ועדת הפנים והגנת הסביבה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 69, 2015-11-03 11:00

דוד אמסלם: בוקר טוב.

דוד אמסלם: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הפנים והגנת הסביבה.

דוד אמסלם: זאת הישיבה השנייה שלנו היום.

דוד אמסלם: על סדר היום הרפורמה ברישוי עסקים, תמונת מצב, לציון יום העסקים הקטנים.

דוד אמסלם: אנחנו מציינים היום בכנסת את יום העסקים הקטנים ויושב ראש השדולה הוא אראל מרגלית ורועי פולקמן.

דוד אמסלם: ברוך הבא, אנחנו שמחים שאתה אתנו.

אראל מרגלית: תודה רבה.

דוד אמסלם: כאמור, הדיון היום הוא בנושא הרפורמה ברישוי עסקים, תמונת מצב, לציון יום העסקים הקטנים.

דוד אמסלם: ברשותכם, אני רוצה לתת את רשות הדיבור ללירון, היועצת המשפטית, כדי שתכניס אותנו לנושא ואחר כך נפתח את הדיון.

דוד אמסלם: הצטרף אלינו גם חבר הכנסת פולקמן.

דוד אמסלם: ברוך הבא.

<לירון אדלר: רישוי עסקים, כמו שאנחנו יודעים, זה הליך בירוקרטי לא פשוט.

<לירון אדלר: הרשות המקומית נותנת את רישיון העסק אחרי שהיא קיבלה את כל האישורים מהגורמים הרלוונטיים – מהמשטרה, משרד הבריאות, כיבוי אש, חקלאות, הגנת הסביבה – בהתאם לסוג העסקים הרלוונטי.

<לירון אדלר: בגלל הפרוצדורה הזאת שבאמת מצריכה שיתוף פעולה של הרבה משרדי ממשלה יחד עם הרשויות המקומיות, היא באמת הליך בירוקרטי שהעסקים צריכים להתמודד אתו וזה לא תמיד מאוד פשוט, בשנת 2010 עבר חוק.

<לירון אדלר: מה שהחוק הזה רצה לעשות זה לנסות לעשות את התהליכים - - -

דוד אמסלם: רבותיי, אם אתם רוצים להתרגש עוד כמה דקות, אין לי בעיה, גם כך אני כאן משעה 8:00 בבוקר.

דוד אמסלם: לירון רוצה לתת לנו אינפורמציה ולקדם אותנו בדיון.

דוד אמסלם: מי שרוצה לדבר, יכול לדבר בחוץ אבל בואו ניתן לה את הכבוד.

<לירון אדלר: אמרנו שרישוי עסקים הוא תהליך שהרשות המקומית נותנת את רישיון העסק אחרי שהיא מקבלת את האישורים מהגורמים הרלוונטיים כמו משטרה, משרד הבריאות, הגנת הסביבה וכולי.

<לירון אדלר: בגלל שההליך הזה לאורך השנים התגלה כהליך שבעל העסק צריך לעבור מול הרבה משרדים והוא לא יודע מה יבקשו ממנו ומתי יבקשו ממנו, בשנת 2010 חוקק חוק.

<לירון אדלר: עשו רפורמה בחוק רישוי עסקים ורצו ליצור מצב שבו תהיה יותר ודאות לעסקים, העסקים ידעו מראש מה דורשים מהם ויהיו פחות שינויים בתנאים.

<לירון אדלר: זאת אומרת, אם בעבר היו הרבה תלונות על כך ששנה אחת דורשים כך ושנה אחרת כבר דורשים אחרת ואין תיאום בין המשרדים וכל מיני דברים כאלה – הרפורמה הזאת נועדה ליצור איזשהו תיאום ואחידות כך שהעסקים ידעו מראש מה מצפים מהם.

<לירון אדלר: זה מה שקבעו ברפורמה הזאת.

<לירון אדלר: הדבר העיקרי שרצו לקבוע זה שכל משרדי הממשלה הרלוונטיים, כל הגורמים הרלוונטיים יצטרכו לפרסם מפרטים אחידים, זאת אומרת, את כל התנאים שהם דורשים מעסקים לפי סוגים.

<לירון אדלר: לשם כך הוקם אתר אינטרנט כדי באמת שהעסקים יוכלו לדעת.

<לירון אדלר: אדם רוצה להקים עסק, יוכל להיכנס לאותו אתר אינטרנט ולראות מה דורשים ממנו כל הגורמים ובהתאם לכך הוא יוכל לכלכל את צעדיו ולדעת איך לפעול.

<לירון אדלר: זה היה יסוד אחד של הרפורמה הזאת.

<לירון אדלר: יסוד שני שנכנס כאן ברפורמה הוא ליצור מסלול של רישוי ירוק.

<לירון אדלר: זאת אומרת, לעסקים שהם עסקים פשוטים וקטנים.

<לירון אדלר: זאת אומרת, לא מפעל לייצור מזגנים אלא מספרה, קיוסק, דברים יותר פשוטים.

<לירון אדלר: העסקים יוכלו להסתכל על המפרט, לעשות תהליך של רישוי עצמי.

<לירון אדלר: זאת אומרת, להצהיר הצהרה שהוא עומד בתנאי הרישוי ולקבל רישיון כבר על סמך ההצהרה שלו כאשר במשך הזמן הרשות הייתה צריכה לבוא לבדוק אם הוא באמת עומד בתנאים.

<לירון אדלר: אלה היו שני יסודות מרכזיים ברפורמה שבאמת נועדה להקל על התהליכים גם על עסקים קטנים וגם על עסקים אחרים.

אראל מרגלית: מסלול ירוק.

<לירון אדלר: מסלול ירוק והנושא של המפרטים האחידים, שאנשים ידעו מראש מה מצפים מהם.

אראל מרגלית: עברו חמש שנים.

<לירון אדלר: החוק עבר ב-2010.

<לירון אדלר: ב-2012 עברו תקנות שהשלימו את העניין ובעצם מאז יש עבודה במשרדי הממשלה על הכנת אותם מפרטים אחידים.

אראל מרגלית: שש שנים.

<לירון אדלר: חמש שנים.

<לירון אדלר: יש קשיים גם אובייקטיביים.

<לירון אדלר: זאת אומרת, ברגע שאתה באמת מאחד את כל התנאים שתמיד דרשת, מן הסתם זה מצריך חשיבה וצריך לחשוב על הדברים ולראות מה אתה מפרסם.

<לירון אדלר: בכל אופן, זה באמת לוקח הרבה זמן.

<לירון אדלר: הרפורמה שרצו שתיכנס ותצא לדרך כמה שיותר מהר - - -

דוד אמסלם: איפה חונה הרפורמה?

אראל מרגלית: אין חניה.

<לירון אדלר: כל המשרדים צריכים.

דוד אמסלם: מי מרכז את זה?

<לירון אדלר: משרד הפנים אחראי על חוק רישוי עסקים אבל את התנאים הספציפיים לכל נושא, המשרד האחראי.

<לירון אדלר: זאת אומרת, תנאים בקשר לבריאות הציבור צריך לפרסם משרד הבריאות וכך הלאה.

<לירון אדלר: זאת אומרת, כל ששת המשרדים השותפים לחוק.

דוד אמסלם: היה לוח זמנים בחקיקה?

<לירון אדלר: לא היה לוח זמנים.

<לירון אדלר: רצו להתנות את כניסת התקנות לתוקף בכך שיפורסמו.

רועי פולקמן: יש החלטת ממשלה.

<לירון אדלר: יש החלטת ממשלה שפסקה בעניין.

רועי פולקמן: 3409.

<לירון אדלר: תוך כדי העבודה על הכנת המפרטים עלו כל מיני קשיים, למשל עניין של סמכויות בין משרדים לטיפול בכל מיני דברים.

<לירון אדלר: אולי כדאי באמת לשמוע היכן הדברים עומדים.

<שרה חמודה: אני כאן כדי לעדכן מבחינת משרד הפנים.

<לירון אדלר: כדאי לשמוע ממשרד הפנים וממשרדי ממשלה אחרים היכן הדברים עומדים.

דוד אמסלם: איזה משרדים?

<לירון אדלר: משטרה, פנים, כלכלה, חקלאות, הגנת הסביבה, בריאות, כיבוי אש.

<לירון אדלר: כל המשרדים האלה הם משרדים ששותפים.

רועי פולקמן: צריך לציין שבריאות וכיבוי אש הופיעו במקום הראשון.

<קריאה: אדוני טועה לחלוטין.

רועי פולקמן: משרד הבריאות הוא החסם מספר אחד.

<קריאה: אדוני טועה לחלוטין.

רועי פולקמן: יש לנו סקרים עדכניים.

<קריאה: אני לא יודע מה הסקרים שלכם, אבל זה לא לעניין.

רועי פולקמן: בריאות מהווה את החסם הראשון ברישוי עסקים.

<קריאה: אדוני טועה לחלוטין.

רועי פולקמן: מה אתה אומר?

<קריאה: אדוני טועה ומטעה.

חיים ילין: אם אני רוצה לפתוח היום מסעדה, ייקח לי עשרים שנים לפתוח אותה.

חיים ילין: אני אסגור אותה עוד לפני שפתחתי אותה.

<קריאה: אתה לא יודע.

חיים ילין: לא, אני לא יודע, לא הייתי ראש רשות.

דוד אמסלם: אני מבקש.

דוד אמסלם: אתם רוצים, אני אפסיק את הדיון ואני אלך.

חיים ילין: אני אלך.

חיים ילין: לא אתה.

דוד אמסלם: אני לא יודע לנהל דיונים כאלה.

דוד אמסלם: די.

דוד אמסלם: רבותיי, אני מבקש לעשות כאן סדר בעניין ושאף אחד לא יפריע לשני.

דוד אמסלם: אצלנו בוועדה לא מדברים בלי שאני נותן את רשות הדיבור, גם אם מישהו יש לו משהו בבטן.

דוד אמסלם: לכן גם חילקנו שתייה כאן ומי שמרגיש עצבני, שישתה משהו ויצנן את עצמו.

דוד אמסלם: אנחנו נתחיל בדיון.

דוד אמסלם: אני אתן את רשות הדיבור לחברי הכנסת וכל אחד ידבר שלוש-ארבע דקות, אחרי כן נעבור לפי הסדר שרשמו לי כאן, אחרי כן אני אתן את האפשרות לדבר למי שרוצה ואחר כך אסכם.

דוד אמסלם: מבחינתי בשעה 12:15 מסיים את הדיון כי יש לי דיון אחר.

אראל מרגלית: קודם כל, תודה רבה ליושב ראש אמסלם על קיום הדיון הזה.

אראל מרגלית: מאוד מאוד חשוב לקיים אותו בוועדת הפנים שהיא ועדה קריטית לכל הנושא של עסקים קטנים.

אראל מרגלית: תודה על כך שאת נותנת לנו את הדוח.

אראל מרגלית: אני ממש רוצה להודות לשותף שלי רועי פולקמן בארגון היום העסקי הזה.

אראל מרגלית: אני חושב שזאת דוגמה בה קואליציה ואופוזיציה יכולות לעבוד ביחד ולהביא בשורה ושיתופי פעולה גם ביצירת שיח בתוך הכנסת זה מאוד חשוב ליצור את השיח עצמו וגם בדברים תכליתיים שתכף נדבר עליהם.

אראל מרגלית: יש לנו הרבה מאוד אורחים ולא נציין את כולם.

אראל מרגלית: אני רק רוצה לציין את הנשיא החדש של לה"ב, רועי כהן, שאנחנו מברכים אותו על הגעתו, ואת מנכ"ל לה"ב מוטי שפירא.

דוד אמסלם: רועי, ברוך הבא.

דוד אמסלם: בהצלחה.

<רועי כהן: תודה.

אראל מרגלית: אני רוצה לציין גם את רובי נתנזון ממכון מקרו שעושה הרבה מאוד עבודה כל השנה ומחנך את חברי הכנסת בנושא הזה.

אראל מרגלית: נמצאים כאן עוד הרבה אנשים טובים אחרים.

אראל מרגלית: באמת, ברוכים הבאים.

אראל מרגלית: זה יום חג.

אראל מרגלית: תודה שאתם שמים את הנושא על השולחן.

אראל מרגלית: אכן זה יום חג אבל צריך להגיד לגבי המצב של העסקים הקטנים – ואנחנו נמצאים בעיר ירושלים ואולי ירושלים היא המקום שהכי נוח להסתכל כרגע על המשבר לצערי - שהמדינה נמצאת במשבר מבחינת העסקים הקטנים.

אראל מרגלית: אנחנו מדברים על העניינים הביטחוניים.

אראל מרגלית: אין ספק שכולנו נלחמים באינתיפאדת הסכינים או הטרור שמתקיים כרגע אבל צריך גם להבין שיש מלחמה גדולה על הפרנסה.

אראל מרגלית: ישבנו עם נציגי המיסים בירושלים ובמקומות אחרים בארץ ואנחנו רואים ירידה מאוד גדולה במחזורים.

אראל מרגלית: בואו לא נשכח שלפני שנה – ואני מרכז את הוועדה שמסיימת את כל תביעות צוק איתן – היה צוק איתן.

אראל מרגלית: אתמול ישבנו לתוך הלילה עם החקלאים ועכשיו אנחנו גומרים את צוק איתן.

אראל מרגלית: באמצע היו שלגים והיו עניינים אחרים וכרגע יש את המצב הנוכחי.

<קריאה: איפה היו שלגים?

אראל מרגלית: בירושלים.

אראל מרגלית: אתה לא יודע מה זה עשה לעסקים הקטנים בעיר.

אראל מרגלית: מי שסובל הכי הרבה, אלה דווקא העסקים הקטנים.

אראל מרגלית: עכשיו אנחנו מגיעים לנושא.

אראל מרגלית: אני מציע לכל אחד מאתנו, לא משנה באיזו ועדה אנחנו נמצאים, להסתכל על דוח מבקר המדינה שכרגע שמו על השולחן.

אראל מרגלית: הדוח מסתכל על כל המשרדים בממשלה ותראו שלגבי העסקים הקטנים יש בעיות רוחביות גדולות מאוד בהשתתפות שלהם בכלכלה הישראלית ובאופן שבו הממשלה מקדמת אותם.

אראל מרגלית: כל משרד יכול להתכוון לכל הטוב, אבל כרגע התכלול הוא תכלול מאוד בעייתי.

אראל מרגלית: רבותיי, בשנה האחרונה שישים אלף עסקים קטנים ובינוניים נסגרו ברחבי מדינת ישראל והמצב ברחובות המדינה קשה.

אראל מרגלית: כרגע, חוץ מהעניין ארוך הטווח, כולנו צריכים להירתם גם לדברים קצרי טווח שהם באמת מאוד חשובים.

אראל מרגלית: נמצא כאן שי ברמן והוא עזר יחד עם רשות המסים לפתור את העניין של דחיית תשלומי מסים וביטול קנסות לגבי החודשים האחרונים בירושלים.

אראל מרגלית: זה היה מאוד מאוד חשוב וזה נתן לאנשים שמונה חודשים אוויר לנשימה.

אראל מרגלית: לגבי הנושא של הרישוי.

אראל מרגלית: במדינת ישראל כמות הבירוקרטיה שבעל עסק קטן עובר היא הגבוהה במדינות ה-OECD.

אראל מרגלית: אין לה אח ורע.

אראל מרגלית: אם מישהו רוצה לפתוח עסק, אם מישהו רוצה להתעסק עם הרשויות, המצב במדינת ישראל הוא בלתי סביר ביחס למדינות האחרות.

אראל מרגלית: לפעמים צריך לעבור 18 תחנות.

אראל מרגלית: זה לא שכל רשות אין לה דרישה לגיטימית, יש לה דרישה לגיטימית, אבל האופן שבו זה עובד הוא בלתי נסבל.

<רועי כהן: עד שאתה מקבל את האישור הזה, פג לך התוקף של האישור שנתן לך הגורם השני.

דוד אמסלם: עוד מעט ניתן לך את רשות הדיבור.

דוד אמסלם: אראל, תתכנס.

אראל מרגלית: עשינו איזשהו סקר.

אראל מרגלית: רבותיי, בעל עסק קטן - וככל שהעסק קטן, הזמן הוא גדול יותר – מבלה פחות או יותר שישים אחוזים מהזמן שלו מול הרשויות.

אראל מרגלית: אני הצעתי הצעה ואני מזמין אתכם להיות שותפים לה ולהפוך אותה להצעה ממשלתית, וגם את רועי, One stop shop.

אראל מרגלית: כלומר, תארו לעצמכם מצב שבכל עיר יש מקום אחד, קודם כל מקום פיזי, שהוא המקום של העסק הקטן שבו הממשלה, משרד הפנים, העירייה ורשויות המסים מרכזות את אותם אנשים שצריכים להתעסק עם העסק הקטן.

אראל מרגלית: שנית, יש צ'מפיון, יש גורם אחד שמייצג את העסק.

אראל מרגלית: יש את זה במקומות אחרים.

אראל מרגלית: כלומר, יש לך פתאום רפרנט שנחליט ביחד מי הוא – אם משרד הפנים ממנה אותו, אם הרשות לעסקים קטנים ממנה אותו או אם העירייה ממנה אותו, לא משנה, אבל הוא מייצג.

אראל מרגלית: כלומר, כל הדרישות גם הלגיטימיות של כל המשרדים, פתאום מתרכזים אצל בן אדם אחד והוא אמור להיות זה שמתכלל ופותר.

אראל מרגלית: אני אומר לכם שבמקומות בעולם שם זה נעשה, העסק הקטן פתאום קיבל שטיח אדום לפעילות.

אראל מרגלית: לכן היום אנחנו רוצים לקחת את אותה יוזמה דווקא במשרד הפנים, שהוא משרד קריטי בסיפור הזה, ולנסות לקשר בתוך התהליך את הרשות לעסקים קטנים ולנסות להביא משהו שישרת את העסק הקטן בצורה הרבה יותר פשוטה.

דוד אמסלם: תודה רבה לך.

דוד אמסלם: חבר הכנסת רועי פולקמן.

דוד אמסלם: אראל כבר דיבר גם בשמך.

רועי פולקמן: אני לא אדבר על המקרו.

דוד אמסלם: באנו לשמוע את המשרדים ולדעת למה התקנה לא התקדמה.

רועי פולקמן: נכון.

רועי פולקמן: אני אדבר רק על הצד של הרישוי.

רועי פולקמן: קודם כל, תודה.

דוד אמסלם: בלי תודות.

רועי פולקמן: אני מעריך מאוד את זה שבימי תקציב אתה מקיים את הדיון.

רועי פולקמן: אני רוצה לומר כמה דברים על רישוי עסקים ולא על המקרו כי על המקרו דיבר אראל.

רועי פולקמן: לפי הנתונים של 2015, משרד הפנים, 131 אלף עסקים טעוני רישוי במדינת ישראל, מתוכם, הערכה שלנו, 41 אלף עסקים ללא רישיון.

רועי פולקמן: לפחות שלושים אחוזים מהעסקים עובדים ללא רישיון, סדר גודל, ואנחנו רואים עלייה הדרגתית בכמות העסקים שפועלים במדינת ישראל ללא רישיון.

רועי פולקמן: כמובן האחוז גבוה יותר בפריפריה, במגזר הערבי ובעוד מקומות.

רועי פולקמן: כמובן שרוב העסקים שפועלים לא רישיון הם בתחום המזון ואת זה צריך להגיד.

רועי פולקמן: נבדקו נתונים גם של משרד הפנים וגם של משרד ראש הממשלה, גם לה"ב עשתה על זה עבודות, וידידיי ממשרדי הממשלה מוזמנים לשמוע.

רועי פולקמן: הסיבות בגללן אין רישיון עסק לעסקים הן תכנון ובנייה, כיבוי אש, משרד הבריאות.

רועי פולקמן: אלה שלושת הגורמים שנמצאו בבדיקה מקיפה.

רועי פולקמן: ואני אומר שזה גם תואם עבודות שאני בזמנו עשיתי בעיריית ירושלים עם העסקים הקטנים.

רועי פולקמן: הקמנו אגף לקידום עסקים במודל ה-One stop shop עליו דובר וביצענו סקר מאוד גדול עם בעלי העסקים, שחלקו בוצע ממש לפני שנה.

רועי פולקמן: הסיבות המרכזיות לעסקים טעוני רישוי שאין להם רישיון - כשאתה שואל את כל העסקים טעוני הרישוי למה אין להם רישיון עסק, התשובות הן שלוש - תכנון ובנייה, כיבוי אש, משרד הבריאות.

רועי פולקמן: אלה נתוני משרד הפנים, נתוני לה"ב וכל סקר שתרצו.

רועי פולקמן: אנחנו לא נגד מישהו אבל אנחנו צריכים למצוא את הפתרון ולייצר את המשאבים.

רועי פולקמן: זאת לא לעומתיות כלפי משרד כלשהו, לא נגד כיבוי אש ולא נגד בריאות.

רועי פולקמן: אנחנו אתכם אבל השלב הראשון הוא להכיר בבעיה.

רועי פולקמן: שלושים אחוזים, אם לא יותר, מהעסקים, אין להם רישיון.

רועי פולקמן: העסקים שיש להם רישיון – וזה תואר יפה בוועדה הקודמת על ידי חברת הכנסת איילת נחמיאס ורבין שסיפרה על העסק של סבתה שפעל שבעים שנים, פסלו לה את רישיון העסק וארבע שנים בעיריית תל אביב לקח לה להוציא רישיון עסק לעסק וזה עוד לעסקים שכן הוציאו את הרישיון כי יש שם אנשים נחושים.

רועי פולקמן: כאן יש כשל ולא משנה כרגע אם זה שולחן עגול של המשרדים האלה, אם זאת מערכת מחשוב שאמרו לי שקיימת, אם אלה המפרטים, אבל לפחות השלב הראשון הוא בואו נתמקד בבעיה.

רועי פולקמן: בואו נתחיל מזה ונחשוב ביחד היכן הבעיות, אם זה תקציב, אם אלה מערכות מחשוב, אם זה תיאום בין הרשויות וכולי.

רועי פולקמן: אנחנו נפתור את זה.

רועי פולקמן: בשלושה מקומות הבעיות האלה קיימות – רישוי ובנייה, בריאות, כיבוי אש.

רועי פולקמן: חברים, אלה עיקרי הדברים.

רועי פולקמן: זה בר טיפול.

רועי פולקמן: בואו נשים יד, נוריד את האחוז שפועלים ללא רישיון ונקצר דרמטית את הזמנים.

רועי פולקמן: לא צריך להוציא רישיון בארבע שנים.

רועי פולקמן: תודה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: מישהו רוצה להוסיף?

דוד אמסלם: לא חובה.

חיים ילין: שבע וחצי שנים כראש רשות הייתי בצד אחד ועכשיו אני מקווה מאוד שאוכל לעזור כדי לשנות קצת את המציאות.

חיים ילין: ראש רשות שרוצה תב"ע, פחות או יותר כל שבועיים מתווסף לו עוד נספח.

חיים ילין: עד שהוא גומר את הנספחים של אותה תב"ע, כבר צצו עוד שלושה-ארבעה נספחים והוא רודף אחרי הזנב של החתול, של עצמו כי רוצים גם לעשות לו טרנספר.

חיים ילין: זאת המציאות.

חיים ילין: לאחר שסיימת את התב"ע אתה עובר עכשיו לוועדה המחוזית, עברת לוועדה המחוזית וכל משרדי המשרדים שיושבים כאן, יש להם מה להגיד.

חיים ילין: אחרי שעברת את הוויה דולורוזה הזאת, ואולי הצלחת, אתה מגיע לוועדה המקומית.

חיים ילין: לך עכשיו תוציא היתר, גמרת.

חיים ילין: לך תוציא עכשיו טופס ארבע, גמרת.

חיים ילין: עכשיו לך תוציא רישוי עסק.

חיים ילין: אני אומר את הדברים האלה בצער.

חיים ילין: כבאות אש הוא אחד המקומות שלוחמי האיש מקריבים את חייבם למען ביטחונם של אזרחי מדינת ישראל אבל מה הקשר בין זה שהם צריכים עכשיו לבוא ולתקוע עסק במשך שנים על גבי שנים?

חיים ילין: אותה יד שמצילה, היא לא שמה לב אבל היא לא נותנת לעסקים להתפתח.

חיים ילין: משרד הבריאות מציל חיים, אבל מצד שני לכו תקבלו אישור למסעדה במשרד הבריאות.

חיים ילין: אם אתה לא בונה את זה מחדש ואתה הולך לשפץ, שתהיו לי בריאים כי רק מזה אפשר למות.

דוד אמסלם: תודה חיים.

דוד אמסלם: אני רוצה להתקדם.

חיים ילין: נשמעה טענה כאילו אנחנו לא יודעים מה אנחנו אומרים.

דוד אמסלם: עזוב.

דוד אמסלם: אל תתייחס לטענות.

חיים ילין: אני אומר לכם שלא יעזור כלום כי הרי מה אנחנו עושים כראשי רשויות?

חיים ילין: אנחנו מבקשים לפחות מינימום אישור ממשרד הבריאות, אישור מכבאות והצלה ואז אנחנו חותמים על מה שנקרא רישוי עסק זמני שנותן אפשרות לאותו עסק, תוך כדי שהוא עובד, לנסות להסדיר את הדברים.

חיים ילין: זה מה שיש.

חיים ילין: ומי הפושע?

חיים ילין: ראש הרשות, ראש העיר שרוצה לקדם את העיר שלו, רוצה לקדם את העסקים שלו והוא עובר על החוק.

חיים ילין: אם חס וחלילה באותה שנה יקרה משהו, הוא יעלה לבית המשפט, הוא ולא אף אחד אחר.

חיים ילין: הגיע הזמן שמשרד הבריאות וכבאות והצלה ייקחו אחריות וישבו ביחד, יבינו את נושא התכנון.

חיים ילין: אני מאוד מקווה שכל הנושא שעבר לאוצר ועכשיו עוד פקחים, איכשהו יגיע למקום טוב יותר כי אחרת אני לא רואה את האור.

דוד אמסלם: תודה רבה לחבר הכנסת חיים ילין.

דוד אמסלם: אלעזר, בבקשה.

אלעזר שטרן: תודה.

אלעזר שטרן: בוקר טוב.

אלעזר שטרן: אני רוצה משפט אחד גם לחברים מכבאות והצלה וגם למשרד הבריאות.

אלעזר שטרן: מה שזה עושה בסוף, כמו שבסוף יש הון שחור במדינה במיוחד במקומות בהם יש עודף מס ומכריחים אנשים לעבוד לא כמו שצריך, לכן האחוז הגדול הזה של בעלי העסקים בלי הרישיון.

אלעזר שטרן: אם אנשים היו יכולים להבין שרישיון הוא דבר בר השגה, היו יותר אנשים עם רישיונות.

אלעזר שטרן: אני חושב שההסתכלות הזאת על ההכבדה הזאת, בסוף היא פוגעת בכולנו יחד.

אלעזר שטרן: תודה.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: חבר הכנסת אבו מערוף.

עבדאללה אבו מערוף: בוקר טוב לכולם.

עבדאללה אבו מערוף: אדוני היושב ראש, אנחנו מנסים למצוא את הדרך היותר טובה.

עבדאללה אבו מערוף: עובדה שיש בעיה ובמהלך הרישוי אכן יש הרבה חסמים.

עבדאללה אבו מערוף: זה תהליך בירוקרטי בו יש הרבה חסמים לא צודקים ולא נכונים.

עבדאללה אבו מערוף: יש מחסומים ומכשולים.

עבדאללה אבו מערוף: אולי המכשולים מכוונים או לא, אבל הם קיימים.

עבדאללה אבו מערוף: צריך למצוא את הדרך הנכונה מצד אחד לתת את הרישוי בצורה נכונה.

עבדאללה אבו מערוף: לא כל עסק קטנטן צריך את האישורים האלה, גם של כבאות והצלה, גם בריאות וגם תכנון.

עבדאללה אבו מערוף: אולי צריך לחשוב כי אולי לא צריך את משרד הבריאות בכל עסק?

דוד אמסלם: אחר כך נדבר על זה.

עבדאללה אבו מערוף: שליש מהעסקים לא מאושרים.

עבדאללה אבו מערוף: כמובן שצריך לבצע את כל מה שדרוש אבל לא צריך להמציא דברים אותם לא צריכים.

עבדאללה אבו מערוף: גם על זה צריך לחשוב.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: אני רוצה להעביר את רשות הדיבור לרועי כהן, נשיא לה"ב, בבקשה.

דוד אמסלם: אחרי כן נשמע את המשרדים עצמם.

<רועי כהן: שלום לכולם.

<רועי כהן: ברצוני להודית ליושב ראש הוועדה חבר הכנסת דודי אמסלם שבאמת שמעתי על פועלו ואני שמח שהוא קיים כאן ביום העסקים הקטנים דיון בנושא רישוי עסקים שלצערנו עבור העסקים הקטנים והבינונים בישראל הוא אחת הרעות החולות שהעסקים הקטנים והבינונים סובלים ממנה.

<רועי כהן: נכון להיום תהליך רישוי העסק בישראל הוא תהליך ממושך ומייגע שמפיל חללים רבים בדרך.

<רועי כהן: לצערי יש כוונות טובות, ואמרתי את זה גם בוועדת הכלכלה, של הממשלה ושל הכנסת.

<רועי כהן: הייתה החלטה שהתקבלה ב-2011 מספר 3409, ייעול התהליכים הרגולטוריים הקשורים להקמתם ופעילותם של עסקים קטנים ובינוניים והקטנתה עומס הבירוקרטי.

<רועי כהן: שום דבר מאז לא נעשה ובפועל, צר לי שאני הולך לומר זאת, מדינת ישראל בתחום רישוי העסקים – ואני אומר את זה כמי שמכהן כמעט 12 שנים כחבר מועצה וכסגן ראש עיר בעיר חולון – הפכה למדינת ישראבלוף.

<רועי כהן: מה קורה?

<רועי כהן: איך קיימים בכל זאת עסקים קטנים ובינוניים?

<רועי כהן: אנשים מחליפים שמות, מחליפים חברות, עושים כל מיני מניירות כדי להמשיך לנהל את העסק שלהם, רק כדי לברוח מהבירוקרטיה של הקמת עסק קטן ובינוני בישראל.

<רועי כהן: זה לא יכול להיות שאנחנו נמצאים כאן בכנסת ישראל ואנשים יודעים את זה.

<רועי כהן: יש כאן ראשי רשויות ואני אומר לכם כמי שהוא חלק, אנחנו יודעים את זה שאחרי שנה הוא מעביר את זה או על השם של האח שלו או על השם של הדוד שלו ואנחנו ממשיכים ומנהלים אתם מאבקים.

<רועי כהן: תובע עירוני מיוחד מועסק רק כדי לרדוף אחרי אותם אנשים.

<רועי כהן: בואו נשים דברים על השולחן.

<רועי כהן: חבר הכנסת אמסלם, אתה איש תכליתי ואתה באמת דורש מהמשרדים לתת לך תשובות.

<רועי כהן: שייתנו לך תשובה מדוע קרוב ל-35 אחוזים מהעסקים הקטנים והבינוניים בישראל עובדים ללא רישוי ומדוע איך תהליך שבו יוצרים מצב שזה הרבה יותר קל ופשוט.

<רועי כהן: אני אומר את זה כמי שנמצא שם.

<רועי כהן: זה לא יכול להיות שעסק כל הזמן ימצא את עצמו.

<רועי כהן: אתה נותן היום אישור למספרה, אתה לא יודע שהוא צריך להוציא את המגבות החוצה?

<רועי כהן: למה אתה רודף אחריו אחרי שהוא מוציא את המגבות החוצה?

<רועי כהן: נתת לו אישור להקים מספרה, למה אתה צריך לרדוף אחריו.

<רועי כהן: איפה הוא ייבש את המגבות?

דוד אמסלם: הבנתי אותך.

<רועי כהן: אני מצפה מהממשלה ומהכנסת, במקום לגרור רגליים, לבוא ולשים את הנושא הזה כנושא המרכזי בקידום של העסקים הקטנים והבינוניים בישראל.

<רועי כהן: תודה רבה לכולם.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: משרד הפנים כאן?

<שרה חמודה: כן.

דוד אמסלם: לפני שאני נותן את רשות הדיבור, אני רוצה לומר שתי מלים.

דוד אמסלם: אני מכיר את הנושא באופן אישי.

דוד אמסלם: אני מתחבר לדברים של רועי.

דוד אמסלם: אני עבדתי בעירייה עשרים שנים ואני מכיר כמעט את כל המקרים הכי הזויים שקרו.

דוד אמסלם: באמת, לא יעלה על הדעת ששליש מבעלי העסקים, בעיקר בתחום המזון, פועלים ללא רישוי.

דוד אמסלם: נותנים להם קנסות, סוגרים אותם, בקיצור, מתעללים בעסקים האלה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אלה לרוב אנשים שקמים בבוקר לפרנסתם.

דוד אמסלם: זה לא מפעל היי-טק.

דוד אמסלם: אדם יש לו חנות פלאפל, יש לו מסעדה קטנה והוא מוצא את עצמו מול בירוקרטיה בלתי סבירה.

דוד אמסלם: מצד שני כמובן התקנות באות לשמור על שלום הציבור.

דוד אמסלם: אבל היות ובעצם החוק חוקק ב-2010 והתקנות הותקנו ב-2012, אני מניח שמישהו חשב ואמר שב-2012 או ב-2013 העסק יסודר אבל הפקידים צריכים ללכת לנופש ולחופש, אז אולי חודשיים נשארים להם כדי לעבוד.

דוד אמסלם: אנחנו ב-2015 וכרגע העסק הזה לא מתקדם.

דוד אמסלם: אני כרגע מטקס עצה עם עצמי איך אנחנו מתקדמים בנושא מהסוג הזה.

דוד אמסלם: אני רואה את משרד הפנים כפיבוט של הנושא כי חוק רישוי עסקים חונה אצלו, אבל מה, יש לו שותפים.

<שרה חמודה: בגלל זה כל הקושי.

דוד אמסלם: כן.

דוד אמסלם: יש לו הרבה שותפים.

דוד אמסלם: כל שותף קם בבוקר ואומר שאין לו זמן, אין לו כסף, אין לו את זה וזה.

דוד אמסלם: אם אלה היו העובדים שלי, אני מניח שהם היו הולכים הביתה או שהיו קובעים את התקנות אתמול.

דוד אמסלם: זאת הבעיה וזה הסיפור כך שאני עכשיו הולך לעשות עבודת מטה כיושב ראש ועדת הפנים כאילו אני עכשיו מנכ"ל משרד ראש הממשלה, כדי לסגור ולבדוק למה אחרים לא עובדים.

דוד אמסלם: משרד הפנים, תגידי את מה שיש לך ואחרי כן נעבור בתחנות.

<שרה חמודה: כמו שלירון אמרה יש רפורמה ואני כאן לעדכן לגבי מצבה.

<שרה חמודה: ב-20 באוקטובר סוף סוף פורסמו 11 מפרטים אחידים.

<שרה חמודה: המפרטים פורסמו באתר ממשל זמין.

אראל מרגלית: אוקטובר השנה?

<שרה חמודה: כן.

<שרה חמודה: הם פורסמו באתר ממשל זמין וגם ברשומות המדינה.

דוד אמסלם: מפרטים של מי?

<שרה חמודה: המפרטים מעורבים של משרדי הממשלה.

דוד אמסלם: כל משרדי הממשלה?

<שרה חמודה: כן.

דוד אמסלם: היה איזה משרד אחד שלא פרסם?

<שרה חמודה: לא.

<לירון אדלר: רק ל-11 סוגים של עסקים.

<שרה חמודה: 11 סוגים.

<שרה חמודה: אנחנו הולכים לפי סוגים של עסקים ולא לפי משרדים.

<לירון אדלר: לאיזה עסקים פרסמו?

<שרה חמודה: למשל תחנות דלק וכולי.

<שרה חמודה: יש רשימה.

דוד אמסלם: אני יכול לקבל את הרשימה?

רועי פולקמן: יש לזה שולחן עגול?

רועי פולקמן: שולחן של משרדי הממשלה?

<שרה חמודה: שנייה.

<שרה חמודה: תנו לי להמשיך בדברים.

<שרה חמודה: אתמול התקיימה ישיבת מנכ"לים בראשות מנכ"לית משרד הפנים.

דוד אמסלם: קודם כל, יש לך את הרשימה?

<שרה חמודה: יש לי אבל לא כאן.

דוד אמסלם: תעבירי לנו את הרשימה.

<שרה חמודה: גם פורסמה הודעה בעיתונות ולציבור.

דוד אמסלם: עד סוף היום תעבירי לי בבקשה את הרשימה.

<שרה חמודה: של 11 המפרטים.

דוד אמסלם: כן.

<שרה חמודה: בסדר.

<שרה חמודה: בגדול מה שיקרה עם העסקים האלה להם פורסמו מפרטים אחידים, עסקים פעילים יוכלו להתחיל להשתמש במפרטים האלה בעוד כשלוש שנים ועסקים חדשים, מרגע פרסום ההודעה.

<שרה חמודה: זאת אומרת, זה כבר קורה.

דוד אמסלם: אתם בעצם נתתם לעסקים הישנים לעשות את ההתאמה במשך שלוש שנים.

<שרה חמודה: שלוש שנים, להתארגן.

<שרה חמודה: נכון, בתנאים שפרסמו משרדי הממשלה.

<שרה חמודה: אתמול התקיימה ישיבת מנכ"לים, כל מנכ"לי משרדי הממשלה נותני האישור, עם מנכ"לית משרד הפנים.

אראל מרגלית: איזה קסם שזה תמיד קורה רגע לפני הדיון.

<שרה חמודה: אני באה עם תשובות.

<שרה חמודה: בישיבה סוכם שכל משרדי הממשלה ימשיכו להירתם ליישום הרפורמה ולהמשך פרסום מפרטים אחידים.

<שרה חמודה: בכל שלושה חודשים – קיצרו את הזמן – יפורסם מקבץ של שלושים מפרטים בשש פעימות.

דוד אמסלם: דרך אגב, כמה מפרטים צריך לפרסם?

<שרה חמודה: 202.

דוד אמסלם: ופרסמתם רק 11?

<שרה חמודה: זה המצב.

דוד אמסלם: את אומרת שהסיכום הוא שכל שלושה חודשים אתם צריכים לפרסם מפרטים נוספים.

<שרה חמודה: יפורסמו שלושים מפרטים להערות הציבור.

<שרה חמודה: אתם צריכים לדעת שהתהליך הוא תהליך שאנחנו מקבלים הערות מהציבור ומשרדי הממשלה מטמיעים את הערות הציבור.

דוד אמסלם: אני מבין שאתם קודם כל מפרסמים את ההנחיות.

<שרה חמודה: לא.

<שרה חמודה: את הטיוטה של המפרטים משרדי הממשלה מפרסמים באתר ממשל זמין.

<שרה חמודה: משרדי הממשלה מקבלים את הערות הציבור ובודקים.

דוד אמסלם: כל משרד מפרסם את המפרטים שלו?

<שרה חמודה: נכון.

דוד אמסלם: רק רגע.

דוד אמסלם: אני רוצה להבין.

<שרה חמודה: יוצא מפרט אחיד.

דוד אמסלם: שלכם, שמרכז את כל משרדי הממשלה.

<שרה חמודה: נכון.

<שרה חמודה: אנחנו מקבלים את הערות הציבור.

דוד אמסלם: כמה זמן אתם נותנים לפרסום?

<שרה חמודה: שלושה חודשים.

דוד אמסלם: ואז הציבור מגיב במשך שלושה חודשים ואז אתם מתקנים או לא מתקנים.

<שרה חמודה: זה היה יותר אבל צמצמנו את זה.

<שרה חמודה: אז משרדי הממשלה בוחרים איזה הערות להטמיע במפרטים ואיזה לא.

<שרה חמודה: לאחר מכן בא הפרסום הסופי של המפרטים.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: למה מתוך מאתיים מפרטים אתם מחלקים את זה לשלושים בכל שלושה חודשים?

<שרה חמודה: כי זאת הדרך שמנכ"לי המשרדים מצאו עם העובדים המקצועיים וכי זאת הדרך הנכונה יחד עם ממשל זמין שאמור לפרסם את זה באתר.

<שרה חמודה: הם מצאו שזאת הדרך הכי נכונה.

דוד אמסלם: מי תוקע לכף ידנו שכך זה יהיה?

דוד אמסלם: הרי שלוש שנים לא עשיתם כלום.

דוד אמסלם: לא את, אני לא מדבר אליך ברמה האישית.

<שרה חמודה: אנחנו מתכללים את הכול.

דוד אמסלם: אנחנו נמצאים בסף 2015 ואולי הם לא מבינים שמשהו לא בסדר.

<שרה חמודה: קמה ממשלה חדשה והשרים הם אלה שצריכים לחתום על המפרטים.

חיים ילין: אותי לא לימדו להרוג את השליח אבל בשיטה הזאת כיפת ברזל הייתה יוצאת עוד חמש שנים.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: בוא נתקדם.

דוד אמסלם: אתם מפריעים לי.

דוד אמסלם: אני צריך להיות מרוכז ולשמוע את האנשים.

דוד אמסלם: יש כאן תכונה שכל חבר כנסת אומר את מה שהוא רוצה והולך, ואילו אני נשאר כאן כדי לשמוע את כולם ואני יושב כאן מ-8:00 בבוקר.

חיים ילין: ואתה צריך לשבת ולהבין למה חמש שנים זה תקוע ולשמוע את זה ולא להגיב?

חיים ילין: תביא לכאן פסיכיאטר שירגיע אותנו.

חיים ילין: נמצא כאן משרד הבריאות ואולי הוא יוכל לעזור לנו.

חיים ילין: תדאג לפסיכיאטר.

דוד אמסלם: דרך אגב, ברשותך עוד שאלה.

דוד אמסלם: במסגרת של 11 מפרטים, וגם אלה שבצנרת, אתם מתחילים קודם כל עם המזון, עם הדברים הכבדים או שאתם מתחילים בתחנות דלק?

<שרה חמודה: אלה שיקולים של משרדי הממשלה.

דוד אמסלם: מה זאת אומרת?

<שרה חמודה: משרדי הממשלה בוחרים איזה מפרטים.

דוד אמסלם: נניח שמשרד הבריאות רוצה להתייחס עכשיו לתחנת דלק וכבאות והצלה רוצה להתייחס עכשיו למפעל שימורים.

רועי פולקמן: שאלה נפלאה, אבל התשובה היא לא.

רועי פולקמן: אין קשר בין מה שאמרת.

רועי פולקמן: מפרטים של העסקים אולי הכי רבים, לכאורה הסטנדרטים היו צריכים להיות, נגיד מי אלה הארבעים אחוזים שאין להם רישוי עסק.

רועי פולקמן: יש תעדוף.

רועי פולקמן: אתם בניתם מנגנון תעדוף שאומר נגיד ארבעים אחוזים מזון?

רועי פולקמן: אז התחלנו מהמזון?

רועי פולקמן: ראיתי חלק מהמפרטים.

רועי פולקמן: עשיתם מפרט להדברה.

רועי פולקמן: אלה דברים מאוד חשובים.

<קריאה: גם מסעדות, אדוני.

רועי פולקמן: האם היה שיקול דעת לתעדוף?

אראל מרגלית: אני רוצה להגיד משהו למשרד הבריאות לגבי מסעדות.

אראל מרגלית: יש לי המון כבוד למשרד הבריאות ואני רוצה שהמסעדות יהיו נקיות, כולנו רוצים לאכול אוכל בריא ונקי.

אראל מרגלית: אתם לקחתם איזושהי תקנה של דרום וולש באוסטרליה, לא תקנה של פריס, לא של לונדון, לא של ניו יורק אלא של המקום הכי תובעני בעולם, ושמתם את זה.

אראל מרגלית: היה לנו ויכוח מאוד גדול עם מנכ"ל שמשרד הבריאות, עם פורום המסעדות והמסעדנים בפעם שהבאה.

אראל מרגלית: אתם שמתם את זה בצורה כזאת שכל מנת פלאפל הייתה צריכה שיהיה כתוב עליה מה רמת הקלוריות שלה.

אראל מרגלית: כלומר, אני רק אומר שמצד אחד העולם הקולינרי, עולם המסעדנים, עולם המסעדות בישראל התקדם.

דוד אמסלם: אתה שאלת שאלה או אתה נותן נאום?

אראל מרגלית: אני לא נותן נאום.

אראל מרגלית: אני אומר איפה זה עומד.

אראל מרגלית: אני הכנתי את העסק, עשיתי פגישה עם משרד הבריאות עם פורום בעלי המסעדות כדי שיגידו.

אראל מרגלית: אני מעלה את מה שעלה שם וזה חשוב לדיון.

דוד אמסלם: יש לי כאן בעיה בתהליך.

דוד אמסלם: אני עכשיו עוד לא במסעדה.

דוד אמסלם: אני לא מנהל דיונים בשביל טלוויזיה או נאומים לאומה.

דוד אמסלם: זה לא מעניין אותי.

דוד אמסלם: אני מבין שיש כאן – ותאמין לי שזאת בעיה שחוזרת על עצמה – בעיה בין משרדי הממשלה שהם לא מדברים אחד עם השני ואני מנסה כרגע לקדם את זה ולא להטיף להם מוסר.

דוד אמסלם: אני רוצה לראות איך אנחנו מתקדמים שם.

דוד אמסלם: אני מבין שבעצם העסק חונה אצל משרד הפנים כי החוק הוא אצלו.

דוד אמסלם: כאשר החוק הוא אצלך, אתה קודם כל אחראי הראשי.

דוד אמסלם: כך אני מבין אלא אם כן אני טועה.

<שרה חמודה: אבל הבעיות עליהן אתה מדבר, יש את הוועדה הבין משרדית.

דוד אמסלם: נכון.

דוד אמסלם: מי מנהל את הוועדה הבין משרדית?

<שרה חמודה: היושב ראש הוא אשר גרנר.

<שרה חמודה: הוא מונה היום.

דוד אמסלם: מטעם מי הוא?

<שרה חמודה: מטעם משרד הפנים.

דוד אמסלם: למה הוא לא כאן?

<שרה חמודה: כי הוא במילואים ואני במקומו.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: עכשיו אני שואל שאלה פשוטה.

דוד אמסלם: למה המקצב הזה של 11.

דוד אמסלם: קודם כל, אני מתחבר למה שאמר רועי.

דוד אמסלם: הרי בסוף אתם צריכים לתעדף.

דוד אמסלם: זה לא הגיוני שבסוף אתם עושים איזה משהו לגבי כמה מדבירים שיכול להיות שזה חשוב אבל אם ארבעים אחוזים מהבעיות נוגעות למסעדות, למה לא להתחיל עם המסעדות?

<שרה חמודה: פורסם לגבי תחנות דלק, פורסם לגבי מסעדות.

<שרה חמודה: אני אעביר לך את הרשימה.

דוד אמסלם: בסוף הפקיד צריך להקדיש את הזמן שלו להנחיות.

דוד אמסלם: הרי אתם אומרים.

דוד אמסלם: מבחינתי, אני לא מבין למה הם הגיעו לשלושים בשלושה חודשים.

דוד אמסלם: אם צריך לקחת ייעוץ של עוד איזה מאתיים פקידים, מביאים אותם.

דוד אמסלם: לוקחים משרד חיצוני שיכתוב.

דוד אמסלם: אנחנו יודעים איך זה עובד.

דוד אמסלם: הרי אם אני רוצה לסגור את זה בחצי שנה, אני סוגר.

חיים ילין: ברור.

חיים ילין: הולך למקורבים, למומחים ומשלם פי שלוש.

דוד אמסלם: כדי לכתוב הנחיות, יש דרכים איך לעשות את זה.

אראל מרגלית: הנה, אשר הגיע.

דוד אמסלם: אשר, התגעגענו אליך.

<שרה חמודה: אשר, בוא תציל אותי.

דוד אמסלם: אשר, אני אשאל אותך את שאלת ה-69 אלף דולר כי היא הכי מעניינת אותי.

דוד אמסלם: אני מבין שבעצם אתה מרכז את הוועדה הבין משרדית.

<אשר גרנר: אני יושב ראש הועדה.

דוד אמסלם: בסדר.

דוד אמסלם: אתה לא מרכז אלא היושב ראש שלה.

דוד אמסלם: החוק חונה אצלכם ואתה יודע מה דעתי גם לגבי החופים וכולי.

דוד אמסלם: כל פעם אני אומר לך את הדברים.

דוד אמסלם: אותי מעניין בתהליך הזה שתגיד לנו האם יש משרד ספציפי שעושה לך בעיות ולא משתף פעולה ואם יש, תגיד לנו מי זה ותנקוב בשם פרטי ושם משפחה.

דוד אמסלם: שנית, מה אתה צריך כדי לסיים את כל התהליך הזה במהלך חצי שנה מהיום.

<אשר גרנר: נלך מהסוף.

<אשר גרנר: התהליך לא יסתיים בחצי שנה.

<אשר גרנר: התהליך יסתיים על פי שש הפעימות שקבענו - - -

דוד אמסלם: למה?

<אשר גרנר: מסיבה פשוטה.

<אשר גרנר: כדי לשלב את המפרטים לרבות ההתייחסות אל מול הקהל הרחב, אנחנו משתפים את הקהל שצריך לעיין במפרטים ואלה מפרטים מורכבים, אנחנו חייבים לפרסם את זה לקהל ונתנו זמנים.

<אשר גרנר: לקהל מבחינה זאת יש התייחסות במשך שישים ימים בהם הוא יכול לבוא ולהתייחס.

דוד אמסלם: זה לא הרבה זמן שישים ימים?

<אשר גרנר: לא, מסיבה פשוטה שיש המון דברים.

<אשר גרנר: לדוגמה תחנת דלק שהיא דבר מורכב.

<אשר גרנר: כשפרסמנו את זה, אחרי שעברו שישים ימים ועברו עוד 180 ימים חברות הדלק ואמרו שיש כאן א', ב', ג', עשו ישיבות יחד עם המשרד להגנת הסביבה שנמצא כאן ואתה רואה שהם שכנעו בדברים שהם נכונים.

<אשר גרנר: סתם דוגמה, פילטר עולה 10,000 שקלים למסעדה והם מבקשים פילטר במחיר של שמונים אלף שקלים, אנחנו חייבים להיות קשובים לציבור.

<אשר גרנר: הרפורמה היא לטובת בעלי העסקים.

<אשר גרנר: לכן אנחנו צריכים להיות מאוד מאוד מדודים, מה עוד שגם הממשלה מקדמת את ההיבט של הרגולציה כדי לבדוק שאין יותר מדי חסמים או דרישות.

דוד אמסלם: כמה זמן לדעתך?

<אשר גרנר: אנחנו הלכנו על המרכיבים ויוצא לנו לפי שש הפעימות על פי לוחות הזמנים.

דוד אמסלם: שש כפול שלוש?

<אשר גרנר: לא.

<אשר גרנר: אנחנו קיצרנו כי המחוקק, אתם, קבעתם לוחות זמנים.

<אשר גרנר: קיצרנו למשל מ-180 ימים לממשלה לתשעים ימים.

<אשר גרנר: קיצרנו מהבחינה הזאת רק לממשלה ולציבור השארנו פתוח מבחינת הזמנים.

<אשר גרנר: לכן מבחינתנו, על פי מה שעשינו, יוצא לנו שנתיים לפי קבוצות של שלושים-שלושים ואנחנו עכשיו מתחילים.

דוד אמסלם: אתם עשיתם תעדוף על השלושים, מה חשוב פחות ומה חשוב יותר?

<אשר גרנר: עשינו תעדוף.

דוד אמסלם: איפה יוצאות המסעדות.

<אשר גרנר: כבר פרסמנו ב-20 לאוקטובר בשיתוף פעולה עם משרדי הממשלה.

דוד אמסלם: דרך אגב, אתם משתפים בסיפור הזה גם את בעלי העסקים?

דוד אמסלם: את הנשיאות וכולי?

<אשר גרנר: זה חלק.

<אשר גרנר: ברגע שאתה מפרסם את המפרט וכל הדברים.

<אשר גרנר: כל מה שהכנו גם לפני כן, את כל ההיבטים של החוק, תקנות וצו, לקח הרבה זמן.

<אשר גרנר: שוב, זה עניין של עד שמאשרים את כל הדברים.

<אשר גרנר: מ-2013 התחלנו לעבוד ולמעשה בשבועיים האחרונים - - -

דוד אמסלם: דרך אגב, יש לכם איזה הנחיות למצב הביניים עד שתגמרו עם זה?

דוד אמסלם: הרי הרשויות כרגע מתכתשות.

<אשר גרנר: לא.

<אשר גרנר: הוצאנו קול קורא והנחיות מסודרות במדרגים.

<אשר גרנר: ממש בצורה מאוד מאוד ממוסדת ומסודרת מה עוד שאני מפרסם את המפרטים הנוכחיים עכשיו, ושוב, אני מעביר את זה לארגונים הכלכליים.

<אשר גרנר: אנחנו עובדים בשיתוף פעולה.

<אשר גרנר: עשינו כאן פריצת דרך ואני חושב שזה אחת הרפורמות היותר מכוונות אל המשק ולצמיחת המשק.

דוד אמסלם: אתה רואה שזה מתקדם.

<אשר גרנר: נכון לאתמול, אתה רואה גם את העניין של לקחת אחריות.

<אשר גרנר: משרד ראש הממשלה אתמול קיים דיון.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה אחרת.

דוד אמסלם: אתה מרגיש שזה הולך בנתיב?

<אשר גרנר: מעכשיו זה מתחיל להיות בנתיב.

אראל מרגלית: למה זה לא התקדם מ-2010?

דוד אמסלם: לא צריך.

דוד אמסלם: אל תענה על השאלה.

דוד אמסלם: היא לא חשובה.

אראל מרגלית: זה חשוב.

דוד אמסלם: לא, לי זה לא חשוב.

דוד אמסלם: אנחנו מסתכלים קדימה.

דוד אמסלם: עזוב מה היה.

דוד אמסלם: אני שואל אותו קדימה.

<אשר גרנר: אנחנו רוצים להשלים את המפרטים אבל חשוב גם להבין שכל פרסום של מפרט, הרפורמה נכנסת לתוקף.

<אשר גרנר: זאת אומרת, ברגע שפרסמת.

דוד אמסלם: זאת אומרת, אתה לא מביא את זה עד הסוף.

דוד אמסלם: זאת אומרת, עכשיו, עוד שלושה חודשים אתה משחרר את אלה וכולי.

<אשר גרנר: זאת בדיוק הנקודה.

דוד אמסלם: מצוין.

דוד אמסלם: תגיד לי, בכל הנושא הזה - יש לי רק שאלה אחת קטנה עקרונית – של המפרטים לרישיון, בקצה, סוגיית עבירות הבנייה גם נכנסת פנימה?

<אשר גרנר: לא.

<אסנת רוזן קרמר: אני יכולה להגיב על זה?

<אסנת רוזן קרמר: אני ממשרד האוצר, מינהל התכנון.

דוד אמסלם: כן, בבקשה.

<אסנת רוזן קרמר: אנחנו במקביל למעשה עוד מעט נכנסים לפעימה השנייה של הרפורמה בחוק התכנון והבנייה, תיקון 101.

<אסנת רוזן קרמר: למעשה יש כאן הרבה סוגיות שהועלו בנושאים של תכנון ובנייה.

<אסנת רוזן קרמר: אתם מדברים על הקצה של הוצאת רישיון עסק אבל למעשה מה שאנחנו מנסים לעשות ברפורמה זה להביא את הקצה כבר להתחלה ואומר למה הכוונה.

<אסנת רוזן קרמר: הכוונה היא שלמעשה במדינת ישראל יש הרבה מאוד אנשים שיודעים כבר שנים רבות – אתם אומרים שלוקח שנים להוציא רישיון עסק – מה הם רוצים בתוך הבניין אבל הם פשוט לא מגלים את זה ולא שואלים את זה.

<אסנת רוזן קרמר: פתאום הבניין בנוי והם באים ואומרים, המסעדה לא נכנסת ולא מקבלים אישורים מהגורמים המאשרים כי פשוט היא לא נבנתה נכון.

<אסנת רוזן קרמר: משנת 1992 כבר קיימות תקנות בדבר המידע הנדרש להיתר שלצערנו לא נאכפו ברשויות המקומיות ובחוק התכנון והבנייה, בתיקון 101, אנחנו בעצם מכניסים את התקנות האלה בתור נדרש להיתר, משמע, אי אפשר יהיה להגיש בקשה להיתר בנייה ללא תיק מידע מסודר.

<אסנת רוזן קרמר: בתוך תיק המידע, היות ואנחנו עובדים עכשיו עם מערכות ממוחשבות, אנחנו בנינו מערכת רישוי זמין להגשת בקשות למידע נדרש להיתר שהן כבר תהיינה קשורות לבקשות לבניית אותו בניין שעליו נדרש המידע.

<אסנת רוזן קרמר: בשלב בקשת המידע, אנחנו מתקשרים לכל הגורמים המאשרים שאחר כך יבואו ויאשרו את הבניין ולמעשה מדובר באותם גורמים מאשרים שאחר כך גם מאשרים את רישיון העסק לכשייכנס.

<אסנת רוזן קרמר: אותם גורמים מאשרים כבר מלכתחילה יכולים לתת אם אלה מפרטים שעכשיו אשר דיבר עליהם וכבר אותו בן אדם, אם הוא ימלא את השאלות הנכונות בבקשה שלו למידע, הוא יקבל מראש איזה תנאים ידרשו ממנו הגורמים המאשרים כדי לאשר קודם כל את הבניין.

<אשר גרנר: נכון, אבל זה לבינוי חדש.

<אסנת רוזן קרמר: נכון אבל גם לשימושים חורגים.

<אסנת רוזן קרמר: בוא נגיד כך, אתה בא היום לשימוש חורג, אותו תהליך.

<אסנת רוזן קרמר: אלתה צריך להגיש בקשה, לקראת הבקשה לשימוש חורג אתה יכול לבקש את המידע הנדרש.

<אסנת רוזן קרמר: לכן אנחנו מאמינים שאנחנו בדרך הנכונה.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: דרך אגב, את רואה קשר בין עבירת הבנייה לבין רישיון עסק?

<אסנת רוזן קרמר: יש מקרים שזה בהחלט.

דוד אמסלם: האם כל עבירת בנייה, את רואה אותה כקשורה?

<אסנת רוזן קרמר: לא כל עבירת בנייה.

<אסנת רוזן קרמר: קודם כל, לא כל בניין הוא עם עסק.

דוד אמסלם: אני אתן סתם דוגמה.

<קריאה: היום יש קשר.

דוד אמסלם: נניח לבעל המסעדה יש רישיון והכול בסדר מבחינת רישוי, מבחינה תברואתית, כיבוי אש וכולי.

דוד אמסלם: הוא עשה פרגולה כי סתם בא לו לעשות סככה.

דוד אמסלם: באה העירייה ואומרת לו להוריד אבל הוא לא רוצה להוריד אותה.

<אסנת רוזן קרמר: היום יש פטור.

דוד אמסלם: לקחו לו את הרישיון.

דוד אמסלם: אני חושב שבסופו של עניין, כדי לפשט הליכים, אתה לא צריך לכרוך מין בשאינו מינו.

דוד אמסלם: ברגע שאתה כורך, אתה מתחיל לסרבל את העסק.

דוד אמסלם: חוק רישוי עסקים לא בא לפתור את בעיות הבנייה.

<אסנת רוזן קרמר: בוודאי אבל החוק בא לעזור לרישוי עסקים עם סגירות החורף למשל.

<אסנת רוזן קרמר: סגירות החורף נכנסו לפטור.

<נפתלי קאיקוב: אני יושב ראש איגוד של מנהלי רישוי עסקים.

<נפתלי קאיקוב: כשאני מעביר בקשה לנותני אישור ויש לי סירוב של הנדסה, הפעולה הממשית האחרת, אני פועל בהליכים נגד העסק, ואז מה קורה?

<נפתלי קאיקוב: דרך אגב, תכנון ובנייה נמצא במקומות הראשונים ולא במקום הראשון.

<אשר גרנר: החוק מורכב משבע מטרות שאחת מהן היא מטרה של קיום הדינים הנוגעים לתכנון ובנייה.

<אשר גרנר: זה חלק מהליך הרישוי.

<אשר גרנר: עם זאת, היועץ המשפטי לממשלה בשנים האחרונות, בעידוד שלנו, במקרים שיש זוטי דברים, דיברת על פרגולה קטנה שלמעשה חלפו חמש שנים והעבירה היא לא משמעותית, אז יש ועדה בתוך הרשות שמורכבת ממהנדס ומהתובע העירוני, ואם אין עניין לציבור, הוא מאשר ומבחינה זאת תוכל לקבל רישיון.

<אשר גרנר: שוב, מדובר על זוטי דברים, אבל באופן עקרוני יש קשר גורדי בין זה לזה.

<אשר גרנר: אי אפשר לנתק את זה.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: תודה.

דוד אמסלם: משרד הבריאות.

דוד אמסלם: לא לחזור על הדברים אלא אם יש לך להוסיף.

<זאב פיש: קודם כל, הרפורמה הזאת לדעתי היא הרפורמה – עובדתית – הגדולה ביותר, הטובה ביותר, הממוקדת ביותר כמו שאשר אמר בקידום הפיקוח.

<זאב פיש: הרפורמה הזאת, כולנו, כל היושבים כאן, צריכים לעשות את כל המאמצים כדי לקדם אותה.

<זאב פיש: זה יציב את ישראל מהמקום בו אנחנו נמצאים עכשיו בשורה הראשונה של המדינות בעולם, ומה שאני אומר – זה בדוק.

<זאב פיש: הייתי יושב ראש ועדת המשנה שעשתה את הרפורמה.

<זאב פיש: אני לא נגד.

<זאב פיש: אני בעד.

<זאב פיש: כל היושבים כאן ממשרדי הממשלה, הם השליחים שמבצעים את הרפורמה.

<זאב פיש: למה זה לא יושם?

<זאב פיש: אדוני היושב ראש, ואני אומר את זה ביושר ואני אומר את זה בגלוי ושכולם ישאלו את השאלה, נא לבדוק מי החסמים ומדוע, כולל במשרדי הממשלה.

<זאב פיש: אנחנו במשרד הבריאות סיימנו את כל שמונים המפרטים שלנו לא מדרום וולש או איך שאמרו כאן אלא היום ב-2015 כל המפרטים מוכנים.

<זאב פיש: אני מחר יכול לשים את כל המפרטים של משרד הבריאות.

דוד אמסלם: אמרת שמונים והוא אומר שצריכים להיות מאתיים.

<זאב פיש: אנחנו מעורבים ב-80-83.

<אשר גרנר: מתוך מאתיים ומשהו.

<זאב פיש: לא לקחנו את זה מדרום וולש אלא לקחנו את זה מסקר בכל העולם.

<זאב פיש: אנחנו מוכנים.

<זאב פיש: אני אישית נשאר בשירות הציבורי רק כדי לקדם את הרפורמה הזאת.

<זאב פיש: אני מבקש, תתייחסו בהתאם.

אראל מרגלית: תגיד לנו איך אפשר לעזור.

<זאב פיש: אני מציע לכם, את הרשות המחוקקת, לפנות לכל משרדי הממשלה, ולמנכ"ל - ותצטטו אותי, אין לי בעיה עם זה – ולשאול איך אתם נערכים מנהלתית לעמוד מול הרפורמה הענקית הזאת.

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: אני עוד מעט אגיד לך מה אני אעשה.

דוד אמסלם: זה בסדר.

דוד אמסלם: אני הבנתי.

<זאב פיש: זאת ההצעה שלי ואני יודע מה אני אומר ועל מה אני מתבסס.

<זאב פיש: זאת הרפורמה שתציל את המדינה.

דוד אמסלם: אני מסכים אתך לגבי היקף הרפורמה וחשיבותה.

דוד אמסלם: דרך אגב, גם מקצועיותה.

דוד אמסלם: גם זה לוקח קצת זמן.

דוד אמסלם: אתה מכיר איך אני עושה דיונים.

דוד אמסלם: זה לא הדיון הראשון שלך אצלי בוועדה.

<זאב פיש: אבל יכול להיות שזה דיון אחרון שלי.

דוד אמסלם: למה?

<זאב פיש: כי אם זה לא יתקיים, אני הודעתי אתמול שאני מתפטר ממשרד הבריאות.

דוד אמסלם: לא, אל תתפטר.

דוד אמסלם: נעזור לך שזה יתקיים.

<קריאה: אתה הצ'מפיון שלנו.

<זאב פיש: אני לא צ'מפיון של אף אחד.

<זאב פיש: אני עובד ציבור.

<קריאה: התכוונו של הציבור.

דוד אמסלם: כיבוי אש כאן.

<חיים תמם: ראש אגף בטיחות אש.

<חיים תמם: אנחנו נותני אישור לכל העסקים, כמעט למעלה מ-190 עסקים.

<חיים תמם: הנושא שאנחנו מובילים, אנחנו נותני אישור בכל העסקים.

דוד אמסלם: את זה הבנתי.

דוד אמסלם: תתייחס לתקנות.

דוד אמסלם: יש לכם עיכוב בתקנות?

דוד אמסלם: התייחסות לפרטים.

<חיים תמם: אני אומר שקודם כל אנחנו באנו יותר מאוחר.

<חיים תמם: פרסמנו ב-2009 את התקנות ואת הדברים שלא היו עד אז.

<חיים תמם: בנוסף לזה התקדמנו עם כל בעלי העסקים.

דוד אמסלם: לא, אני רוצה להתקדם.

דוד אמסלם: תענה לי.

דוד אמסלם: אני שואל שאלה אחרת.

דוד אמסלם: אתם בתקנות שלכם, במפרטים שלכם, בא זאב ממשרד הבריאות ואמר שהוא את שלו סיים.

<חיים תמם: גם אני.

דוד אמסלם: סיימת?

<חיים תמם: אני אגיד לך בדיוק.

דוד אמסלם: אתה סיימת את המפרטים שלך?

<חיים תמם: לא.

<חיים תמם: שישים העברתי כבר לאשר וארבעים אצלי בקנה.

דוד אמסלם: מתי אתה מסיים את הארבעים?

<חיים תמם: עובדים על זה יום יום.

דוד אמסלם: אני שואל מתי.

<חיים תמם: אנחנו עומדים בלוח הזמנים שנקבע לנו.

דוד אמסלם: לא, אני רואה שאתה מקדים.

דוד אמסלם: אני רוצה אולי לצמצם פערים.

דוד אמסלם: אני רוצה לנצל את הישיבה.

<חיים תמם: עוד משפט אחד לגבי העסקים.

<חיים תמם: אנחנו הקדמנו את המאוחר.

<חיים תמם: לקחנו נניח את בעלי האולמות, את תחנות הדלק, בתי אבות וכן הלאה ומצאנו להם מפרטים אחידים כבר לפני שבע-שמונה שנים.

<חיים תמם: יהודה זוכר מתי התחלנו את התהליך הזה והתקדמנו.

<חיים תמם: שנית, פירטנו שם את התנאים המקדימים לאולם שמחות או לתחנת דלק או לבית אבות.

<קריאה: התשובה היא בשילוב.

דוד אמסלם: אני הבנתי.

דוד אמסלם: אני עוד לא בשילוב.

<חיים תמם: יצרנו את המצב הזה.

<חיים תמם: עכשיו צריך להבין שזה שכתבנו מפרט אחיד או מחר יהיו מפרטים אחידים, זה לא אמר שלכולם יהיה רישיון.

<חיים תמם: הם צריכים לעמוד בדרישות.

<חיים תמם: מי שלא יעמוד בדרישות, לא יהיה לו אישור כי זה חלק מהתהליך.

<חיים תמם: זאת אומרת, מפרט הוא מאוד חשוב.

דוד אמסלם: אנחנו עוד לא עוסקים בביצוע.

דוד אמסלם: אנחנו כרגע עוד בשלב הפרלימינרי.

דוד אמסלם: אנחנו כרגע נמצאים בכתיבת ההנחיות, המפרטים.

דוד אמסלם: שאלתי שאלה פשוטה.

דוד אמסלם: אתה אומר לי שאתה סיימת את ה-11 כי אחרת הם לא היו מפורסמים ואמרת ש-60 העברת לו ויש לך עוד ארבעים שאני מניח שתסיים אותם בחודשים הקרובים.

<חיים תמם: לוח הזמנים שלי כרגע הוא עד פברואר 2016, אז נסיים את הכול.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: הגנת הסביבה.

<גילי צימנד: אני מנהלת אגף תעשיות ורישוי עסקים במשרד להגנת הסביבה.

<גילי צימנד: נתחיל בזה שאת המפרטים האחידים שלנו אנחנו סיימנו, אני מעריכה לפני שנתיים, ואנחנו יושבים וממתינים על הגדר עד שכל השותפים יכינו את שלהם לשם הפרסום.

<גילי צימנד: אני רוצה לתת עוד היבט.

<גילי צימנד: הכנת המפרטים הוא דבר מאוד חשוב וכולם נרתמים לזה ועושים את זה.

<גילי צימנד: יש לי חשש – ואני רוצה להביע אותו כאן – שלתמונה יש שני מרכיבים כאשר האחד הוא השלטון המרכזי שמכין את המפרטים וזה טוב ויפה, אבל בצד השני יש את הרשויות המקומיות שצריכות ליישם ולבצע את כל העבודה.

<גילי צימנד: אני חוששת שבהכנת הרפורמה לא ניתן די מקום ולא ניתן די כוח אדם לרשויות המקומיות לחזק אותן כך שיוכלו לעמוד בתהליך הזה שמתממש.

<גילי צימנד: מה שאנחנו בעצם עשינו ברפורמה, אנחנו כשלטון מרכזי הורדנו מהעומס על העסקים הקטנים, הכנו את המפרטים והם אמורים להיות מטופלים בשלטון המקומי.

דוד אמסלם: השלטון המקומי לא בלופ כאן?

<גילי צימנד: אני רוצה להביע תקווה שהוא יחוזק ויוכל לעמוד בזה.

דוד אמסלם: אשר, השלטון המקומי בשלב הזה מעורב או שאתה רוצה לערב אותו בסוף?

<אשר גרנר: הוא מעורב, הוא חלק מתוך כל התהליך.

<אשר גרנר: זאת תמונת מראה.

<אשר גרנר: מה שהשלטון המרכזי עושה בהיבט של מפרטים, גם השלטון המקומי צריך לעשות כמדיניות ראש הרשות.

<נפתלי קאיקוב: גם הרשויות המקומיות, כל רשות צריכה לכתוב מדיניות איך היא רואה את העיר שלה בהיבטים של רוכלות וכולי.

דוד אמסלם: זה משהו אחר.

דוד אמסלם: אני כרגע רוצה לבנות את הבסיס.

<נפתלי קאיקוב: מה שהרפורמה עשתה למעשה, ואני הייתי שותף לכתיבה שלה, היא יצרה מדיניות ושקיפות.

<נפתלי קאיקוב: יבוא בעל עסק ורוצה לפתוח עסק, הוא יודע גם מה הרשות רוצה ממנו.

דוד אמסלם: זה ברור.

דוד אמסלם: אמרנו את זה בהתחלה.

<נפתלי קאיקוב: אבל מה שאמרה הגברת צימנד, אני לא יודע אם הקשיבו כל כך, שלמעשה הורידו אחריות ממשרדי הממשלה לרשויות המקומיות אבל לא תרגמו את זה בתקציבים וכוח אדם.

דוד אמסלם: אני עוד לא שם.

<נפתלי קאיקוב: נצטרך להידרש גם לזה.

דוד אמסלם: אני עוד לא שם.

דוד אמסלם: אני כרגע מנסה לסמן וי ולראות איפה הדברים עומדים בכל תחנה.

דוד אמסלם: המשרד לביטחון פנים, אתם חלק מהתחנות?

<יוני זיילק: כן.

דוד אמסלם: איפה אתם עומדים מבחינת המפרטים?

<יוני זיילק: אני רמ"ד רישוי במטה הארצי.

<יוני זיילק: קודם כל, אנחנו העברנו ובאופציה הראשונה הופצו - - -

דוד אמסלם: העברתם 11 מפרטים.

<יוני זיילק: המשטרה נוגעת רק ב-69 מתוך כל המאתיים ומשהו.

<יוני זיילק: העברנו אותם.

דוד אמסלם: את כל ה-69?

<יוני זיילק: את כל ה-69 למעט – וגם אותם העברנו – נושא הבטיחות שעוד לא נסגר.

דוד אמסלם: רוב המפרט שלך הוא בטיחות.

דוד אמסלם: לא?

<יוני זיילק: לא.

<יוני זיילק: דווקא לא.

<יוני זיילק: מתוכם 13 מפרטים הם בטיחות מובהקת, נקרא לזה כך, שעוד לא נסגר מי אחראי על זה.

<יוני זיילק: נסגר מי אחראי על זה אבל הוא לא מוכן לממש את האחריות על הנושא הזה.

<יוני זיילק: כאן אני חושב שצריך להתייחס לדיון הקודם שלך.

דוד אמסלם: לא הבנתי את מה שאמרת.

דוד אמסלם: אתה אומר שיש לך איזו סוגיה שמדברת על נושא בטיחות שבמפרטים עדיין לא סגרת אותה.

<יוני זיילק: נכון.

<יוני זיילק: לא אני אלא המדינה לא סגרה.

<יוני זיילק: המדינה סגרה שהאחריות היא של המשרד.

דוד אמסלם: להבנתי מה שאתה אומר זה שבעצם אתה מגדיר את הבטיחות רק כשאלה מי בעצם אוכף אותה.

<יוני זיילק: לא.

<אשר גרנר: לא.

<אשר גרנר: מי הגוף האחראי על בטיחות במדינה.

דוד אמסלם: זאת לא המשטרה?

<יוני זיילק: לא.

<אשר גרנר: בעסקים.

דוד אמסלם: מה זה בטיחות בעסקים?

דוד אמסלם: שהבן אדם לא ייפול?

דוד אמסלם: שהמנורה לא תיפול עליו?

<אשר גרנר: זה מתחיל מזה וממשיך לדברים אחרים.

דוד אמסלם: עוד שמונה דקות אני חייב לסיים את הישיבה.

דוד אמסלם: מי מכריע בסוגיה מהסוג הזה?

<קריאה: משרד ראש הממשלה.

<אשר גרנר: הנושא הזה נמצא על שולחן משרד ראש הממשלה והם הבטיחו לי שבזמן הקרוב תתקבל החלטה מי הגוף שייקח על עצמו את הנושא הזה.

דוד אמסלם: זה קשור לדיון שניהלתי בקשר לאולמות.

<יוני זיילק: כן.

דוד אמסלם: השתתפת בו.

דוד אמסלם: חשבתי שאתה מתייחס לדיון הקודם שקיימנו הבוקר בשעה 8:00 בבוקר ולכן אל הבנתי על מה אתה מדבר.

<יוני זיילק: זה בהמשך לדיון הקודם.

דוד אמסלם: מאז עשינו עוד חמישים דיונים.

דוד אמסלם: הבנתי.

דוד אמסלם: משרד החקלאות כאן?

דוד אמסלם: לא.

דוד אמסלם: הוא חלק מהתחנות?

<קריאה: כן.

דוד אמסלם: למה הוא לא כאן?

דוד אמסלם: תבדקי לנו למה הוא לא כאן.

דוד אמסלם: משרד הכלכלה כאן?

<נעמי היימין ריש: אני לא מאגף הבטיחות בעבודה ולכן אני לא יכולה להתייחס.

<נעמי היימין ריש: אני מהסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים.

דוד אמסלם: אנחנו לא מחליטים מי בא מהמשרד.

דוד אמסלם: אנחנו מזמינים נושא וסביר להניח ששולחים את הבן אדם שקשור לנושא.

דוד אמסלם: את קשורה לנושא.

<נעמי היימין ריש: אני קשורה לנושא של עסקים קטנים אבל לא קשורה לנושא של פיקוח על הבטיחות.

<נעמי היימין ריש: בתוך משרד הכלכלה יש אגף שהוא חלק מנותני הרישוי.

דוד אמסלם: את לא קשורה?

<נעמי היימין ריש: לא.

דוד אמסלם: אם את לא קשורה, אני מצטער ששלחו אותך.

<נעמי היימין ריש: אני אומר שאני קשורה לעניין כי אני חברה בוועדה הבין-משרדית לרישוי עסקים מהצד של העסקים הקטנים.

דוד אמסלם: אתם גם כותבים תקנות?

<נעמי היימין ריש: לא.

דוד אמסלם: אתם רק אוכפים את התקנות של האחרים.

<נעמי היימין ריש: לא.

<נעמי היימין ריש: אנחנו מייצגים את העסקים הקטנים בוועדה הבין-משרדית.

דוד אמסלם: את כותבת את המפרטים?

<נעמי היימין ריש: לא.

דוד אמסלם: מישהו אצלכם במשרד כותב מפרטים?

<נעמי היימין ריש: כן.

דוד אמסלם: הוא היה צריך לשבת כאן.

<נעמי היימין ריש: נכון.

דוד אמסלם: והוא לא בא.

דוד אמסלם: הוא במילואים?

<נעמי היימין ריש: לא.

<נעמי היימין ריש: זאת כנראה טעות של לשכת השר שלא ידעו לשלוח את האדם המתאים.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אשר, הם גורם מפריע כרגע?

<אשר גרנר: לא.

<אשר גרנר: בסך הכול מבחינת כתיבת המפרטים בתחום בטיחות בעבודה, את רוב המפרטים הם כתבו והם מאוד יעילים.

<אשר גרנר: העבודה אתם היא מאוד בשיתוף פעולה.

דוד אמסלם: אני אשאל אתך את השאלה האחרונה ובזה אני רוצה לסיים את הדיון.

דוד אמסלם: איפה אתה רואה את הנקודה הקריטית כרגע?

דוד אמסלם: אני מבין שזה גמר הכול, זה גמר שלושת-רבעי, זה גמר כמעט תשעים אחוזים, אבל בסוף הכול מתעכב בגלל איזה מישהו אחד שכנראה לו צריך לתת את הדחיפה.

דוד אמסלם: איזה משרד זה?

<אשר גרנר: הבעיה היא האינטגרציה בין כל המשרדים.

דוד אמסלם: אתה עכשיו הבעיה?

<אשר גרנר: זאת האינטגרציה בין כל הדרישות.

<אשר גרנר: יש דרישות סותרות בין משרדי הממשלה.

דוד אמסלם: יש לכם מנגנון איך אנחנו פותרים את זה?

<אשר גרנר: יש לנו מנגנון איך אנחנו פותרים.

<אשר גרנר: המנגנון הזה היה הפיילוט, 11 המפרטים הראשונים, וכאן המנגנון עובד.

<אשר גרנר: נוסף לזה הוספנו גם מנגנון שבוחן שלא יהיו יותר דרישות מעל המקובל, שזה מנגנון חדש.

<ליאור לוי: יושב ראש המפעלים הקטנים והבינונים, התאחדות התעשיינים.

<ליאור לוי: אני בעצמי תעשיין, יצרן של סוכרזית, אם מישהו מכיר.

<ליאור לוי: אני רוצה להאיר נקודה.

<ליאור לוי: מה שאתה עושה כאן אדוני היושב ראש, זה חשוב מאוד וסינכרון בין הגורמים חשוב אבל ראוי שנבין דבר מה מהותי.

<ליאור לוי: אנחנו עלולים להיות במצב בו החולה אולי יעבור ניתוח והניתוח יצליח אבל לא בטוח שהחולה יישאר חי.

<ליאור לוי: התעשייה עוזבת את הארץ ואנחנו רואים את זה שנה אחרי שנה והגרוע מכל, וזאת בשורה רעה שהיום אני חייב לציין אותה, שלא רק התעשייה הגדולה עוזבת את הארץ אלא גם התעשייה הקטנה והבינונית.

<ליאור לוי: לבסוף אנחנו נהיה עם יופי של רישוי אבל בלי תעשייה.

דוד אמסלם: מה זה מקדם אותנו בדיון?

<ליאור לוי: בקשתי היא שתזדרזו, בקשתי שתעשו את הדברים מהר ולא כרגיל עוד ועוד ועוד זמן.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: חברת הכנסת גרמן.

יעל גרמן: אני מאמינה ברפורמה הזאת.

יעל גרמן: זאת רפורמה מאוד חשובה.

יעל גרמן: אני חושבת שלא רק ביום העסקים הקטנים שאנחנו מציינים אותו פעם בשנה אנחנו צריכים לדון בזה אלא אני חושבת שאנחנו חייבים לקבל דיווח באופן קבוע.

יעל גרמן: אני לא יודעת אם פעם בחודשיים או פעם בשלושה חודשים, אבל שיבואו לכאן האנשים המוסמכים וידווחו איך באמת התקדמו.

דוד אמסלם: תודה רבה.

<שי ברמן: אדוני, אולי דבר המסעדות?

<שי ברמן: אנחנו חוטפים כל הזמן את המכות.

<שי ברמן: אולי תאפשר לנו משפט, שניים?

דוד אמסלם: בסדר.

<שי ברמן: תודה.

<שי ברמן: קודם כל, אני רוצה לענות לך על השאלה.

<שי ברמן: שאלת קודם מה קורה בינתיים.

<שי ברמן: מה שקורה בינתיים זה איש הישר בעיניו יעשה.

<שי ברמן: אני אתן לך דוגמה מהחודשיים האחרונים וגם אשר גרנר מכיר אותה.

<שי ברמן: יצאה הנחיה של המשטרה להחליף את כל הכוסות בפאבים מכוסות זכוכית לכוסות פלסטיק.

<שי ברמן: צריך להבין את התהליך שקורה כאן.

<שי ברמן: מגיעים פקחים, דבר ראשון נותנים דוח, הדבר השני הוא ששוללים לך את רישיון העסק.

<שי ברמן: ברגע שגורם רישוי אחד מקפיץ לך את רישיון העסק, אוטומטית אין לך רישיון עסק ואתה עבריין.

<שי ברמן: נותנים לך איזו דרישה שהיא פשוט מצוצה מהאצבע, שאין אותה באף מקום בעולם.

<שי ברמן: באיזה מקום בעולם אתה שותה בכוס פלסטיק?

<אשר גרנר: אני חייב לומר שזה מטופל.

<שי ברמן: זה מטופל, אבל הוא שאל מה קורה.

<שי ברמן: זה טופל כי אנחנו קמנו והקמנו קול צעקה.

דוד אמסלם: קח עוד דקה ותוציא כעסים, אבל אני רוצה לסכם.

<שי ברמן: עוד משפט אחרון, ברשותך, לגבי הרפורמה הזאת שהיא רפורמה טובה אבל אני רוצה להגיד לך מה לא טוב בה.

<שי ברמן: כשאתה קורא את המפרטים, זה מאוד יפה שיש כאן מפרטים אחידים וזה שקוף וזה נהדר.

<שי ברמן: אבל כשאתה רואה את כמות הפריטים ואת כמות הסעיפים שאתה צריך לעבור בתור יזם, שאתה השקעת את כל מה שיש לך ואת כל מה שאין לך בעסק, אתה רואה את הכמות הזאת של הדברים, אם אין לך מחשבות אובדניות באותו רגע, אתה אדם חזק מאוד.

<שי ברמן: זה בלתי אפשרי.

<שי ברמן: זאת ויה דולורוזה שאי אפשר לעבור אותה.

<שי ברמן: בנושא של כיבוי אש אתה חושש היום להקים מסעדה כי זה להקים כור גרעיני.

<שי ברמן: לא יתכן שיעלה מאות אלפי שקלים למגן מסעדה לכיבוי אש.

<שי ברמן: מה קרה?

דוד אמסלם: תודה שי.

דוד אמסלם: תודה רבה לך.

דוד אמסלם: מטבע הדברים ברור שאנחנו לא נכנסים כאן לכל סעיף.

דוד אמסלם: לפני שאני אומר את הסיכום שלי, אני רוצה לתת את רשות הדיבור לאראל מרגלית.

אראל מרגלית: קודם כל, ממש תודה.

אראל מרגלית: תודה על כך שאתה הוצאת מכולם, כל אחד מה שהוא עושה.

אראל מרגלית: כל אחד מכם עושה עבודת קודש בשם האזרח כלפי העסק.

אראל מרגלית: בסדר?

אראל מרגלית: אבל אני רוצה להגיד לכם דבר אחד.

אראל מרגלית: תקשיבו רגע.

אראל מרגלית: אני הייתי בעל הרבה עסקים ופעלתי בירושלים.

אראל מרגלית: מה שהחבר'ה מנסים להגיד לכם - בכל סקטור אנחנו עושים את הפגישות האלה באופן נפרד – זה שהסך הכול הוא בלתי אפשרי.

אראל מרגלית: אנחנו בעד שהמקום שאנחנו הולכים אליו יהיה מוגן בכיבוי אש ובבריאות ובכל הדברים, אבל איכשהו צריך לשנות את זה.

אראל מרגלית: כלומר, הייתי אומר, קחו את התקנות, תנסו לחלק אותן ושכל אחד יצמצם.

אראל מרגלית: הדבר שאתה עושה עכשיו הוא מצוין.

אראל מרגלית: כלומר, כל השולחן העגול הוא מצוין ומצוין שאתם מאגדים אותם אבל תעשו את זה יותר מהר, תבואו עם רעיונות חדשניים איך לקצר את זה.

אראל מרגלית: אתם רואים את הדברים יותר טוב מכולנו, אתם נמצאים שם יחד עם בעלי העסקים.

אראל מרגלית: דברו אתם.

אראל מרגלית: מה ביל קלינטון עשה?

אראל מרגלית: הוא הכניס את הרשות לעסקים הקטנים לתוך הבית הלבן, ומה הוא עשה בזה?

אראל מרגלית: כאן זה בבוידעם של משרד הכלכלה.

אראל מרגלית: הוא הכניס את זה ומה הוא אמר?

אראל מרגלית: כל המשרדים, אני מייצג.

אראל מרגלית: אז זה נפתר.

אראל מרגלית: יכול להיות שלזה אנחנו נצטרך לכת אבל בינתיים תצמצמו.

אראל מרגלית: כל הכבוד.

אראל מרגלית: תעבדו יותר מהר.

דוד אמסלם: תודה רבה.

דוד אמסלם: אני באמת שמח על כך שהרפורמה הזאת יצאה לדרך.

דוד אמסלם: באמת אני מתחבר לכל מה שנאמר כאן.

דוד אמסלם: אני מכיר את זה באופן אישי.

דוד אמסלם: זאת אחת הרפורמות הכי חשובות והיא מורכבת מאוד.

דוד אמסלם: היום המצב מבחינת העסקים, הרבה מהם מצבם כמעט בלתי סביר.

דוד אמסלם: אותי בדרך כלל מעניין האזרח הפשוט הקטן ופחות בעלי המפעלים.

דוד אמסלם: מעניין אותי אותו בעל משפחה שלפרנסתו קם בשעה 5:00 בבוקר, רץ לקנות את הירקות, פותח את המסעדה, בא הביתה ב-10:00 בלילה כולו ממוטט כדי להביא איזה 10,000 שקלים בחודש לפרנס את הילדים שלו.

דוד אמסלם: זה הבן אדם שמעניין אותי וצריך לעזור לו להתפרנס.

דוד אמסלם: לפעמים יש נטייה לפקידים, ואני הייתי פקיד, לבנות ממלכות.

דוד אמסלם: עוד ממלכה, עוד רגולציה שזה עוד פקידים, עוד כוח, יש לנו כבר מחלקת מיגון, פתחנו אותה ועכשיו אנחנו צריכים אנשים, וכך לפעמים שני אנשים הופכים להיות ארבעה אגפים וכולי וכולי.

דוד אמסלם: כאן אני מתחבר למה שאראל אמר.

דוד אמסלם: בסוף יש אזרח בחוץ וזה מה שמעניין.

דוד אמסלם: האזרח הקטן, אותו אחד שאמרתי שקם ב-5:00 בבוקר כדי לפרנס את ארבעת הילדים שלו וצריך לעזור לו.

דוד אמסלם: לפעמים כל התעטשות שלנו עולה לו חמישים אלף שקלים והוא לא יודע מאיפה להביא אותם.

דוד אמסלם: לפעמים זאת חצי שנת עבודה של הבחור.

דוד אמסלם: לכן גם כאן צריכים לפעול בשום שכל ובהרבה רחמים ובוודאי שאם זה הכרחי וזה חשוב וזה חייב להיות, אף אחד לא מוותר על בריאות של מישהו אחר, אבל היכן שאפשר להתגמש, לדעתי בעניינים האלה, באמת צריך ללכת לקראת העניין הזה.

דוד אמסלם: אשר, אני רואה אותך כגורם המרכזי.

דוד אמסלם: אני שמח שהתהליך יצא לדרך וזאת אכן בשורה גדולה עבורי.

דוד אמסלם: זה דיון ראשון שמישהו אמר שמשהו זז כאן בממשלה ואני אומר לך את האמת.

דוד אמסלם: עד עכשיו אני לא מצליח להבין למה כולם רבים עם כולם וכלום.

דוד אמסלם: אני שמח על הישיבה עצמה.

דוד אמסלם: בעזרת השם אני אעקוב אחרי הנושא.

דוד אמסלם: אנחנו נזמן אותך אלינו בפורום המקצועי וגם כמובן בפורום של הנציגים ואני אעשה כאן ישיבות מעקב כל ארבעה-חמישה חודשים.

<קריאה: כל הכבוד.

דוד אמסלם: זה באמת לא רק כדי לעקוב ולבדוק מה לא עשיתם שזה פחות חשוב לי.

דוד אמסלם: לי יותר חשוב בישיבות האלה שתפעילו אותנו אם יש תקלה או חסימה כדי שניכנס וננסה לעזור לכם לשחרר.

דוד אמסלם: אני לא בעד למה היה אלא בואו נתקדם קדימה.

דוד אמסלם: אני עומד לרשותכם בעניין הזה.

דוד אמסלם: רבותיי, תודה רבה.