החזרת ביטוח רפואי בגובה של 10,700 שקלים.

<שרה כהן: הנושא הזה מבחינתנו היום, ואנחנו רואים את זה היום באופן ניכר לגבי העולים שכרגע למשל חוזרים מאוקראינה על רקע המצב הביטחוני המאד קשה שם, אבל זה לא רק מאוקראינה, זה גם ממדינות אחרות.

<שרה כהן: מגיעים וחוזרים אנשים בלי מקורות הכנסה.

<שרה כהן: הם לא מצליחים לשלם את דמי הפדיון והם נדרשים לתקופת המתנה של לפחות חצי שנה, עד חצי שנה כדי להחזיר לעצמם את הזכאות לביטוח רפואי.

<שרה כהן: אם הם לא משלמים את דמי הפדיון, הם לא יכולים לקבל סיוע, להירשם לקופת חולים ולקבל סיוע רפואי מקופת חולים.

<שרה כהן: הבעיה המרכזית מבחינתנו, וזה מה שאנחנו כרגע מציפים גם מול השירות לזקן, זה שיש קושי רב לקבל אותם לבתי אבות, כי זקן ללא כיסוי רפואי בבית אבות, לא בדיוק אפשר לטפל בו.

<שרה כהן: זאת אומרת מה יעשה בית אבות שזקוק לעשות לו מערך של בדיקות רפואיות או להפנות אותו לטיפולים?

<שרה כהן: מי יישא בהוצאות הללו?

<שרה כהן: יש כאן נקודה נוספת, שהיא הנקודה - - -

אברהם נגוסה: הם לא נחשבים כעולים חדשים?

אברהם נגוסה: כתושב חוזר?

<שרה כהן: הם לא נחשבים כעולים.

<שרה כהן: אין להם זכאות כעולה.

<שרה כהן: יש להם זכאות והם נחשבים במרבית המקרים מבחינת הביטוח הלאומי כתושבים חוזרים.

<שרה כהן: תושב חוזר, זאת אומרת הוא לא זכאי מחדש לקבל בעצם את הזכויות של עולה חדש שעולה לראשונה למדינת ישראל.

<שרה כהן: יש כאן גם קושי במה שקשור לנושא של תקופת המתנה לקצבת זקנה, שזה בעצם מבחן התושבות.

<שרה כהן: זאת אומרת יש כאן שני דברים.

<שרה כהן: יש את מבחן התושבות, שאדם צריך בעצם להוכיח שכל כוונתו, ברגע שהוא חוזר למדינת ישראל, זה לשוב ולהשתקע והוא לא בא לכאן רק לצורך למשל קבלת טיפול רפואי.

<שרה כהן: ומה שקורה הוא, שבעצם שיקול הדעת כאן נע בטווחים מאד שונים.

<שרה כהן: זאת אומרת, אם למשל אדם שוכר דירה או אם אדם יכול לבוא ולהראות שהוא משלם את דמי הפדיון, אז הביטוח הלאומי יכולים להתייחס בצורה שהיא הרבה יותר מקלה סביב הנושא של החזרת התושבות.

אברהם נגוסה: ידוע לך מה מספרם?

<שרה כהן: ההיקפים לא ידועים לנו, אבל הם כאלה שאנחנו היינו בקשר מול השירות לזקן בגלל הסיפור של ההכנסה לבתי אבות.

<שרה כהן: יכולים להגיע כ-20 מקרים לשנה, אבל ההיקפים הם גדולים יותר, כי יש אנשים שפשוט בוחרים לא לשלם את דמי הפדיון ולהישאר בלי כיסוי רפואי.

<גלית מבורך: אני חושבת שמאד חשוב להבין משהו.

<גלית מבורך: שמי גלית מבורך, מנהלת השירות לאזרחים ותיקים במשרד הרווחה.

<גלית מבורך: 20 איש זה אולי לא נשמע מספר מאד גדול, אבל צריך להבין שאותו תושב חוזר, שנוחת מהמטוס וצריך בית אבות ולא יכול לקבל, בגלל שאין לו את הסכום, הוא נשאר ככה והוא הופך להיות דר רחוב או לא יודעת מה, כי אין מה לעשות איתו.

אברהם נגוסה: יש לו זכות של הביטוח הלאומי לקצבת זקנה אולי.

<גלית מבורך: לא, לא.

<גלית מבורך: אין לו כלום.

<שרה כהן: הוא צריך לעבור מבחן תושבות ולהוכיח.

<שרה כהן: זאת אומרת כל אדם שאיבד את התושבות שלו במדינת ישראל, חייב לעבור מבחן תושבות.

אברהם נגוסה: אבל הוא לא ויתר על האזרחות שלו.

<שרה כהן: לא, יש הבדל, זה לא אותו דבר.

<שרה כהן: יש אזרחות ויש תושבות.

<שרה כהן: אדם, כדי שהוא יוכל לקבל קצבת זקנה או כל קצבה מהביטוח הלאומי, צריך לעבור בעצם להיות תושב, שהוא צריך להיות אזרח מדינת ישראל.

<שרה כהן: זה כאילו כדי שאדם יאבד את האזרחות שלו, הוא צריך בעצם לבוא ולהגיד – אני לא רוצה להיות אזרח מדינת ישראל.

<שרה כהן: הוא צריך לעשות איזו שהיא פעולה אקטיבית.

<מריה לביא: אני יכולה להסביר שנייה?

<מריה לביא: יש פה מושג של משרד הפנים.

<מריה לביא: משרד הפנים זה אזרחות, ביטוח לאומי מטפל בתושבות.

<מריה לביא: התושבות שהיא מדברת עליה זה לצורך ביטוח בריאות ממלכתי.

<שרה כהן: לא רק.

<מריה לביא: בעיקר.

<שרה כהן: זה זכויות שונות.

<שרה כהן: כל מה שקשור לקצבאות.

<מריה לביא: רגע, שנייה.

<מריה לביא: אם אתה לא חוזר כל חצי שנה לארץ, אתה מאבד את ביטוח הבריאות שלך.

<מריה לביא: דווקא קצבאות זקנה אפשר להמשיך ולקבל, בתנאי שאתה - - -

אברהם נגוסה: נכון, זה אוניברסאלי.

<מריה לביא: שולח כל שנה אישור חיים לביטוח הלאומי, הם ממשיכים לשלם, אבל ביטוח בריאות זה בעיה.

<שרה כהן: לגבי עולים אנחנו יכולים בפירוש להגיד שחלק מן העולים בפירוש איבדו את הזכאות גם לקבלת קצבה.

<שרה כהן: אני רוצה גם להגיד שיש כאן עוד אוכלוסייה שהיא עוד יותר מורכבת, כאלה שהיו פחות משנה בארץ ואז, ברגע שהם חוזרים הם צריכים להמתין 24 חודשים, לא רק חצי שנה.

<שרה כהן: אז את כל הדברים האלה אני מציפה, כי אולי זה מקרים פרטניים פה ושם, אבל חשוב לבוא ולהעלות את זה, כי מבחינתנו האוכלוסייה הפגיעה היא כרגע יותר ויותר האוכלוסייה של העולים.

אברהם נגוסה: שרה תסכמי.

אברהם נגוסה: אני חושב שהעלית לפחות שני נושאים שאנחנו צריכים לקיים עליהם דיון מיוחד בוועדה ונזמין את האנשים הרלבנטיים בעניין הסכם האמנה ובעניין התושבים החוזרים.

אברהם נגוסה: אנחנו נקיים דיון ונזמין את האנשים.

<שרה כהן: אני רק רוצה לתקן, שמי שאחראי על הנושא של חוק ביטוח בריאות בנושא הזה זה משרד הבריאות, שהוא אחראי על החוק.

אברהם נגוסה: הדוברת הבאה היא נציגת משרד הבריאות, אז היא תוכל להתייחס לנושא הזה.

אברהם נגוסה: שרה, סיימת?

<שרה כהן: כן.

אברהם נגוסה: נעמה רון, משרד הבריאות, בבקשה.

<נעמה רון: תודה רבה.

<נעמה רון: אני מעדיפה לא להתייחס לנושא הזה, כי לא על זה הכנתי את המענה וזה לא התחום - - -

<שרה כהן: לא, זה ברמה של הצפת הצורך.

<שרה כהן: זה הכל.

אברהם נגוסה: אם את לא מוכנה, את לא חייבת.

אברהם נגוסה: נקיים דיון בנושא.

<נעמה רון: אני הייתי רוצה להעלות את הנושא של היערכות מערכת הבריאות להזדקנות האוכלוסייה.

<נעמה רון: בשנה הקרובה - - -

אברהם נגוסה: חשוב לי שתתייחסי למה ששמעת גם מנציגי הארגונים.

אברהם נגוסה: הגורמים שמכניסים את הקשישים למעגל העוני, זה הדיור והתרופות.

אברהם נגוסה: אשמח לשמוע מה משרד הבריאות עושה בעניינים האלה, כדי לעזור לקשישים.

<נעמה רון: תודה על ההכוונה.

<נעמה רון: כפי שאמרתי, השנה מערכת הבריאות שמה במרכז תכניות עבודה ובמרכז העניין, את ההיערכות של המערכת להזדקנות האוכלוסייה.

<נעמה רון: הנושא של קשישים שחיים בעוני מקרב כלל הקשישים, הוא נושא שמאד מאד מעניין אותנו והוא נושא שעומד במרכז החשיבה לגבי הקשישים.

<נעמה רון: תחום צמצום פערים וקידום השוויון במערכת הבריאות, עוסק באנשים החיים בעוני וגם כמובן מתייחס לקשישים, לא רק לגבי דיור ולגבי תרופות.

<נעמה רון: בהקשר של קשישים ובכלל כלל האוכלוסייה של העולים החדשים, אנחנו עשינו מהלך בשנתיים האחרונות של הנגשה שפתית ותרבותית של מערכת הבריאות, שמאפשרת לאנשים גם מוקדים של תרגום, גם מתן טיפול ומסמכים במספר שפות, כמובן באנגלית, באמהרית, ברוסית, בערבית.

<נעמה רון: זה כדי שקודם כל שאפשר יהיה ליצור קשר עם האנשים והמרחב הטיפולי והקשר הטיפולי יהיה בשפה שמובנת לאדם, שזה דבר שנראה בעינינו בסיסי וחיוני.

<נעמה רון: כמובן, כאשר אנחנו מדברים על אנשים שחיים בעוני ועל אחת כמה וכמה קשישים שחיים בעוני, אנחנו רואים בבריאות של אדם כמעט את הנכס היחידי שלו, ויש חשיבות מאד מאד גדולה לשמר את הבריאות ולקדם אותה וכמובן וראשית כל לא לפגוע בבריאות.

<נעמה רון: אנחנו עושים מהלך מאד מאד מרכזי השנה, של לפתח את הבית של הקשישים כמרחב הטיפול המועדף.

<נעמה רון: זאת אומרת שאנשים יוכלו לקבל טיפול בבית, טיפול רפואי בבית, לא רק במצבים שהם מצבים ארוכי טווח בטיפול ממושך, אלא גם במצבים חריפים ולאפשר לאנשים לקבל את הטיפול בסביבה המוכרת להם, עם בני המשפחה שיכולים לאפשר את הטיפול וכמה שפחות להוציא מהסביבה של הבית, הסביבה הטבעית ולהפחית אשפוזים מיותרים.

<נעמה רון: הדברים האלה נוגעים גם לאוכלוסייה שחיה בעוני.

<נעמה רון: לאנשים קשה לחזור הביתה לאחר אשפוז.

<נעמה רון: אם אין מערכת תומכת, אז קשה לחזור לחיים הרגילים, וזה איזה שהוא נושא שאנחנו שמים עליו את הדגש.

<נעמה רון: דבר נוסף וחשוב בהקשר של אנשים שחיים בעוני, זה כמובן קניית התרופות, מתן קודים למחלות כרוניות, הסתכלות על משפחות שיש צריכת תרופות מוגברת.

<נעמה רון: כל הדברים האלה נמצאים במרכז העשייה שלנו, במרכז החשיבה.

<נעמה רון: כל הנושא של השתתפויות עצמאיות, גם בתוך התחום של תכנון מדיניות וגם בתחום של צמצום פערים.

<נעמה רון: אני יכולה לומר שהנושא הזה מעסיק אותנו רבות והוא חשוב לנו מאד.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: משרד הבינוי והשיכון.

אברהם נגוסה: יש איזה שהוא בלבול, כפי שאמרתי קודם, אנחנו נשמח לקדם עדכון.

<קובי אריאלי: אני אתן לכם תמונה כוללת, ואז אם יהיו לכם שאלות, אענה.

אברהם נגוסה: כן, גם לגבי סיוע בשכר דירה וגם בעניין סיוע בהחזר המשכנתאות.

<קובי אריאלי: אז לגבי הסיוע בהחזר המשכנתאות, אני אבהיר שוב.

<קובי אריאלי: הייתה תכנית בזמנו למי שרכש דירה עד נובמבר 2007, שהוא יכול בעצם להמיר את הסיוע שהוא היה זכאי לו כשכר דירה, לקבל את הסיוע הזה במשכנתא, במידה והוא רכש דירה.

<קובי אריאלי: עדיין אנשים מקבלים את הסיוע.

<קובי אריאלי: בממוצע יש עוד איזה 1,600 שמקבלים את הסיוע וזה באמת סכומים קטנים, משהו כמו 200 שקלים בממוצע.

<קובי אריאלי: מלבד זאת, יש את הסיוע בשכר הדירה שאנחנו נותנים לעולים, לקשישים בכלל ולעולים קשישים בפרט.

<קובי אריאלי: יש כ-50,000 עולים קשישים שמקבלים מאיתנו סיוע בשכר דירה.

<קובי אריאלי: זה מתחלק לשתי קבוצות.

<קובי אריאלי: יש את אלה שכמו שאמרתי קודם גרים בגפם ואת אלה שמתגוררים עם קרובי משפחה.

<קובי אריאלי: זה בערך חצי חצי.

<קובי אריאלי: אלה שגרים בגפם, כ-24,000.

<קובי אריאלי: יש 7,000 זוגות ללא ילדים.

<קובי אריאלי: הם מקבלים בערך 1,110 שקלים.

<קובי אריאלי: יש יחידים – 16,600 – שמקבלים סיוע של 845 שקלים.

<קובי אריאלי: משפחות עם ילדים יש רק 69, הם מקבלים 1,200 שקלים.

<קובי אריאלי: במקביל יש את הקבוצה של המתגוררים עם קרובי משפחה, מתוכם יש 5,583 זוגות שמקבלים סיוע בסך 883 שקלים ויחידים – 25,531 – שמקבלים סיוע בסך 661 שקלים.

<קובי אריאלי: זה לא מסתיים בזה.

<קובי אריאלי: יש גם תוספות גיל.

<קובי אריאלי: נאמר כל חמש שנים הם מקבלים תוספת של כמה עשרות שקלים נוספים.

<קובי אריאלי: זה מתחלק לקבוצה של גילאי 75 עד 79 ואחרי זה 80 עד 84.

<קובי אריאלי: כל קבוצה כזאת מקבלת באופן אוטומטי על ידי המערכת הממוחשבת, תוספת של כמה עשרות שקלים בחודש.

<קובי אריאלי: מלבד זאת, יש תוספת של 10% באופן אוטומטי.

<קובי אריאלי: זה בעצם לקבוצות שהם רק בקרב העולים, למי שנחשב והוגדר כוותיק מלחמה, נפגעי צ'רנוביל, נכי מלחמה או ניצולי שואה.

<קובי אריאלי: אלה מקבלים בנוסף לסכומים הבסיסיים שאמרתי, עוד תוספת 10%.

<קובי אריאלי: אני עשיתי איזה תחשיב, ברשות יושב הראש.

<קובי אריאלי: אמרתי שבעצם יש לנו כ-50,000 עולים קשישים שמקבלים מאיתנו סיוע, בין אם הם מתגוררים בגפם ובין אם לאו, שאם היינו נותנים להם אפילו תוספת של 100 שקלים, זו תוספת תקציבית של 60 מיליון שקלים בשנה.

<קובי אריאלי: זאת אומרת כל 100 שקלים שאנחנו נוסיף להם, זה בעצם עוד תקציב של 60 מיליון שקלים בשנה.

<קובי אריאלי: אולי הייתי נוטה לעזור יותר לאלה שמתגוררים בגפם, כי הם באמת משלמים שכר דירה ואז אולי שם אפשר לבקש תקציב מהאוצר ולהגדיל להם את הסיוע בשכר דירה בכמה מאות שקלים, כי כמובן הסיוע שאנחנו נותנים לא נחשב סיוע ריאלי.

<נדיה אייזנר: אני רוצה להוסיף משהו ממש קטן.

<נדיה אייזנר: כל שקל שיוסיפו על הסיוע בשכר דירה, ימצא את עצמו בכיסים של בעלי הבתים בגלל שהאנשים האלה שוכרים דירות בשוק חופשי, ששם שכר הדירה עולה כל הזמן.

<נדיה אייזנר: ולכן זה לא משנה כמה המדינה תוסיף עכשיו לתקציב הזה.

<נדיה אייזנר: כל שקל, שום דבר לא יגיע לאנשים האלה, שבאמת זקוקים לכסף הזה.

<נדיה אייזנר: הכל יגיע לבעלי הבתים ולעשירים.

<קובי אריאלי: אני לא מסכים עם האמרה הזאת, ולא בגלל שאני ממשרד הבינוי.

<קובי אריאלי: אני אגיד לך למה.

<נדיה אייזנר: זה מה שקורה בפועל.

<קובי אריאלי: לא, אבל זה לא נכון.

<קובי אריאלי: אם תוסיפי להם עכשיו 500 שקלים, אוטומטית יעלה שכר הדירה הממוצע ב-500 שקלים?

<קובי אריאלי: זה לא נכון.

<נדיה אייזנר: בעוד שנתיים זה יישחק.

<קובי אריאלי: יש עניין של שחיקה, אני לא אומר שלא.

<קובי אריאלי: בגלל זה הסיוע שלנו הפך עם השנים ללא ריאלי, זה נכון.

<קובי אריאלי: אבל אם את תתני להם עכשיו תוספת משמעותית, כמובן שזה יהיה אפקטיבי.

<קובי אריאלי: אין ספק שיש עליית מחירים, גם מתוקף המדדים שעולים, גם של תשומות בנייה וגם של מדד מחירים לצרכן, אבל אם תינתן תוספת בהקדם של כמה מאות שקלים, אני בטוח שזה יסייע להם.

אברהם נגוסה: קובי, סיימת?

<קובי אריאלי: סיימת.

אברהם נגוסה: מה לגבי החלק של החזר המשכנתא?

<קובי אריאלי: אני אמרתי, הצגתי את זה בהתחלה.

<קובי אריאלי: אני אחזור שוב.

<קובי אריאלי: יש בערך כ-1,600 איש - - -

אברהם נגוסה: סיוע של 200 שקלים אמרת.

<קובי אריאלי: בממוצע.

<קובי אריאלי: זה בערך עד 400 שקלים, משהו כזה.

אברהם נגוסה: הבנתי.

<אברהם שרנופולסקי: יש לי שאלה.

<אברהם שרנופולסקי: הוא אמר שיש זכות לניצולי שואה, לוותיקי מלחמת העולם השנייה לקבל תוספת של 10%, אבל פליטי שואה, שגם מוגדרים היום כניצולי שואה – לא מקבלים את זה.

<אברהם שרנופולסקי: פליטי שואה מוגדרים גם לפי החוק החדש כניצולי שואה.

<אברהם שרנופולסקי: הם לא מקבלים.

<קובי אריאלי: אז אני אבהיר.

<קובי אריאלי: אנחנו, משרד הבינוי, משמש רק כצינור להעברת הכספים לסיוע בשכר דירה.

<קובי אריאלי: הקריטריונים נקבעים על ידי משרד העלייה והקליטה.

<קובי אריאלי: בעצם אצלנו רק צריכים לבוא להנפיק את התעודות אצל חברות שכר הדירה.

<קובי אריאלי: במידה והוא בא עם תעודה כזאת מהביטוח הלאומי, אז - - -

<קריאה: ומהאוצר.

<קובי אריאלי: זה נכון, סליחה, מהאוצר.

<קובי אריאלי: מקבלים את התעודות האלה.

<קובי אריאלי: אם בן אדם בא עם התעודה הזאת, אז הוא מקבל את זה.

<קובי אריאלי: זה לא תלוי ברצונו או לא רצונו של המשרד שלנו.

אברהם נגוסה: הקריטריון נקבע באוצר או במשרד הקליטה?

<קריאה: האוצר.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: זמננו רץ.

אברהם נגוסה: תודה, קובי.

<קריאה: יש לי שאלה קצרה אל האדון, להבהרה.

<קריאה: הייתי רוצה לדעת כמה דירות ופתרונות קבע של דיור, מוכנים לשנה הקרובה עבור האוכלוסייה הזאת של העולים, בין אם זה דירות ציבוריות או בין אם זה יחידות בהוסטלים – כמה מתוכנן לשנת התקציב 2016.

<קובי אריאלי: אין לי את הנתונים האלה.

<קריאה: יש תכנית במשרד הבינוי שאומרת כמה דירות מתוכננות לקנייה?

<קובי אריאלי: יש היום.

<קובי אריאלי: אני יודע שבקרב חברת עמיגור הולכים להקים כמה אלפי יחידות דיור.

<קובי אריאלי: מסיור שאני אישית הייתי בו במקרה, לפני איזה חודש, 90% מהאוכלוסייה המיועדת זו האוכלוסייה הזאת של העולים הקשישים.

<קריאה: זה הכסף שמגיע מהסוכנות.

<קובי אריאלי: זה לא רק.

<קובי אריאלי: זה כמובן בשיתוף פעולה עם משרד הבינוי.

<קובי אריאלי: זה נכון, זה גם מכספי סוכנות, אבל כמובן בשיתוף איתנו.

<קובי אריאלי: מדובר על תוספת של כמה אלפי יחידות דיור, שחלק כבר ממש נבנו, על חלק יש תכניות.

<קובי אריאלי: אני מדבר על כמה ערים ברחבי הארץ ו-90% מהאוכלוסייה שלהם זה אוכלוסיית העולים הקשישים.

אברהם נגוסה: ידוע לך כמה זכאים לדיור ציבורי נרשמו וממתינים לדיור ציבורי?

<קובי אריאלי: אתה מתכוון בקרב העולים הקשישים?

אברהם נגוסה: כן, כן.

<קובי אריאלי: האמת שאין לי את הקריטריונים של משרד העלייה והקליטה.

<קובי אריאלי: הקריטריונים נקבעים שם, אז אני לא יודע.

אברהם נגוסה: אצלכם אין נתונים?

<קובי אריאלי: לא.

<קובי אריאלי: בעיקרון - - -

אברהם נגוסה: לנו יש את הנתון 27,000.

<קובי אריאלי: 27,000 מה?

אברהם נגוסה: קשישים, זכאי דיור ציבורי, שממתינים לדיור ציבורי.

<קובי אריאלי: יש 27,000 בכל המשרד, לא רק עולים קשישים.

אברהם נגוסה: לא, רק עולים.

<קובי אריאלי: סליחה, רק עולים, אבל לאו דווקא קשישים.

אברהם נגוסה: לא רק קשישים.

אברהם נגוסה: זכאים.

אברהם נגוסה: מה שאנחנו מגדירים כזכאים.

<קובי אריאלי: אני יודע, אבל הקריטריונים נקבעים במשרד העלייה והקליטה.

<קובי אריאלי: זה לא קשור אלינו.

<קובי אריאלי: לנו יש את הקריטריונים עבור הזכאים הוותיקים.

<קריאה: מה הקריטריונים שלכם?

<קובי אריאלי: עבור דיור ציבורי זה משפחה עם שלושה ילדים, שיש מיצוי כושר השתכרות.

אברהם נגוסה: שרה, מה את אומרת?

<שרה כהן: שאת הנתונים צריך להפנות לאגף הדיור של המשרד.

<שרה כהן: פשוט אין כאן נציגה.

אברהם נגוסה: את לא בקיאה?

<שרה כהן: לא.

<קובי אריאלי: אנחנו לא מתערבים בקריטריונים האלה, בעיקרון.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע כעת את משרד הרווחה והשירותים החברתיים, גברת גלית מבורך, בבקשה.

<גלית מבורך: צהריים טובים.

<גלית מבורך: אני קודם כל מודה על הדיון הזה וייחוד הדיון בנושא עוני ועולים קשישים.

<גלית מבורך: אני חושבת שאתגר העוני בקרב אוכלוסיית הקשישים זה אתגר שניצב לפתחנו בשנים הקרובות, במיוחד עם העלייה בתוחלת החיים והגידול באוכלוסיית הקשישים.

<גלית מבורך: ואם אני עושה זום-אין לתוך אוכלוסיית העולים הקשישים, אז הבעיה שם חריפה יותר.

<גלית מבורך: משרד הרווחה, במסגרת השירותים שהוא נותן לקשישים בקהילה, כל הקשישים העולים יכולים להשתמש בשירותים הקיימים, מונגשים וידועים.

<גלית מבורך: קודם הייתה כאן נציגת עולי אתיופיה, שרוב אוכלוסיית אתיופיה מוכרת במחלקות הרווחה, ככה שהשירותים הם נגישים וידועים, לרוב עם השתתפות הכי נמוכה בגלל המצב הכלכלי, אז הם זכאים להשתתפות נמוכה.

<גלית מבורך: בשנה וחצי האחרונות משרד הרווחה פתח 250 מועדונים להתמודדות עם נושא העוני, שמבטיחים ביטחון תזונתי לאנשים שמגיעים לשם.

<גלית מבורך: זה מועדונים שפועלים 3 ימים בשבוע, נותנים ארוחת בוקר, ארוחת צהריים חמה, פעילות חברתית והסעות בעלות מינימאלית בחודש, 45 שקלים.

<גלית מבורך: יש לנו 5 מועדונים מיוחדים כאלה לעולי אתיופיה שמגיעים לשם.

<גלית מבורך: העלות של מועדון כזה היא מאד יקרה למשרד הרווחה ואנחנו פיתחנו בשנה סדר גודל שאני חושבת שלא קיים באף מקום אחר.

<גלית מבורך: העולים מרוסיה משולבים במועדונים האלה באופן פרטני, לא כקבוצה.

<גלית מבורך: משרד הרווחה מתקצב מתן צרכים מיוחדים לעולים.

<גלית מבורך: אם צריך עזרה בציוד לבית, אם צריך חימום לחורף, אם צריך לעתים ארוחות, הם יכולים לגשת למחלקות לשירותים חברתיים ולקבל עזרה בצרכים פרטניים.

<גלית מבורך: כמו כן יש לנו 700 מועדונים בארץ לכלל אוכלוסיית הקשישים, אבל יש רשויות מסוימות שמקבלות תקציב כדי להכשיר מועדונים ספציפיים לתת מענה לעולים.

<גלית מבורך: כלומר, בכל רשות יש איזו שהיא התייחסות של משרד הרווחה לנושא העולים הקשישים באופן ספציפי.

<אלמנש וונדה: סליחה, את מדברת על מועדונים או על מרכזי יום?

<גלית מבורך: גם.

<גלית מבורך: השירותים שלנו בקהילה, כלל השירותים שלנו – מועדונים, מרכזי יום, קהילות תומכות – פתוחים לכלל האוכלוסייה, ובתוכם גם עולים זכאים ועם השתתפות מאד נמוכה, אם ההכנסה שלהם ואם הם מוגדרים כעניים.

<גלית מבורך: אז זה פתוח.

<גלית מבורך: אנחנו מעדיפים שירותים אינטגרטיביים.

<אלה שאינסקייה: למי הם צריכים לפנות?

<גלית מבורך: למחלקה לשירותים חברתיים.

<גלית מבורך: בכל רשות יש מדור לזקן או עובדת סוציאליים שמטפלת באוכלוסיית הזקנים, האזרחים הוותיקים, שם יש את כל המענים שניתנים.

<אלה שאינסקייה: זה בעצם משרד הקליטה - - -

<גלית מבורך: לא, משרד הרווחה.

<אלה שאינסקייה: לא, בעירייה של כל עיר, מי שמלווה את הזקנים למשל, מגיעים גם עולים חדשים, הם יכולים לפנות או שמישהו צריך לכוון אותם לפנות אליכם.

<גלית מבורך: נכון, נכון.

<גלית מבורך: יש מדור, יש ייעוץ לקשיש בביטוח הלאומי כמעט בכל הסניפים שלו, ב-90 - - -

<אלה שאינסקייה: לא בכל מקום.

<גלית מבורך: בהרבה מאד סניפים אפשר לפנות ולדעת שם על הזכויות.

<גלית מבורך: זה נקרא ייעוץ לקשיש והוא קיים בהרבה מאד סניפים של הביטוח הלאומי.

<גלית מבורך: אז משם יש מידע או באתר האינטרנט שלנו יש מידע, או במחלקות לשירותים חברתיים יש מידע.

<קריאה: יש לנו הרבה פניות של אנשים שנורא קשה להם להגיע אל העובדים הסוציאליים.

<גלית מבורך: חייבים להגיע.

<גלית מבורך: אי אפשר - - -

<קריאה: כן, אבל הם אומרים שאחת הבעיות היא זאת.

אברהם נגוסה: אנחנו לקראת סיום.

<אלמנש וונדה: אפשר להתייחס?

אברהם נגוסה: כן.

<אלמנש וונדה: סליחה שאני קצת חולקת עליך בעניין.

<אלמנש וונדה: אני עובדת סוציאלית במקצועי.

<אלמנש וונדה: שמי אלמנש, אני עובדת סוציאלית בעיריית חיפה.

<אלמנש וונדה: אני באה מחיפה.

<אלמנש וונדה: אני עובדת עם כל האוכלוסייה ואני מכירה לעומק.

<אלמנש וונדה: נכון, השירותים שאת מתארת אכן קיימים בתוך הקהילה והם ניתנים לציבור.

<אלמנש וונדה: השאלה היא באמת כמה הם נגישים לקהילה עצמה מבחינת השפה, מבחינת האוכל החם.

<אלמנש וונדה: אני לא רואה קשיש אתיופי שייצא מהבית והולך לקבל מענה חמה שהמועדון נותן לו.

<אלמנש וונדה: כי זה לא הטעם שלו, זה לא מהטעמים שלו.

<אלמנש וונדה: כמה זה באמת יכול לתת לו את המענה הזה שהוא צריך את הארוחה החמה ושהארוחה החמה הזאת כן עונה לזה.

<גלית מבורך: אז יש שש רשויות שבחרו לפתח מועדונים ספציפיים ליוצאי אתיופיה.

<גלית מבורך: רוב הרשויות לא רצו לאבחן אותם ולתת להם מועדון מיוחד.

<גלית מבורך: אנחנו ענינו לצרכים שעלו מהשטח, מהרשויות.

<אלמנש וונדה: אני יודעת שיש מרכזי יום שהם מגיעים לשעתיים שלוש.

<אלמנש וונדה: אני לא ראיתי ארוחות חמות.

<גלית מבורך: שש שעות.

<גלית מבורך: יש ארוחה חמה בתוך מרכז היום.

<אלמנש וונדה: אני פשוט מנסה להבין את הדברים שבאמת תיארת כל כך יפה, איך הם נמצאים בתוך השטח, כי אני באה מתוך השטח ואני לא רואה את זה.

<גלית מבורך: היית במרכז יום שיש בו ארוחה חמה?

אברהם נגוסה: סליחה, גלית, אנחנו נשמח לקבל לוועדה רשימה של מועדונים שאת מתארת.

<גלית מבורך: אני יכולה להגיד את הערים הספציפיות שיש בהם מרכזי יום של יוצאי אתיופיה.

אברהם נגוסה: כן, המועדונים שאת תיארת והשירותים שניתנים שם, כמו ארוחות חמות וכו'.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח לקבל את הרשימה.

<גלית מבורך: אין שום בעיה.

<בוריס לוינשטיין: סליחה, יושב הראש, אני יכול להפנות שאלה לגברת גלית?

<בוריס לוינשטיין: אני חושב שהיא הסתובבה אלי והתחילה להתייחס, אז אני רוצה לשאול מה בעצם עושה עולה חדש שהוא לא יכול לגשת לשירות הרווחה, כי הוא צריך להיות תשעה חודשים במשרד הקליטה, אבל הוא כן צריך את השירותים שאתם נותנים ומשרד הקליטה לא נותן.

<גלית מבורך: תראו, אי אפשר לחסוך את ההגעה לשירותי הרווחה.

<גלית מבורך: אי אפשר לתת שירות בלי שאדם נכנס, פותח תיק, נרשם, מכירים אותו, מבינים מה הצורך שלו.

<גלית מבורך: אי אפשר לקצר תהליכים, זה לא יעזור.

<בוריס לוינשטיין: בעצם הוא נופל בין הכיסאות.

<גלית מבורך: הוא צריך לסיים שלב ולעבור לשלב הבא.

אברהם נגוסה: אני מצטער, אנחנו לא יכולים להמשיך, אני חייב לסיים את הדיון.

אברהם נגוסה: אנחנו נקיים דיון נוסף.

אברהם נגוסה: האם לנציג הביטוח הלאומי יש מה להוסיף על מה שאמר?

אברהם נגוסה: אם אין, אנחנו נסכם.

אברהם נגוסה: אני רוצה לקרוא את סיכום הדיון שלנו ואז נסיים.

אברהם נגוסה: לאור הנתונים הקשים שעלו בדיון לגבי העולים הקשישים החיים בעוני, הוועדה קוראת לממשלה להגדיל באופן משמעותי את הסיוע בשכר דירה לעולים קשישים, במיוחד למתגוררים לבד ולא עם בני משפחתם.

אברהם נגוסה: יש להבטיח כי ההשתתפות העצמית בשכר דירה לא תעלה על 15% מהכנסתם של השוכרים הקשישים.

אברהם נגוסה: יש להגדיל את היקף בניית הדיור הציבורי.

אברהם נגוסה: יש להגדיל את הסיוע להחזר חלקי של משכנתאות לזכאים.

אברהם נגוסה: אנחנו שוב ושוב פונים למשרד העלייה והקליטה, להנגיש מידע לעולים קשישים בדבר זכויותיהם בשפתם.

אברהם נגוסה: זה מאד מאד חשוב שהקשישים יידעו.

אברהם נגוסה: אם מוסיפים, זה בסדר.

אברהם נגוסה: אבל אנחנו נבקש להדגיש שוב ושוב.

אברהם נגוסה: אני מודה לכל המשתתפים.

אברהם נגוסה: תודה רבה.