ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 66, 2015-10-20 12:00

יעקב מרגי: שלום לכולם, אחר צהריים טובים.

יעקב מרגי: צהריים טובים.

יעקב מרגי: אנחנו איבדנו את תחושת השעות מהדיונים.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: היום 20 באוקטובר 2015, ז' בחשוון תשע"ו.

יעקב מרגי: למי שיודע, התחלנו לומר ברך עלינו מאתמול, אנחנו מבקשים גשמים לטובת כל העולם.

יעקב מרגי: אנחנו לא אנוכיים.

יעקב מרגי: על סדר היום – נושא של אבטחת מוסדות חינוך.

יעקב מרגי: הנושא הזה, נדרשנו אליו כבר עם תחילת המתיחות ולא מיהרנו לעשות דיונים, כי אמרנו בואו נראה איך הדברים מתארגנים, ניתן למוסדות.

יעקב מרגי: לא נתנפל ונראה.

יעקב מרגי: ואז נחשפנו גם לסוגיה הזאת של האבטחה.

יעקב מרגי: לאחר מכן שמענו שבירושלים הסתדרו העניינים לכאורה, אבל מיהרנו מיד לבטל את הדיון, אבל לאחר מכן אמרנו סליחה, זו לא בעיה של ירושלים, זו בעיה כלל ארצית ונצטרך לדון בה.

יעקב מרגי: כולנו הורים לילדים, חוץ מהתפקיד שאנחנו משמשים בו, כל אחד בתפקידו הוא, ואנחנו יודעים מה המתחים, החרדות – הילד יוצא, איך הוא הולך, איפה הוא עוצר, מי מגיע, מי שומר וכנראה מה שהיה מובן מאליו לא היה מובן מאליו לאחרים, למי שהיה צריך לתת את הדעת.

יעקב מרגי: ישנה החלטה של מדינת ישראל בסוגית האבטחה של מוסדות החינוך, היא תחת חסותו של המשרד לביטחון הפנים, קרי משטרת ישראל ובמרוץ הזה בין הרשות המקומית למשרד החינוך ומשטרת ישראל, מוסדות החינוך נמצאים באמצע וההורים בליבה של הבעיה.

יעקב מרגי: אין ספק, ואני מאלה שטוען וסובר שאם השלטון המרכזי משית מטלות על השלטון המקומי או על משרדי ממשלה כאלה ואחרים, צריך גם להצביע לו על מקורות המימון.

יעקב מרגי: נחשפנו לדלתא של מספר שעות בין האבטחה בפועל לגבי שעות המסגרת והפעילות של מוסדות החינוך.

יעקב מרגי: נחשפנו לכך שגני ילדים בכלל לא מאובטחים.

יעקב מרגי: מעונות יום – מאן דה חאר שמה בכלל – מי שלא מבין, בערבית זה מי הזכיר אותם בכלל, השם שלהם לא נזכר בכלל.

יעקב מרגי: ואז אמרו לי מה, אתה רוצה שנאבטח את כל המדינה?

יעקב מרגי: אמרתי אני זוכר שאבטחו גם אוטובוסים.

יעקב מרגי: זוכר תקופה אחרת, אבל לא רוצה לחזור אליה, והמדינה הוכיחה שהיא יודעת לעבוד.

יעקב מרגי: אני מאלה שאומרים את זה כמעט כל דיון, שמדינת ישראל יכולה לקבל ציון מצטיין, מדינת ישראל יודעת לעבוד טוב בחירום, או כאשר מישהו מדביק אותה עם הגב לקיר, היא יודעת לעבודה.

יעקב מרגי: ברגיעה – יש תחושה שכשזה יגיע אלינו נטפל.

יעקב מרגי: אז הנה, זה הגיע אלינו ולקח זמן.

יעקב מרגי: אני מבין שיש איזו הסדרה כלשהי, אני רוצה לשמוע, לקבל עדכונים.

יעקב מרגי: משטרת ישראל, בבקשה, תספרו לנו מה אתם עושים בנושא.

<עופר יצחק: עופר יצחק, אני ראש מדור אבטחת גופים ציבוריים בחטיבת האבטחה ובין היתר אחראי על התחום הזה.

<ירון קדם: שמי ירון קדם.

<ירון קדם: אני ראש חולית מוסדות חינוך במדור גופים ציבוריים בנושא הזה, ואנחנו כחוליה מטפלים ברמה הארצית בכל נושא אבטחת מוסדות החינוך.

<ירון קדם: מה אנחנו עושים.

<ירון קדם: אם אין רקע, לפחות ניתן רקע כללי בהגדרה שלנו.

<ירון קדם: קודם כל, מבחינת משטרת ישראל, משטרת ישראל מבחינת הגדרת איום בארץ, היא מגדירה איום קיים בכל מקום.

<ירון קדם: זאת אומרת ירושלים מבחינתנו היא לא שונה מתל אביב.

יעקב מרגי: הדיון הוא כלל ארצי.

<ירון קדם: בסדר, אז אני מדבר על כל הארץ.

יעקב מרגי: הדיון הוא על כל הארץ.

<ירון קדם: אני מדבר על כל הארץ.

יעקב מרגי: דבר כללי.

<ירון קדם: בסדר.

<ירון קדם: אז אני אומר, מבחינתנו רמת האיום לא שונה בין ירושלים, לתל אביב, לבאר שבע או לכל מקום אחר, כי פיגוע יכול להיות בכל מקום בארץ.

<ירון קדם: ולכן הנושא הזה מבחינתנו הוא Must.

<ירון קדם: אנחנו פועלים כמשטרת ישראל בהתאם להחלטות ממשלה.

<ירון קדם: יש החלטות ממשלה בסיסיות שקבעו איזה מוסדות יאובטחו ובהתאם לכך אנחנו פועלים.

<ירון קדם: אז כל נושא אבטחת מוסדות חינוך מבוצע כמובן בשני היבטים.

<ירון קדם: אלף, אבטחה שמשטרת ישראל אמונה עליה באמצעות הניידות שלה, החלטה 5719 המקורית ולאחר מכן החלטה 404 ששינתה את זה ואז הטילה את האחריות המלאה בעצם על כלל יחידות משטרת ישראל, שמבצעת את זה בפועל, בשטח, כולל בקרות, כולל הכל.

<ירון קדם: הדבר השני, זה בעצם אבטחה נקודתית שמבוצעת בעצם על ידי אזרחים, באמצעות הרשויות המקומיות.

<ירון קדם: הם מפעילים אותם, הם מראיינים אותם ובודקים את כל מה שצריך.

יעקב מרגי: מהתקציב של?

<ירון קדם: זהו, התקציב עצמו נקבע על ידי המדינה.

<ירון קדם: אז אם אנחנו נלך על גני הילדים - - -

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני יודע שהתקציב נקבע על ידי המדינה.

<ירון קדם: אז אני אסביר.

יעקב מרגי: אני עושה את זה ב-13 השנים האחרונות.

יעקב מרגי: השאלה, כרגע, בפועל, התקציב מועבר על ידיכם לרשות המקומית או במסגרת משרד החינוך או משרד אחר?

<ירון קדם: אוקיי, אני אסביר.

<ירון קדם: מבחינת התקציב, התקציב עצמו הוא של המשרד לביטחון פנים שמועבר למשטרת ישראל והוא צבוע לטובת אבטחת מוסדות חינוך.

יעקב מרגי: מי מעסיק את המאבטחים?

<ירון קדם: הרשויות.

<ירון קדם: אנחנו כמשטרת ישראל הצינור.

יעקב מרגי: זה מה שרציתי לשמוע.

<ירון קדם: בגלל המגע שלנו עם הרשויות בשגרה בעבודה שלנו, בגלל שאנחנו עובדים עם הקב"טים ומכירים את כל הקב"טים, בעצם העבודה שלנו נעשית אל מול הקב"טים - - -

יעקב מרגי: ואת החוליה הזאת אתם מממנים?

<ירון קדם: את כל נושא התקצוב אנחנו מעבירים להם בהתאם לדיווח בפועל שמבוצע על ידי המאבטחים והרשויות מעבירות לנו אישור לתשלום.

יעקב מרגי: תפרט מעבר לאמירה כוללנית – על פי החלטת ממשלה.

יעקב מרגי: מה זה כולל?

יעקב מרגי: שעות פעילות?

יעקב מרגי: שעות אבטחה?

יעקב מרגי: תפרט איזה מוסדות.

<ירון קדם: אז אני אפרט ברשותך לפי פרקים.

<ירון קדם: נתחיל עם גני הילדים.

<ירון קדם: גני ילדים זה לפי החלטת ממשלה מספר 4514, שמכירים אותה.

<ירון קדם: היא בעצם החליטה שכל מי שאובטח בעבר על ידי הסוכנות, ימשיך לקבל אבטחה ובעצם זה גרם מאז שנת 2005 לשימור מצב.

<ירון קדם: זאת אומרת, אם בשנת 2005 היו 630 תקנים לגני ילדים, כרגע יש 630 תקנים לגני ילדים, שהם - - -

יעקב מרגי: שנייה.

יעקב מרגי: אני מעריך את הבקיאות ואת השליטה בחומר, אבל כשאתה יושב בוועדה פה ואתה אומר החלטה לגבי מי שהיה מאובטח על ידי הסוכנות, 90% לא יודעים מה זה.

יעקב מרגי: ואנחנו פה כדי לגעת בבעיה.

יעקב מרגי: לכן מה זה אומר?

יעקב מרגי: איך הסוכנות נכנסה כאן?

<ירון קדם: אוקיי, אז אני אסביר.

<ירון קדם: עד שנת 2005 הסוכנות תקצבה אבטחה של גני ילדים, המדינה לא תקצבה את הכל, היא תקצבה חלק, הרשויות תקצבו.

<ירון קדם: משרד החינוך גם יודע ומכיר את זה יותר מאיתנו בקטע הזה, כי הוא התעסק עם זה גם, אבל הסוכנות תקצבה את נושא אבטחת גני הילדים.

יעקב מרגי: זאת אומרת שהגנים לא נכללו בהחלטת ממשלה.

<ירון קדם: לא נכללו.

<ירון קדם: בנקודת זמן מסוימת כשהסוכנות אמרה – אני לא יכולה לתקצב את הדבר הזה יותר – באה המדינה בהחלטה שהיא קיבלה ואמרה מהיום והלאה אני מתקצבת את הנושא.

<ירון קדם: היא קבעה, עד כמה שלי זכור, 30 מיליון שקלים לנושא הזה, יחד עם תקציב משרד החינוך והמשרד לביטחון הפנים, ובעצם ממשיכים לממן את כל נושא גני הילדים, על בסיס אותה תקינה.

<ירון קדם: אנחנו משמרים מצב מאז שנת 2005 לגבי גני הילדים ואנחנו לא מוסיפים תקינה לגני ילדים.

<ירון קדם: כן היה, ופה אני חייב לציין, למרות שלא מוסיפים, אבל במשחק סכום אפס כן אפשרנו לרשויות במקום מסוים שמצאנו שיש בעיה מסוימת - - -

יעקב מרגי: תוך שיתוף פעולה ושיקול דעת של הרשות.

<ירון קדם: וגם להגיע להסדר עם הורים, כי ההורים לפעמים, כשהם רואים מאבטח בגן, אז למחרת אם הם לא יראו אותו, אז כמובן שזה יוצר שאלות איפה המאבטח.

<ירון קדם: אבל ברשויות שבאו ואמרו תשמעו, יש לי גן אחד עם כיתת גן אחד עם 10 תלמידים, לעומת אשכול גנים שיש לי בו עכשיו 150 תלמידים, אז כמובן שאתה עושה את שיקול הדעת.

<ירון קדם: אז בסכום אפס כן שיחקנו בזה וכן אפשרנו.

<ירון קדם: לאור חוסר במאבטחים גם, בעיקר בירושלים – בירושלים יש חוסר כמעט תמידי של מאבטחים, שנוצר גם בגלל שהשכר נמוך וגם כתוצאה מזה שהרבה מאבטחים הולכים למשרדי ממשלה ולכל מיני משרדים אחרים בירושלים ולכן פה יש אבטחה מדלגת.

<ירון קדם: בירושלים יש כיום 24 ניידות מחולקות לתאי שטח, שבעצם אתה לא תראה מאבטח סטטי שנמצא בגן הילדים, אבל כן יש ניידת שנעה בתא שטח - - -

יעקב מרגי: גם בתקופה זו, היום?

<ירון קדם: כן, גם בתקופה הזו וגם לפני.

יעקב מרגי: אבטחה מדלגת, אם אני זוכר טוב, זה נעשה בפעם הקודמת אחרי שהשגנו רגיעה ואחרי שהמצב הפך להיות זה, עברנו מאבטחה נקודתית לאבטחה מדלגת בגל הפיגועים הזה, תקן אותי אם לא.

יעקב מרגי: אתה אומר לי על ירושלים היום שיש אבטחה מדלגת, אתה מספר על זה וזה נורת אזהרה אדומה דולקת.

<עופר יצחק: לא.

<עופר יצחק: לגבי השיטה עצמה?

יעקב מרגי: כן.

<עופר יצחק: השיטה עצמה היא שיטה שאנחנו עובדים איתה.

<ירון קדם: בשגרה.

יעקב מרגי: בשגרה?

<עופר יצחק: גם בשגרה.

יעקב מרגי: בשגרה, תודה רבה.

יעקב מרגי: זה מה שרציתי לדעת.

<עופר יצחק: לא רק בשגרה, אלא גם במקומות שבהם השיטה הזאת יכולה לעבוד.

<עופר יצחק: היא עובדת גם בחירום בסדר גמור.

יעקב מרגי: בוא אני אחדד.

יעקב מרגי: בגל הפיגועים, באינתיפאדה, כשהיו פיגועים רציניים הציבו אבטחה צמודה בבתי הספר.

יעקב מרגי: לאחר מכן הורידו את זה על ידי סיורים של ניידות.

<עופר יצחק: לא.

<ירון קדם: בנושא ניידות שהיה בהחלטת ממשלה 5719, בעצם הוקמה יחידת אבטחה ייעודית.

<ירון קדם: יחידה בתוך משטרת ישראל, ייעודית עם ניידות משטרה והיו שוטרים.

יעקב מרגי: מכיר אותה.

<ירון קדם: ייעודית.

<ירון קדם: הדבר הזה בוטל בשנת 2005, בסדר?

<ירון קדם: האבטחה המדלגת עליה אנחנו מדברים קיימת היום במודיעין, בירושלים.

<ירון קדם: בירושלים האבטחה המדלגת נובעת בגלל חוסר במאבטחים.

<ירון קדם: היה קשה.

<ירון קדם: כמעט קבוע, כל שנה לא היו מצליחים לגייס 100 מאבטחים לגני הילדים.

<ירון קדם: זאת אומרת אם אני לוקח 100 גני ילדים שמבחינתנו היו אמורים לשלם להם על תקן אבטחה, לא היה פשוט מאבטחים לגייס לאותם גני ילדים.

<ירון קדם: ולכן, על מנת לתת פיתרון לאותם גני הילדים, שלא נשאיר את זה בחלל ריק, הוחלט לאפשר לירושלים בשלב הראשוני שזה התחיל – וזה התחיל לפני שנתיים או שלוש - - -

יעקב מרגי: אתה בעצמך נוקט בלשון שזה במילים אחרות פשרה.

<ירון קדם: זו פשרה לאור חוסר בכוח אדם.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: כשיש לי בעיה, יש כמה ערוצים לפתור אותה.

יעקב מרגי: אם יש לי מחסור במאבטחים, יש סיבה לכך.

יעקב מרגי: צריך לחקור, לבדוק למה יש מחסור, והפתרון ברור.

יעקב מרגי: פשוט, זה מקצוע לא אטרקטיבי בגלל השכר.

יעקב מרגי: אז צריך לבחון את זה.

יעקב מרגי: אני לא יכול לשחק בביטחון האישי של אזרחי מדינת ישראל בגלל שאני לא מצליח.

יעקב מרגי: זו לא תשובה.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים להגיע לחלל.

יעקב מרגי: אין מציאות כזאת שמדינה לא יכולה להשיג מאבטחים.

<ירון קדם: אז אני מסכים איתך בנושא הזה.

<ירון קדם: כמובן שתמיד זה תלוי שכר של מאבטח.

<ירון קדם: אם זה היה אטרקטיבי הוא היה מגיע, והרשויות לא הצליחו לגייס.

יעקב מרגי: אנחנו בסוף ניגע בזה, בסיכום.

יעקב מרגי: כרגע אנחנו נוגעים בנקודות, בבעיות.

<ירון קדם: אוקיי, אז לגני ילדים זה פועל.

<ירון קדם: אני יכול להגיד לפחות רשות אחת שזה עובד בה בצורה מעולה, גם הגיעו לשיתוף פעולה עם ההורים באופן מלא, במודיעין.

<ירון קדם: שמו אמצעי מיגון בגני הילדים והיום האבטחה שם באמת נותנת מענה יפה מאד, כולל אם חס וחלילה מזהים מישהו חשוד, מגיבים עם כמה נקודות בעת ובעונה אחת כדי לתת מענה וזה עובד שם יפה.

<ירון קדם: לגבי בתי ספר.

יעקב מרגי: תאר לך שבירושלים במצב הנוכחי הייתי מפנה לך את אותן ניידות לטובת המשימות שם.

<ירון קדם: של מה?

יעקב מרגי: לטובת המשימות השוטפות.

<ירון קדם: לא, זה ניידת אזרחית, זה לא ניידת משטרה.

יעקב מרגי: האבטחה המדלגת?

<ירון קדם: מדלגת זה אזרחי.

<ירון קדם: זה הרשות מפעילה.

<ירון קדם: בגלל שיש חוסר במאבטחים, היא לוקחת מאבטח אזרחי עם ניידת אזרחית, חברת האבטחה מפעילה את הניידת הזאת.

<ירון קדם: משטרת ישראל ישבה איתה כמובן לתכנן את התכניות שלה - - -

יעקב מרגי: אבל זה לא בפורמט הקודם.

<ירון קדם: לא, לא, לא.

<ירון קדם: זו ניידת אזרחית המופעלת על ידי הרשות, בהתאם לקביעה של הרשות.

<ירון קדם: אתה יכול לראות אותם ברחובות – כתוב ניידת אבטחת מוסדות חינוך.

<ירון קדם: הם עובדים והם עושים את העבודה.

<ירון קדם: זה פשוט כדי לתת לכמה גנים, הם נותנים מענה לגני ילדים בעיקר בתא שטח ספציפי.

יעקב מרגי: מה השתנה בעקבות גל הטרור האחרון?

<ירון קדם: בעיקר הלחץ של ההורים.

יעקב מרגי: לא, לא.

<ירון קדם: אה, מבחינת ההנחיות שלנו?

יעקב מרגי: הלחץ של ההורים מופנה לא רק אליך, גם אלי הוא מופנה.

יעקב מרגי: השאלה מבחינת הביצוע, ההנחיות.

<ירון קדם: משטרת ישראל, לאור הפנייה, גם בגלל שהאוצר תקצב את הנושא הזה עד סוף החודש הנוכחי, משטרת ישראל אפשרה - - -

יעקב מרגי: הוא תקצב את זה בתוספת?

<ירון קדם: הוא תקצב את זה בתוספת.

יעקב מרגי: שנותנת מענה למה?

<ירון קדם: זה נותן מענה לכל אותם בתי ספר שבמקור לא מקבלים את אופק חדש ועוז בתמורה, כל אותן רפורמות שנקבעו על ידי משרד החינוך.

<ירון קדם: אז קודם כל הוא מאפשר להם לקבל את התוספות של הרפורמה והוא מתקצב את גני הילדים.

<ירון קדם: עכשיו, פה בגני הילדים אני לא יודע כמה הצליחו להציב, אבל הוא מאפשר לרשויות להציב כוח אדם בכמות שהיא תמצא – כי אין הרבה בשוק – אבל בכמות שהיא תמצא כדי להציב באותם גני ילדים כרגע, כשהזמנים של גני הילדים זה מעבר לשגרה שאתם מכירים ושמעתם.

<ירון קדם: הוא מאפשר גם את הצהרונים.

<ירון קדם: בעצם עד השעה ארבע, התקצוב של אותם גני ילדים, גם גני ילדים שקיימים היום בתקינה, הוא מתקצב אותם עד השעה ארבע, עד סיום הצהרון או עד סיום שעות הפעילות של הגן, הכל בהתאמה.

יעקב מרגי: משרד החינוך, בבקשה.

<אריה מור: שלום.

<אריה מור: אריה מור, סמנכ"ל ביטחון, בטיחות בשעת חירום, משרד החינוך.

יעקב מרגי: מה אתה יכול להוסיף לגבי היערכות משרד החינוך בתקופה האחרונה, או בכלל בתפיסת הביטחון שלכם במוסדות החינוך.

<אריה מור: אוקיי, קודם כל החלטת ממשלה קובעת, כמו שאמר ירון, שהאחריות לאבטחת מוסדות - - -

יעקב מרגי: אם החלטת הממשלה הייתה מאה אחוז, לא היינו מתכנסים היום.

יעקב מרגי: עזבו את החלטת הממשלה.

<אריה מור: אני רוצה לסיים.

<אריה מור: אותה החלטה קבעה את האבטחה כפי שהייתה בזמנו עם ניידות בתחילה, ואז קם קול צעקה, כי כל התפיסה הייתה רק ניידות.

<אריה מור: ואז קמה צעקה והוסיפו את הסטטי.

<אריה מור: היות ואני 18 שנים בעסק הזה, אני יודע את כל ההתפתחויות לכל האורך.

<אריה מור: לאחר מכן התקבלה החלטה אחרת, שמפסיקים עם הניידות, שנתנו מענה אך ורק למוסדות החינוך.

<אריה מור: בחלק מהמקומות קיבלו נידות אזרחיות – הרשויות עשו את זה בעצמן.

<אריה מור: או כמו בירושלים, קיבלנו על זה תקצוב; ובמודיעין הם עושים את זה בעצמם, אני מניח מתקציבם, על גני הילדים.

<אריה מור: אשכולות גני הילדים מעולם לא אובטחו, עד שלב מסוים שהייתה צעקה לגבי האשכולות.

<אריה מור: כי למה?

<אריה מור: התקן של המשטרה שנקבע בעקבות תקציב, ובצדק, שהרף הוא מעל 100 תלמידים מאובטח.

<אריה מור: יש 500 בתי ספר מתחת ל-100 תלמידים שהם לא מקבלים אבטחה, לא רק גני ילדים.

<אריה מור: זאת אומרת מוסדות חינוך, לאורך כל היום.

<אריה מור: אז יכול שרשויות מסוימות מציבות ויכול להיות שרשויות רבות לא מציבות ואנחנו יודעים להגיד שב-70% לא מציבות.

<אריה מור: באותם מוסדות של מתחת ל-500, וכל גני הילדים כולל האשכולות, היו תחת האבטחה הניידת, כתפיסת הפעלה אבטחתית, נקודה.

<אריה מור: זו הייתה תפיסת אבטחה, לא רק תקציב.

<אריה מור: אמרו מה היא תפיסת האבטחה.

<אריה מור: השיטה שונתה כאשר קם קול צעקה על מעל 100 תלמידים.

<אריה מור: התחילו לבנות אשכולות גנים והיום התפיסה הולכת ומשתנה לאשכולות של 10 גנים אפילו, בקומות.

<אריה מור: אפשר ללכת לפתח תקווה לראות, בניין קומות עם 8 ו-10 - - -

יעקב מרגי: אני לא נבהל.

יעקב מרגי: אני הייתי החלוץ בקבורה בקומות.

<אריה מור: בוא נישאר בתחום החיובי.

יעקב מרגי: זה גם חיובי.

יעקב מרגי: זה הכרח שלא יגונה, מה לעשות?

יעקב מרגי: תעברו בכביש 5, תראו מגדלים יפים וזה לא מגדלי - - -

<אריה מור: כן.

<אריה מור: ואז הייתה הצעקה ובסופו של דבר גויס כסף מהסוכנות של 30 מיליון על אותם 600 תקנים.

יעקב מרגי: תראה איך הערתי את הדיון.

יעקב מרגי: הייתי חייב להעיר את הדיון, אמרתי מה?

יעקב מרגי: ברוך השם.

<אריה מור: לאחר ארבע שנים באה הסוכנות, לאחר בעיות תקציביות קשות ואמרה – אנחנו יורדים מהעסק ואין לנו את הכסף, ואז התקבלה ההחלטה.

יעקב מרגי: אריה מור, תקשיב, השעון מאיץ בי.

יעקב מרגי: אני אעזור לך.

<אריה מור: אני אמשיך.

יעקב מרגי: לא, סליחה, למה אתה לא מקשיב לי?

<אריה מור: סליחה.

יעקב מרגי: בוא תסתכל עלי, תעזוב את המסמך.

יעקב מרגי: אני רוצה לקדם את הדיון.

<אריה מור: אין לי מסמך, אגב.

יעקב מרגי: אתה בהגדרה שלך מנהל אגף.

יעקב מרגי: תן לי את תפיסת הביטחון שלך, אל תגיד לי היסטוריה.

יעקב מרגי: עזוב, אני יודע היסטוריה.

<אריה מור: תפיסת הביטחון שלי - - -

יעקב מרגי: אתה, כמשרד החינוך.

<אריה מור: אז אני אומר.

<אריה מור: תפיסת הביטחון שלי, יש לנו 500 קב"טים ברשויות המקומיות שאני מממן אותם.

<אריה מור: כל הנחיות הביטחון, בטיחות וחירום עוברות מהמשטרה ומהגופים האחרים דרכנו, ואנחנו מנחים את הקב"טים האלה על פי הנחיות צבא, משטרה, שב"כ - כל אחד בתחום אחריותו – על פי החלטת ממשלה משנת 1974.

<אריה מור: ובצדק.

<אריה מור: מי שמומחה בתחום הביטחון, נותן הנחיות ואנחנו מעבירים אותן לשטח ומטפלים בהן.

<אריה מור: מבחינת התקנים של מוסדות החינוך בשטח, יוח"א ויול"א מכוסה עד סוף הלימודים.

יעקב מרגי: תעשה טובה.

יעקב מרגי: אני יודע מה זה יוח"א, החברה לא יודעים.

<אריה מור: אני יודע שאתה יודע.

<אריה מור: יוח"א זה יום חינוך ארוך, על פי החלטה שליום חינוך ארוך יש תקציב, זה מכוסה.

יעקב מרגי: ברור.

יעקב מרגי: מה זה יול"א?

<אריה מור: יול"א זה יום לימודים ארוך.

<אריה מור: חינוך מיוחד, עד סוף יום הלימודים גם כן מכוסה תקציבית.

<אריה מור: אופק חדש יסודי טופל והוא מכוסה ברוב בתי הספר היסודיים עד שנת תשע"ג.

<אריה מור: הפער הקיים היום להשלמה - ונעזוב רגע את גני הילדים שזו הבעיה המרכזית - הפער הקיים להשלמה עד סוף יום הלימודים, זה שעתיים נוספות בעוז לתמורה.

<אריה מור: זה מוארך גם על ידי המשרד לביטחון הפנים בסדר גודל של 20 מיליון שקלים.

יעקב מרגי: יש לי שאלה.

יעקב מרגי: יש בנים חורגים למערכת.

יעקב מרגי: מה לעשות, הם בנים.

יעקב מרגי: גם הבנים החורגים הוגדרו בנים.

יעקב מרגי: אתם מדברים על הרפורמה אופק חדש, ואלה שלא נכללים ברפורמה, כל המוכר שאינו רשמי – מה התפיסה?

יעקב מרגי: מה ההנחיות?

<ירון קדם: קודם כל כולם היום מבחינת האבטחה - - -

יעקב מרגי: אתם מנחים את הרשויות המקומיות לאבטח את כל בתי הספר?

<אריה מור: כן, כן.

יעקב מרגי: משרד החינוך, בסדר.

<אריה מור: כן, ואנחנו מוודאים שכולם.

יעקב מרגי: אתה יודע, חז"ל אמרו – קדרה ושותפא, לא חמים לא קריר.

יעקב מרגי: זה בארמית, להסביר לך מה זה?

יעקב מרגי: קדרה שהרבה שותפים יש לה, היא לא חמה ולא קרה.

<אריה מור: גם המוכר שאינו רשמי.

<ירון קדם: זהו.

<ירון קדם: גם המוכר שאינו רשמי בעצם מקבל היום, אם הוא עומד בפרמטרים שנקבעו לאבטחה בבתי ספר לצורך העניין.

<ירון קדם: בתי ספר – אנחנו מדברים על בתי ספר בהם יש 100 תלמידים ומעלה.

<ירון קדם: גם על פי החלטת ממשלה בית הספר חייב להיות מגודר, כי אם אין גידור אז בעצם אנחנו לא מדברים על זה ואין טעם לשים מאבטח.

יעקב מרגי: אני בכלל חושב שאם אין גידור לא צריך לתת רישיון לאותו בית ספר.

<ירון קדם: זה נכון, אבל כעובדה יש לנו דברים כאלה ונמצאו דברים כאלה.

<ירון קדם: אז גם בהחלטת ממשלה כתוב שיש חובת גידור.

<ירון קדם: אנחנו דורשים שער, אנחנו דורשים עמדה למאבטח.

<ירון קדם: זה הדברים שאנחנו דורשים.

<ירון קדם: במקום שזה קיים, זה הפרמטרים שנקבעו בעבר גם על ידי מנכ"לית משרד החינוך ומשרד ראש הממשלה, בשנת 2005 נקבע הנושא הזה.

<ירון קדם: מעבר לזה נקבעו גם שעות הלימודים.

<ירון קדם: אני לא מדבר כרגע על הרפורמה.

<ירון קדם: נקבע כמה בית ספר זכאי לשעות אבטחה.

<ירון קדם: אז אם אני אלך על גני ילדים, מה שנקבע בעבר, בעבר נקבע – גן ילדים עוד לפני הרפורמה – 6 שעות.

<ירון קדם: בית ספר יסודי – 6.5 שעות, ובית ספר חטיבת ביניים ותיכון – 7 שעות.

<ירון קדם: זאת אומרת זה היה לפני הרפורמות, אלה השעות שתוקצבו.

<ירון קדם: מהרפורמות זה בעצם עלה.

<ירון קדם: אנחנו מדברים על הלימודים הפורמאליים.

<ירון קדם: אם בית הספר קיבל עוד שעה נוספת, אז הוא קיבל גם את התוספת של הרפורמה, אם היא הוגדרה עד תשע"ג – כמו שצוין.

<ירון קדם: בשנת תשע"ג לאור אי תקצוב הנושא הזה ו/או הוספת מוסדות חינוך לרפורמות השונות וחוסר תקציב משרד לביטחון הפנים לתקצב את הנושא הזה, לא ניתן להמשיך לתקצב את הרפורמות ולכן הפער כרגע במוסדות החינוך שנוספו לרפורמות, שהם לא מקבלים בגלל חוסר תקציב משנת 2013.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בתוספתי גם לא קיבלו ביטוי?

<אריה מור: קיבלו.

<אריה מור: בתוספתי עכשיו, כן.

<אריה מור: אבל בנושא גני הילדים, אני רק רוצה לסכם את זה.

<אריה מור: המוירך, ה-15,000 גני ילדים, נעזוב אשכולות, אולי יש עוד 200 אשכולות משנת תשע"ג שאפשר לתת להם מענה וימצאו להם מאבטחים.

<אריה מור: יש שתי בעיות מרכזיות, אם רוצים לשים אותן על השולחן.

<אריה מור: אחת, אם רוצים לשים מאבטח סטטי לכל גן ילדים, זה מיליארד וחצי בערך.

<אריה מור: זה סדר הגול.

<אריה מור: שיעשו את המתמטיקה, שיעשו את החשבון, כולם עשו אותם, זה סדר הגודל פלוס מינוס.

<אריה מור: ואם רוצים להעסיק את המאבטחים האלה, הם צריכים להיות מוצר מדף ואין במוצר מדף.

<אריה מור: היום השיפוי ונותנים את הכסף, לא מצליחים להשיג מאבטחים.

<אריה מור: תיכף יגידו פה קב"טים שאנחנו עובדים איתם - - -

יעקב מרגי: אז אם כבר העלית את הסוגיה הזו, אני אשאל שאלה.

יעקב מרגי: אני מבין שמאבטח למוסדות חינוך צריך לעבור הכשרה מסוימת.

<אריה מור: כן, שישה ימים.

יעקב מרגי: יש פה מנהלת ועדה, תן לה פתק, היא לא מקפחת אף אחד.

<אריה מור: מקצוע מועדף, אדוני, זה אחד הדברים שיפתור חלק מהבעיות.

איתן ברושי: והגשתי הצעה כזאת.

<אריה מור: ברגע שיהיה מקצוע מועדף להוראת שעה, זה יפתור חלק מהבעיות.

<אריה מור: זו הצעה.

איתן ברושי: אני אציע את זה.

יעקב מרגי: סליחה, סליחה.

יעקב מרגי: אנחנו נמצאים הרי במציאות מסוימת שאנחנו מקווים שתעבור בהקדם.

יעקב מרגי: לפעמים אנחנו נתפסים באיזה וו להיתלות עליו בהנחיות.

יעקב מרגי: אז אני חושב שאם יש לנו מצוקה של מאבטחים, בגלל השכר, בגלל מקצוע שהוא לא הכי אטרקטיבי, לפחות בשלב הזה, אולי ההכשרה, שלא תהיה רף מכשיל.

יעקב מרגי: כרגע שזה לא יהיה הרף.

יעקב מרגי: אם אתה יכול לגייס היום עוד 200, 300, 400 מאבטחים בלי אותה הכשרה, גייס אותם.

יעקב מרגי: יותר טוב מכלום.

<אריה מור: זו החלטת משטרה.

יעקב מרגי: בואו נשמע.

<עופר יצחק: בעיקרון אנחנו רואים את האבטחה כמקצוע.

<עופר יצחק: זה משהו שהוא נעשה בצורה מונחית.

יעקב מרגי: סליחה, אתה איש מקצוע, רואה את זה כמקצוע.

<עופר יצחק: כן.

יעקב מרגי: האם משטרת ישראל ביקשה פעם אחת להגדיר אותו כמקצוע בחוק?

<עופר יצחק: בוודאי.

<עופר יצחק: יותר מזה, גם את מאבטח ה - - -

יעקב מרגי: מה זה בוודאי?

יעקב מרגי: במה זה התבטא?

יעקב מרגי: יש הליך חקיקתי להגדרת מקצוע.

<עופר יצחק: בעבר זה נעשה.

<עופר יצחק: אני לא יודע כרגע לפרט לך.

יעקב מרגי: אז אני אומר לך שאין הגדרת מקצוע למאבטח.

<עופר יצחק: אין.

<עופר יצחק: זה נכון.

<עופר יצחק: אנחנו רואים את זה כמקצוע.

<עופר יצחק: אנחנו רואים את האבטחה כמקצוע.

<רעות בינג: יש תנאים.

יעקב מרגי: מי את?

<רעות בינג: רעות בינג, משרד המשפטים.

יעקב מרגי: כן, מה יש לנו בתחום הזה?

<רעות בינג: יש כיום חוק שבעצם יוצר את הגבולות של הסמכויות ושל ההכשרה של אותם מאבטחים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני ידעתי באיזה ביטוי השתמשתי.

יעקב מרגי: יש מסלול הכרה במשרד הכלכלה, דרך ועדת העבודה והרווחה - - -

<קריאה: מקצוע מועדף.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: הכרה כמקצוע.

יעקב מרגי: אפילו הפרמדיקים לא מוגדרים כמקצוע, אבל זו בעיה אחרת.

<עופר יצחק: אנחנו רואים את תפקיד האבטחה כמקצוע.

<עופר יצחק: בעבר מאבטחים - - -

יעקב מרגי: אני מסכים איתך.

יעקב מרגי: לתפיסת עולמי, אני מסכים איתך.

יעקב מרגי: השאלה כרגע - - -

<עופר יצחק: - - - - תשע שעות לימוד בהפעלת נשק והם יצאו לעבוד.

יעקב מרגי: חבר, כרגע, אם נחכה שיהיה לנו גם הכשרה וגם הכרה, אנחנו נגמור את הגל הזה, אני מקווה בלי אסונות ובלי כלום, אבל השאלה כרגע, בצוק העתים, אם אני יודע לומר שאם אני כרגע דוחה את הקטע הזה ולא לתת לו את כל האמצעים, הרי אני לא אתן לו נשק אם הוא לא עבר הכשרה על נשק, אבל אני לפחות אציב מפתח, כלי עזר אחרים ואנחנו יודעים להגדיר.

<עופר יצחק: פתרונות כאלה נתנו.

יעקב מרגי: נתנו?

<עופר יצחק: בוודאי שנתנו.

יעקב מרגי: לא בעבר, היום, בהווה.

<עופר יצחק: עכשיו, לתקופה הזאת נתנו פתרונות.

<עופר יצחק: נתנו הנחיות בעניין הזה.

<עופר יצחק: צריך להבין שבסופו של דבר, כשאתה שם מאבטח בכניסה למוסד חינוכי או בכלל בכניסה למתקן, אתה מצפה שהמאבטח יידע לבצע את העבודה שלו, אלף על פי ההנחיות שהוא קיבל מהמשטרה, מהגורם המנחה; ב', שיידע לבצע את הפעולות שהוא נדרש, על פי חוק.

<עופר יצחק: הוא לא נמצא בוואקום.

<עופר יצחק: הוא חייב לפעול על פי הכללים שנקבעים; וההכשרה בעצם מקנה ונותנת לו את הכלים להתמודד עם התרחישים והאירועים שקיימים.

יעקב מרגי: יש הבדל.

יעקב מרגי: אני מבין אותך.

יעקב מרגי: לא ירדת לסוף דעתי.

<עופר יצחק: ירדתי.

יעקב מרגי: בצוק העתים אמנם יש הכשרה בסיסית ויש הכשרה מקיפה.

יעקב מרגי: לפחות אם זה עוזר לכם במיידי כדי - - -

<עופר יצחק: נתנו פתרונות אד-הוק.

<עופר יצחק: נתנו פתרונות לתקופה הזאת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת, אתם רוצים עכשיו, או רוצים לשמוע עוד?

יוסף ג'בארין: לא, אני פשוט צריך לצאת.

יעקב מרגי: ד"ר יוסף ג'בארין, בבקשה.

יוסף ג'בארין: אין ספק בדבר חשיבות האבטחה במוסדות החינוך.

יוסף ג'בארין: אני מבין שגם בעקבות ההרחבה זה לא יכלול את כל מוסדות החינוך שבאחריות משרד החינוך, למשל מרכזי פסגה.

יוסף ג'בארין: יש עדיין מוסדות חינוך שנמצאים מחוץ לחובה הזאת, ואני חושב שיש מקום לשקול גם לטווח הארוך, לא רק לטווח המיידי - - -

<אריה מור: אתה מתכון למרכזי פסגה של עובדי הוראה?

יוסף ג'בארין: כל המוסדות, כל מה שמתקשר לפעילות של משרד החינוך.

<אריה מור: לא, יש חוות חקלאיות.

<אריה מור: הורידו את התקנים, החזרנו אותם.

<אריה מור: טופל.

<אריה מור: בתי ספר למחוננים, שהם מרכזים תלמידים גם כן בודדים שהורידו אותם, אנחנו מטפלים בזה עם המשרד לביטחון פנים שיחזירו את זה בחזרה; ומרכזי פסגה, שזה מרכזי לימוד לעובדי הוראה, זה לא תלמידים ולכן מעולם לא היו באים תקנים.

יעקב מרגי: אני לא שם.

<אריה מור: בסדר, אני עונה לו.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: אני עוסק במעונות, בגנים.

<אריה מור: בדיוק, בוא נפתור את עניין הילדים ואחר כך.

יוסף ג'בארין: כן, אני אומר, זה לגבי מוסדות החינוך.

יוסף ג'בארין: אבל האמת היא שמה שצרם לי בהחלטה על סיוע החירום של התקופה האחרונה, אני מבין שהחריגו את בתי הספר הערביים.

יוסף ג'בארין: נכון?

<קריאה: לא.

יוסף ג'בארין: ממה שאני מבין.

יוסף ג'בארין: אני מדבר עכשיו.

יוסף ג'בארין: בהתחלה הייתה החלטת אבטחה רק לבתי הספר היהודיים.

יוסף ג'בארין: אחר כך הייתה גם עתירה לבג"ץ וכדומה ולשמחתי זה הורחב.

יעקב מרגי: שאלה, היום ההנחיות מדברות גם על בתי הספר הערבים?

<ירון קדם: אז בואו נחלק את זה למגזר הלא יהודי, מה שהוא נקרא בלשון החלטת הממשלה 3738, שבמגזר הלא יהודי לא מדברים על - - - - - -.

<ירון קדם: במגזר הלא יהודי, כשנתנו תקני האבטחה הם ניתנו להיבט האלימות במוסדות החינוך במגזר הלא יהודי ולכן ההיבט של האלימות ניתן.

<ירון קדם: יש היום 529 תקנים במגזר הלא יהודי.

יעקב מרגי: לא בגלל איומי פח"ע, אלא אלימות.

<ירון קדם: אלימות.

<ירון קדם: המאבטחים מוכשרים להיבט אלימות.

<ירון קדם: הם לא חמושים.

<ירון קדם: הם הוכשרו לתת מענה לאלימות באותם מוסדות, כי לא היה מענה פח"ע.

<ירון קדם: זאת אומרת גם כשבאו ואמרו - - -

יעקב מרגי: ברור, ברור.

יעקב מרגי: אין לנו עניין סתם.

יעקב מרגי: אם גם לנו לא היו אירועי פח"ע, לא היינו שמים.

<ירון קדם: נכון.

<ירון קדם: ולכן, מאחר שבמגזר היהודי, מה לעשות, לצורך העניין יש את איומי הפח"ע שבאים ומגדירים והמענה הוא לפח"ע.

יוסף ג'בארין: למה?

יוסף ג'בארין: היו פעילויות נגד מוסדות חינוך, נגד בתי ספר?

יוסף ג'בארין: לא היו.

<ירון קדם: אני בא ואומר, מבחינת האיום, איך שלוקחים ואני לא רוצים להיכנס לזה.

יעקב מרגי: ייחוס איום.

יעקב מרגי: לא מחכים שיהיה.

יוסף ג'בארין: לא, אני פשוט טוען שהאיום הזה קיים והאיום הזה קיים בפוטנציה - שלא נדע כמובן – בשני המגזרים.

יוסף ג'בארין: ולכן החלוקה הזאת של פעילות חבלנית עוינת וכדומה, זה פשוט נראה לי ככיסוי לעובדה שבינתיים נותנים עדיפות רק למוסדות החינוך היהודיים ואני רואה בזה טעם לפגם מאד משמעותי.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להגיד לך שהייתי מעדיף להעביר את הפריבילגיה הזאת למקום אחר.

יעקב מרגי: שתעלם מן העולם לגמרי, אבל היא לא מנותקת.

<אריה מור: כבוד יושב הראש, אני אעדכן - - -

יעקב מרגי: סליחה, אתה איש משרד החינוך, נכון?

<אריה מור: כן.

יעקב מרגי: משחר נעורי לימדו אותי שבשביל לקבל רשות דיבור צריך להצביע.

יעקב מרגי: אז חכה, ראיתי.

יעקב מרגי: לא מתפרצים באמצע, כי גם הפרוטוקול לא קולט.

יעקב מרגי: הפרוטוקול אחר כך יוצא סלט מהדברים.

יוסף ג'בארין: אני מבין את העניין הפרקטי שאתה מדבר עליו, אבל אני חושב שהעניין כאן מאד עקרוני.

יוסף ג'בארין: לא יתכן לשלוח את המסר הזה, שתלמידים בגני ילדים – ובוא נדבר על גני הילדים.

יוסף ג'בארין: לא יתכן שיהיה מצב שגני ילדים במוסדות חינוך יהודים יקבלו את האבטחה, גני ילדים ערבים לא יקבלו את האבטחה.

יוסף ג'בארין: לדעתי זה מסר מאד בעייתי, שצריכים לתת עליו את הדעת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: השאלה נשאלה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: אדוני יושב הראש, צריך להבחין בין הגורם המקצועי שמחליט על האבטחה ועל אופן האבטחה, לבין הגורם שאחראי על הביצוע ועל המימון.

איתן ברושי: במדינת ישראל מקובל שגורמי הביטחון – והם לא רק אלה שנוכחים בחדר הזה – הם קובעים את הצורך באבטחה ומצד שני האחריות והמימון מתחלקים על יותר גופים.

איתן ברושי: אני רוצה לומר שאני לא מקבל את ההבחנה הזאת, שאם יש מעט תלמידים – הם יכולים להיות מופקרים ואם יש יותר תלמידים – שומרים עליהם.

יעקב מרגי: וגם מה זה ההגדרה של מעט?

איתן ברושי: רגע, דקה.

איתן ברושי: אצלנו כל אחד המציל נפש בישראל כאילו הציל עולם ומלואו, ואם יש בית ספר או מוסד חינוכי שיש לו אישור והוא מתוקצב והוא מוכר כך או כך - אני לא מתכוון לחלוקות הפנימיות - אז ההגדרה הזאת חלה גם על השמירה.

איתן ברושי: אני הגשתי הצעה שהייתה תגובה בעקבות התקופה האחרונה והיא נשלחה לכל הגורמים, מראש הממשלה ומטה, שאומרת – אחרי התייעצות עם מי שאחראי על האבטחה.

איתן ברושי: יש בארץ 300 חברות אבטחה מורשות, הן מעסיקות החברות האלה וחשוב לי שגם מזכירת הוועדה תשמע, מעסיקות כ-120,000 מאבטחים, מתוכם בערך 30,000 הם בעלי אישור לשאת נשק והם מוכשרים לשאת נשק.

איתן ברושי: רוב המאבטחים הם לא נושאי נשק.

איתן ברושי: אני לא נכנס לשאלה של מקצוע, לא מקצוע, עובדי קבלן, זו שאלה חשובה, אבל אני לא בטוח שזה הזמן וזה המקום.

איתן ברושי: אני הצעתי בהתייעצות עם הגורמים שמתמצים, לגייס מיידית 10,000 מאבטחים בעלי יכולת לשאת נשק, והם יוכרו - - -

יעקב מרגי: כתבת להם מאיפה גם?

איתן ברושי: כתבתי מכתב.

איתן ברושי: לא חסר אנשים, רגע.

איתן ברושי: תיכף אגיד מאיפה הכסף.

יעקב מרגי: לא, מאיפה כוח האדם?

יעקב מרגי: אין לנו מגבלה של כסף.

איתן ברושי: לא בטוח שמבינים.

יעקב מרגי: בוא, אנחנו נלמד אותם.

יעקב מרגי: נשכנע אותם.

איתן ברושי: 10,000 לא ביום אחד, אבל כעבודה מועדפת, אדוני הקב"ט, תקשיבו טוב, כי אתם לא מתפקדים נכון.

יעקב מרגי: אתה יודע כמה גמלאי צה"ל, שהפעילו משהו בחיים שלהם, ממתינים בבית שיקרא ולהם?

איתן ברושי: עבודה מועדפת, כמו שיש וזה לא פחות חשוב מתחנות דלק ואני גם הגשתי הצעת עבודה מועדפת בחינוך.

איתן ברושי: עבודה מועדפת עכשיו.

איתן ברושי: זה לא נכון לתת תשובות שגרתיות למצב בלתי שגרתי.

איתן ברושי: יש כאן מצב בלתי שגרתי, שאף אחד לא יודע מתי הוא יסתיים.

איתן ברושי: זה נכון, זה לא הפעם הראשונה, אבל זה לא מנחם את אף אחד, בוודאי כשיש גם מצטרפים חדשים – הורים, ילדים.

איתן ברושי: אני לא מאלה שחושב שאת הבעיות הביטחוניות פותרים רק בכוח, אבל גם זה לא הדיון היום.

איתן ברושי: אני יכול לומר, ואני לא יודע מי עוד ממשרד החינוך פה, אבל אני אומר לך, אדוני יושב הראש, יש פגם יסודי בעבודת הממשלה וגם הערתי את זה בדיון הקודם.

איתן ברושי: יש פה בעיה בכנסת שאתה מדלג בין הדיונים.

איתן ברושי: אני חושב שמשרד ממשלתי, שיש לו תקציב כל כך גדול – השני בגודלו אחרי תקציב הביטחון – הוא לא יכול להסתתר בגלל תקציב בשאלה כזאת ובית ספר לא יכול להיפתח כמו שאין מורה ומנהל ומזכירה, בלי מאבטח.

יעקב מרגי: סליחה, זה לא תכנית ריאליטי ואין מחיאות כפיים.

איתן ברושי: אדוני יושב הראש, אני אומר לך - - -

יעקב מרגי: אבל אתה בעצמך קבעת - - -

איתן ברושי: רגע, תן לי.

יעקב מרגי: רק לומר משפט.

יעקב מרגי: אתה סותר את עצמך.

יעקב מרגי: בפתיחת דבריך אמרת שמי שמנחה ונותן את האמצעים ואת תפיסת הביטחון זה המשרד - - -

איתן ברושי: רגע, נכון, אמרתי, אני לא חוזר בי.

יעקב מרגי: לא, כי הודית לו באופן גורף.

איתן ברושי: רגע, רגע.

איתן ברושי: קודם כל אמרתי שמי שקובע, אני גדלתי במקום שיש מי שקובע את הצורך ומגדיר את המטרות, ואת זה אני אומר לחברים גם מימין, כולל השאלה של המגזר הערבי.

איתן ברושי: אני הייתי ראש מועצה במגזר הערבי, אני מקבל את ההגדרה שזה לא רק ביטחון, אבל לא אני קובע.

איתן ברושי: לא קובע ראש הממשלה אפילו איך יאבטחו אותו.

איתן ברושי: יש מי שקובע.

איתן ברושי: לכן, אני אומר שהם צריכים, מי שמגדיר, אבל אדוני יושב הראש, לא יכול להיות המשרד לביטחון פנים, כמו שלא יכול להיות שמשרד הביטחון יתקצב מיגון של בתי כנסת או מיגון של תעשייה.

איתן ברושי: אם צריך לתת ממ"ד במפעל, שמשרד הכלכלה יקבע את זה ולא משרד הביטחון.

איתן ברושי: אם צריך למגן בית כנסת, יש את משרד הדתות שאחראי על בתי הכנסת.

איתן ברושי: כמו שקובעים שיש כיתה ולוח, יש גם מאבטח.

איתן ברושי: החלוקות האלה הן אומללות, וזו לא פעם ראשונה שאני רואה שרים.

איתן ברושי: ראיתי שבנט מומחה לכל דבר והוא אפילו חמוש והוא יורד לשטח.

איתן ברושי: אז שבנט, שר החינוך, באמת, אני אומר את זה בהערכה, יפתור את הבעיה הזאת.

איתן ברושי: הוא לא יכול להגיד שאבטחה זה לא הוא.

איתן ברושי: הוא אבטחה, כי הוא אחראי על החינוך והחינוך כולל את הכל.

יעקב מרגי: שהוא גם יודע איך מרגיש - - -

איתן ברושי: שמעתי על זה, גם אני לא זר לי הדברים האלה.

איתן ברושי: אני הייתי באותו בית ספר.

איתן ברושי: לכן אני מציע פה הפרדה מלאה.

איתן ברושי: התשובות המגמגמות של הממשלה, שעוד לא הייתה ישיבה ויועצים משפטיים ועוד לא מצאו מקור תקציבי, זה באמת לא רציני ולא עומד בדרישות של הזמן ולא במציאות הבלתי שגרתית.

איתן ברושי: ואז הורים לוקחים מקלות של מטאטא או מקבל של עוגות, מערוך קוראים לזה, ופתאום אתה רואה שיש בעם הזה יותר, כבוד יושב הראש - - -

יעקב מרגי: אין ספק.

איתן ברושי: משפט לסיום לחינוך.

איתן ברושי: יש בעם הזה יותר רוח נכונות והתנדבות ממה שהמנהיגות קוראת לנו.

איתן ברושי: העם הזה יותר חזק ולפעמים יותר חזק ממנהיגיו, אבל מה?

איתן ברושי: המנהיגות והפקידות, היא כל כך איטית, היא כל כך מסורבת, שעד שהיא מזיזה את עצמה, יש גם לזה מחיר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

איתן ברושי: לכן כדאי להזדרז לעשות את הדברים האלה.

יעקב מרגי: רבותי, לפני שניתן התייחסות גם לארגוני ההורים, המעונות.

יעקב מרגי: בבקשה, שם ותפקיד והאם הגשתם בקשה לאור המצב ואיפה זה עומד.

<מלי שטריגלר: שלום.

<מלי שטריגלר: מלי שטריגלר, מנהלת אגף מעונות יום, משרד הכלכלה.

<מלי שטריגלר: אני חושבת שהטבת להגדיר בפתיח דבריך, שמעונות היום הם באזור המנת-חר-שמי.

<מלי שטריגלר: זה לגמרי מי מכיר, מי יודע, אנחנו נתקלים בזה בכל מיני מושגים ומקומות, ואחד מהם הוא כאן.

<מלי שטריגלר: והעובדה היא שאפילו הייתי צריכה לבקש את זכות הדיבור, שבהתחלה נאמר לי שוועדת החינוך לא דנה במעונות היום.

<יהודית גידלי: זה לא שלא דנה, זה לא בתחום הטיפול שלנו.

<מלי שטריגלר: מאה אחוז, אז רק תגידי לי איזו ועדה כן.

יעקב מרגי: גברתי, סליחה, העלית תהייה?

יעקב מרגי: בסדר, אז תמשיכי.

<מלי שטריגלר: בסדר.

<מלי שטריגלר: אנחנו בדיוק באותה מסגרת.

<מלי שטריגלר: ברגע שכל נושא האבטחה תמיד נדון החל מגני הילדים ומעלה, אנחנו תמיד צריכים למצוא את מקומנו, נאלצים להיאבק ולהזכיר שילדים נולדים מתחת לגיל 3.

<מלי שטריגלר: הם נמצאים במסגרות, הם בדיוק בגיל הכי פגיע.

יעקב מרגי: תקשיבי, אני אעזור לך.

יעקב מרגי: אני לא יודע כמה ותק יש לך במגזר הציבורי, מן הסתם הרבה, אבל תרשי לי לעזור לך.

יעקב מרגי: את מהרשות המבצעת.

יעקב מרגי: את חלק מהרשות המבצעת, בסדר?

יעקב מרגי: אנחנו הגוף שמפקח עליכם.

יעקב מרגי: את אחראית על ענף משמעותי שנקרא המעונות.

יעקב מרגי: ראש אגף.

יעקב מרגי: ברגע שנוצר צורך, חובה עליך כראש אגף לפנות לממונים עליך ולעשות הכל כדי שהממונים עליך ידרשו, אלף להגדיר אתכם בתפיסה הזאת של הביטחון, להגדיר אתכם בקטע הזה תקציבית גם כן.

יעקב מרגי: השאלה שלי היא כלפיך.

יעקב מרגי: לא את באה אלי בשאלות.

יעקב מרגי: אני שואל את הממשלה, שואל אותך – האם עשיתם את זה?

יעקב מרגי: האם יצאה ממשרד הכלכלה בקשה לתקצב את המעונות בסוגית האבטחה – הן ברגיעה, הן בחירום, במצב הנתון.

יעקב מרגי: השאלה אם זה נעשה.

<מלי שטריגלר: הדברים נעשו וקיבלנו אישור משר האוצר והנחיה, בעצם לתקופה של 14 יום, שכבר התחילו בעצם, לצורך אבטחה של מעונות היום.

<מלי שטריגלר: אין ספק, בעיקר לאור העובדה שמדובר בתינוקות רכים, שלא יודעים למלא הנחיות של לברוח לאיזה מרחב מוגן או משהו כזה, המטפלות צריכות לעשות בפועל, לקחת אותם וכו', אנחנו בוודאי משוכנעים שצריך לטפל בנושא האבטחה שלהם, מעבר לתפיסה שמתייחסת לגני הילדים, גם בשוטף ולא רק בשבועיים הקרובים.

<מלי שטריגלר: אנחנו קיבלנו בעצם תקציב, הבטחה לתקציב.

<מלי שטריגלר: בינתיים אנחנו נותנים תקציב שלנו.

<מלי שטריגלר: קיבלנו הבטחה לתקציב ממשרד האוצר.

<מלי שטריגלר: כל ההנחיה היא של משרד האוצר ואנחנו כבר הוצאנו קול קורא לרשויות שיכולות לפנות.

<מלי שטריגלר: אבל שוב, מדובר רק על השבועיים הקרובים.

יעקב מרגי: אוקיי, תודה.

יעקב מרגי: ארגוני ההורים.

יעקב מרגי: כמה יש פה מארגוני ההורים?

<ישראל אליסף: ישראל אליסף, יו"ר ועד הגנים בפורום ועדי ההורים.

יעקב מרגי: ומה הגדרת התפקיד של השני?

יעקב מרגי: יש נציג מארגון ההורים הארצי?

<ישראל אליסף: הארגון הארצי לא פה.

יעקב מרגי: מה קרה, קיבלו רגליים קרות?

<קריאה: רק ירושלים פה.

<קריאה: ירושלים מובילה את הארץ.

יעקב מרגי: אתה בטוח כשאתה יוצא בהגדרה הזאת, הם יקבלו אותה?

יעקב מרגי: טוב, ירושלים, חכה עם הגנים.

יעקב מרגי: ארגון ההורים בירושלים, בבקשה.

יעקב מרגי: אתם מרוצים?

יעקב מרגי: ההורים רגועים?

<גלעד כהן: אני אגיד לך מה קורה פה בינתיים בירושלים.

<גלעד כהן: שמי גלעד כהן, ארגון ההורים בירושלים.

<גלעד כהן: אני אגיד לך מה קורה בינתיים מבחינת ההורים.

יעקב מרגי: אל תגיד לי מה קורה.

יעקב מרגי: המשטרה אמרה.

<גלעד כהן: לא.

<גלעד כהן: מבחינת ההורים.

<גלעד כהן: שאלת.

יעקב מרגי: תגיד לי מבחינת ההורים אם אתם רגועים, אם אתם מרוצים.

<גלעד כהן: ההורים נכון להיום עדיין לא רגועים.

<גלעד כהן: אין תשובות חד משמעיות.

<גלעד כהן: ההבטחה של 14 יום מכחלון, בתקציב כזה או אחר - - -

יעקב מרגי: מי זה כחלון?

<גלעד כהן: אחד מהחברים שלך.

יעקב מרגי: מה התפקיד שלו?

<גלעד כהן: שר האוצר.

יעקב מרגי: אכן.

<גלעד כהן: סליחה.

<גלעד כהן: ניתנה בעצם הבטחה ל-14 יום לתקציב, כאשר להכשיר אדם לוקח זמן, למצוא אנשים לוקח זמן.

<גלעד כהן: גם אם אנחנו מוצאים את האנשים, אז להכשיר אותם לוקח זמן.

<גלעד כהן: חברות אבטחה, ואני אישית דיברתי עם מאות אנשים, לפחות בירושלים, הורים וכאלה, גם אם אני מוצא אדם כזה, עד שאני אכשיר אותו כבר 14 יום האלה נגמרים, אין לי אפילו תקציב לשלם לו.

<גלעד כהן: אז זה בעיה.

<גלעד כהן: הרבה הורים מתלוננים על זה שלדוגמא בגנים אין להם אבטחה ובמיוחד ירושלים חולקה לאיזה שהוא סוג של קו תפר עם שכונות בעייתיות יותר ושכונות בעייתיות פחות.

<גלעד כהן: יש המון המון הורים שכועסים - - -

יעקב מרגי: אני יכול לומר לך משהו?

יעקב מרגי: אל תיקח את זה אישי.

<גלעד כהן: לא לוקח כלום.

יעקב מרגי: אתם פושעים בתפקיד שלכם.

יעקב מרגי: אתם שידרתם שהעניין סודר.

יעקב מרגי: הפסקתם את השביתה, נעניתם.

<גלעד כהן: אז אנחנו בירושלים הפסקנו את השביתה.

יעקב מרגי: כן, ירושלים.

יעקב מרגי: אני מדבר על ירושלים.

<גלעד כהן: אני אענה רגע, ברשותך.

יעקב מרגי: אם המצב הוא כל כך קשה וחמור ואין לך ביטחון ואני לא יודע מה, אני מקווה שאתה לא שולח את הילד שלך לבית הספר, אם אתה חרד כל כך, כמו שאתה מתאר.

<גלעד כהן: אני שולח.

יעקב מרגי: אם אתה שולח, אז כנראה שהמצב הוא לא כצעקתה.

יעקב מרגי: אז תסדר לי את העניינים פה, אני אדם רציונאלי.

<גלעד כהן: אז ברשותך, בוא אני אסדר לך את העניינים.

<גלעד כהן: אני שולח את הילד שלי לבית הספר, כי אין מה לעשות, צריך לעבוד, ואם כולנו לא נשלח את הילדים לבתי הספר, כלל ההורים, תהיה פה בעיה.

יעקב מרגי: למה הפסקתם לזעוק?

<גלעד כהן: אנחנו לא הפסקנו לזעוק.

<גלעד כהן: הפסקנו לכאורה לזעוק מהסיבה שלפחות בירושלים ניר ברקת אמר – אנחנו עוזרים, אנחנו מסייעים.

<גלעד כהן: הוא שלח את פקחי העירייה, פקחי תחבורה וכאלה, לעמוד בגנים ולעמוד בבתי הספר, כאיזה שהוא אות תמיכה בירושלים.

<גלעד כהן: זה מה שהוא עשה.

<גלעד כהן: עכשיו, זה לא ייקח לעוד זמן.

<גלעד כהן: בשיחה שלי אתמול עם אופיר, שהוא אחראי אבטחה בירושלים, נאמר לי במפורש – החברה האלה יעבדו, יעבדו עוד יומיים, יעבדו עוד שלושה, עוד ארבעה ימים.

<גלעד כהן: זה כמו לקחת צו שמונה לחברים בעירייה, להציב אותם בגנים.

<גלעד כהן: העירייה מפסידה מזה כסף חד משמעית.

<גלעד כהן: היא מפסידה כסף.

<גלעד כהן: אני לא אציב את האנשים שלי יותר מדי זמן שם וזה ייגמר מתי שהוא.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש הורים כאן שאינם בארגון הורים או בוועד הורים?

<גלעד כהן: ברשותך, עוד משפט.

יעקב מרגי: משפט אחרון.

<גלעד כהן: משפט אחרון.

<גלעד כהן: אנחנו לא הפסקנו, נקרא לזה את הבלגן שעשינו.

<גלעד כהן: פשוט, כרגע יש איזה שהוא פתרון זמני.

<גלעד כהן: אני מאד מקווה כהורה וכאבא וכאזרח שהמדינה תירגע קצת, אבל הפתרון הזמני הזה הוא זמני ואם הוא לא יימשך ולא יהיו פתרונות, כמובן שאנחנו נעלה את הכל על סדר היום מחדש, כמה שאפשר, עם כל הארץ.

יעקב מרגי: אני מקווה שתהיה רגיעה ואם לא, אני מקווה שעד אז יעבור הכל בשלום.

יעקב מרגי: הורים שהם לא בארגונים.

<אפרת מעיין ברזל: אפרת מעיין ברזל.

<אפרת מעיין ברזל: אני כרגע כן נמצאת בוועד הורים.

יעקב מרגי: אז תעזבי, לא רוצה.

<אפרת מעיין ברזל: אבל פשוט לא היה ועד הורים - - -

יעקב מרגי: גם אני אבא לילד שהולך למערכת החינוך.

<אפרת מעיין ברזל: פשוט לא היה מי שידבר בשם - - -

יעקב מרגי: סליחה, בואי נשמע.

יעקב מרגי: יש כאן הורים שלא שייכים להתארגנויות?

<אפרת מעיין ברזל: אני רוצה להגיד לך שאני אישית אתמול הותקפתי פיזית - - -

יעקב מרגי: גברתי, את לא ברשות דיבור.

יעקב מרגי: שמעתי מה את מייצגת, כרגע אני חפץ לשמוע אם יש פה הורים.

יעקב מרגי: תחושה של אמא.

יעקב מרגי: בבקשה.

יעקב מרגי: גילוי נאות, היא מנהלת הלשכה שלי.

<קריאה: היא עדיין אמא.

יעקב מרגי: וגם אני עדיין אבא.

<פנינה איפרגן: יש לי ילדים בגני הילדים, ביסודי, בסליגסברג.

<פנינה איפרגן: שמי פנינה איפרגן, תושבת ארמון הנציב, מאיר נקר.

<פנינה איפרגן: אז אתם כבר מבינים שסף החרדה אצלנו כהורים הוא גבוה.

<פנינה איפרגן: קיבלנו הרבה התראות והודעות מהורים, כאילו מחברות, לא שאני בוועד.

<פנינה איפרגן: רחוב אדם מוכר לכם בארמון הנציב?

<קריאה: אני גרה ברחוב אדם ואני חיה בסיוט.

<קריאה: אני שולחת את הילד כי אני בוחרת בחיים.

יעקב מרגי: אבל את לא רצית לדבר.

יעקב מרגי: היא מדברת.

<פנינה איפרגן: רחוב אדם, מתחתיו 30 מדרגות רחוב רב חובל, בשבת היה פיגוע.

<פנינה איפרגן: אין שומרים.

<פנינה איפרגן: זה לא עוזר שאופנועים עוברים.

<פנינה איפרגן: זה לא עוזר.

<פנינה איפרגן: זה באמת לא עוזר.

<פנינה איפרגן: אז נכון, אנחנו שומעים שאתם משתדלים את המקסימום.

<פנינה איפרגן: המקסימום שאתם יכולים כנראה לא טוב.

<פנינה איפרגן: בטוח לא טוב לנו.

<פנינה איפרגן: אתם צריכים הרבה יותר מעבר.

<פנינה איפרגן: וכן, מצטערת להגיד, יש הבדל בין שכונות התפר לבין לא שכונות התפר.

<פנינה איפרגן: מה לעשות שאצלנו בארמון הנציב, גילה, פסגת זאב, זה סיכון כמו שירושלים יותר בסיכון מאשר – באתי להגיד באר שבע, אבל אתם יודעים.

<פנינה איפרגן: זה לא.

<פנינה איפרגן: צריך לפחות לשכונות האלה, לסביבה הזאת בה גרים, לשים באופן קבוע - - -

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אתם מבינים?

<פנינה איפרגן: יש גם ימים שאתה בא ואומר אה, יפה.

<פנינה איפרגן: למחרת הם לא באים, כי עשינו V.

יעקב מרגי: אוקי, תודה.

יעקב מרגי: אתה מבין למה ביקשתי אמא?

יעקב מרגי: לשמוע את זה אותנטי, לא מארגון.

<גלעד כהן: אני יכול להשמיע לך עוד כמה עשרות אימהות כאלה.

<גלעד כהן: לא מעט.

יעקב מרגי: בסדר, תודה.

יעקב מרגי: סלח לי, אתה לא חייב להסכים איתי.

<גלעד כהן: אני מסכים עם רוב מה שאמרת.

יעקב מרגי: דוגרי, לא ברורה לי ההתנהלות שלכם.

יעקב מרגי: גם הארגון הארצי, זה שהוא לא פה, זה אומר דרשני.

יעקב מרגי: יהושע קרני, הסתדרות המורים.

יעקב מרגי: אנחנו לא זורקים את הדברים שנאמרים.

יעקב מרגי: אנחנו בסוף נלקט אותם ונאמר את דברי הסיכום שלנו, שתהיה בהם גם משמעות.

יעקב מרגי: יש לך דקתיים לומר את משנתך.

<יהושע קרני: בסדר, אבל תן לי את הדקתיים.

<יהושע קרני: כבוד יושב ראש הוועדה, הכינוס הזה הוא מאד משמעותי.

<יהושע קרני: אנחנו לא דנים כיום על מה שהיה לפני 20 שנה או 10 שנים, או על תפיסת הביטחון של המשטרה מול משרד החינוך.

<יהושע קרני: היום אנחנו במצב חירום לאומי.

<יהושע קרני: הלוואי שיסתיים, אבל במצב כזה צריך לשים את היד ולהגיד – 18,000 ילדים שלומדים בגני ילדים, אין להם כיסוי ביטחוני.

<יהושע קרני: משרד החינוך הכניס שתי רפורמות.

<יהושע קרני: בשתי הרפורמות – השומר מסיים בשעה מסוימת והתלמידים והמורים נשארים עוד שעתיים בלי שעות בכלל.

<יהושע קרני: התקציב נגמר.

יעקב מרגי: אני טוען אם אין כסף, באמת אין כסף לתת אבטחה מיטבית, אז אולי נקפיא את הרפורמות לחודשיים.

<יהושע קרני: אנחנו הודענו בירושלים - - -

יעקב מרגי: אולי נקפיא את הרפורמות ודי.

יעקב מרגי: אני חושב שלקדש את ביטחון ילדינו עדיף מכל דבר אחר.

<יהושע קרני: אדוני יושב הראש, אנחנו הודענו בירושלים, ברגע שהשומר עוזב את בית הספר, המורים מפסיקים ללמד, שולחים את הילדים הביתה.

<יהושע קרני: כי פיקוח נפש עומד לפני כל דבר אחר.

<יהושע קרני: זה אחד.

יעקב מרגי: אני אגלה לך סוד, במצב רגיעה, מערכת שעות הלימודים בהרבה בתי ספר זה רק המלצה.

יעקב מרגי: הלאה.

יעקב מרגי: זה רק הרהורים בקול.

יעקב מרגי: לא חייבים תגובה.

יעקב מרגי: גם בלי בעיות ביטחון משחררים הרבה פעמים את הילדים.

<יהושע קרני: במקומות שונים בארץ ההורים לקחו את החוק לידיים והתחילו לארגן שמירה פרטיזנית של אימהות, של סבתות.

<יהושע קרני: אנחנו חוזרים לתקופה שדחינו אותה.

יעקב מרגי: זה יותר טוב מכולם, מה אתה רוצה שאני אגיד?

<יהושע קרני: זה יותר טוב מכלום, אבל מה ההכשרה?

<יהושע קרני: מה תעשה האישה הזאת?

<יהושע קרני: האמא הזאת?

<יהושע קרני: האבא הזה, שעוזב את העבודה.

<יהושע קרני: אין לו הכשרה ביטחונית, אין לו נשק, אין לו שום דבר.

<יהושע קרני: ואני אומר עוד פעם, היום זה מצב חירום.

<יהושע קרני: צריך לתת פתרון לזמן החירום, על הדיונים הגדולים, התקציבים האחרים.

יעקב מרגי: אני אשאל אותך שאלה כמו ששאלתי את ההורים.

יעקב מרגי: אתה מייצג את המורים, נכון?

יעקב מרגי: נציג של מה אתה?

<יהודית גידלי: הסתדרות המורים.

יעקב מרגי: נציג הסתדרות המורים.

יעקב מרגי: קולכם לא נשמע.

<יהושע קרני: אנחנו מסכנים יום יום - - -

יעקב מרגי: לא, אז תסכנו.

יעקב מרגי: מי נתן לך את הרשות, את הפריבילגיה להסתכן או לסכן אחרים?

יעקב מרגי: אם אתה חושב ואתה חי בתחושה שאין ביטחון מספיק, היית צריך לסגור את בתי הספר.

<יהושע קרני: אנחנו הודענו - - -

יעקב מרגי: אתם יודעים לסגור את בתי הספר על חופשות שלא תוקצבתם.

יעקב מרגי: איפה אתם בתפיסת הביטחון?

<יהושע קרני: אתה צודק.

יעקב מרגי: אני לא אוהב שיושבים פה ומנסים לחפש את האשם התורן.

<יהושע קרני: אנחנו הודענו למשרד - - -

יעקב מרגי: כולנו כאן סביב השולחן.

יעקב מרגי: אתם יודעים למה האדריכל תכנן את השולחן עגול, בוועדות?

יעקב מרגי: זה לא עם פינות.

יעקב מרגי: כולנו יושבים באותה סירה על אותו שולחן.

יעקב מרגי: כשאתה אומר לי ואני ממש מתרגש מהדברים שאתה אומר, אבל אתם ארגון המורים.

יעקב מרגי: יש עליך אחריות, אחריות על המשרד, אחריות על ההורים.

יעקב מרגי: אף אחד לא נתן לכם את הסמכות לסכן את הילדים.

<יהושע קרני: אנחנו הודענו - - -

יעקב מרגי: אתם יודעים, יש משרד ממשלתי שיש בו אגף שלם שהורה שלא יודע לשמור על שלום ילדיו, לוקחים אותו.

יעקב מרגי: אנחנו הגענו למצב כזה?

יעקב מרגי: התפרקות בכלל מכל אחריות?

יעקב מרגי: אלא אם כן תבואו, גורמי הביטחון ומשרד החינוך, שימו פה על השולחן אמירה חד משמעית, שאתם רגועים ושלמים ומצב הביטחון של ילדי ישראל ובירושלים בפרט, לחלוטין - - -

<יהושע קרני: מי יכול להגיד את זה?

יעקב מרגי: מי אמר לך?

יעקב מרגי: אולי כן?

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: עורכת הדין לימור אדלר, בבקשה.

יעקב מרגי: תציגי את עצמך.

<לימור אדלר: כן, שלום.

<לימור אדלר: אני עורכת הדין לימור אדלר מארגון יוזמות קרן אברהם ובשם הפורום לחינוך לחיים משותפים.

<לימור אדלר: הדיון הזה שמתקיים כאן היום, הוא דיון חשוב וטוב שהוא מתקיים.

יעקב מרגי: תודה.

<לימור אדלר: אבל, כשאנחנו דואגים לאבטחת בתי הספר, צריך גם לחשוב ולתת את הדעת על מה שקורה בתוך כותלי בית הספר.

<לימור אדלר: מערכת החינוך, המורים ו - - -

יעקב מרגי: בואי אני אמליץ לך.

יעקב מרגי: את התחלת לא טוב.

יעקב מרגי: אני אסביר לך למה.

<לימור אדלר: למה?

יעקב מרגי: יש לנו עוד 34 ימים, חוץ מהיום הזה, שתבואו לדיונים פה ותעזרי לנו לדאוג למה שקורה בבתי הספר.

יעקב מרגי: מהות הדיון כרגע זה אבטחת מוסדות החינוך.

יעקב מרגי: יש לך מה לתרום לדיון, אהלן וסהלן.

<לימור אדלר: אז במשפט אחד, צריך ליזום דיון ואנחנו פנינו אליך בבקשה מסודרת ואני חוזרת על האמירה הזאת גם כאן בהזדמנות שניתנה לי, ליזום דיון על מענה פדגוגי של כלל מערכת החינוך, בבעיית האלימות והגזענות וההסתה שהתלמידים שלנו חווים בתוך בתי הספר ולחינוך לערכים משותפים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מאד מודה לך.

יעקב מרגי: ישראל אליאסף.

<ישראל אליסף: ישראל אליאסף, יו"ר ועד הגנים בפורום ועדי ההורים היישוביים.

<ישראל אליסף: קודם כל תודה על הדיון.

<ישראל אליסף: אני רק רוצה לנסות להבין ממך, אדוני יושב הראש, מההערות שהערת לנו, ההורים - - -

יעקב מרגי: אני עד עכשיו לא שאלתי שאלות.

<ישראל אליסף: לא, מההערות שהערת לנו ולהסתדרות המורים, נשמע כאילו אתה טוען שהבעיה היא אצלנו.

<ישראל אליסף: אנחנו לא בסדר בזה שיש מצב חירום כזה, ואנחנו לא בסדר בהתנהלות שלנו.

יעקב מרגי: לא, לא, בוא, אתה יודע בדיוק לאן אני - - -

<ישראל אליסף: זו ההרגשה שלי.

יעקב מרגי: לא, לא, אז אני אתקן לך את ההרגשה.

יעקב מרגי: ואמרתי והדגשתי שכולנו סביב שולחן עגול.

יעקב מרגי: יש עליך אחריות כהורה, יש למשרד לביטחון הפנים אחריות מתוקף תפקידו, מכוח סמכותו.

יעקב מרגי: כנ"ל למורים, כנ"ל למשרד החינוך.

יעקב מרגי: אתה לא יכול כהורה ואני לא יכול כהורה, לומר אני טומן את הראש שלי בחול, יש את המשרד לביטחון פנים, יש משרד החינוך, אין לי מה לומר בסוגיה.

יעקב מרגי: יש לכם מה לומר בסוגיה.

<ישראל אליסף: אז קודם כל יש לנו הרבה מה לומר.

<ישראל אליסף: זה דבר ראשון.

<ישראל אליסף: אני חושב שגם אמרנו.

<ישראל אליסף: אני חושב שעצם קיום הדיון נוצר כתוצאה מהרבה לחץ של הורים.

<ישראל אליסף: ההורים עשו הרבה-הרבה מאד כדי שיהיה דיון על הדבר הזה.

<ישראל אליסף: אז להגיד שההורים יושבים בשקט?

<ישראל אליסף: אני חושב שגם גורמי המקצוע אמרו שהשינוי בחשיבה האבטחתית נוצרה בעקבות לחץ של הורים.

<ישראל אליסף: אז אני חושב שהביקורת על ההורים היא לא במקום, אבל אני כן מסכים שנוצר מצב שהובטחו לנו דברים.

<ישראל אליסף: דרך אגב, גם בירושלים הובטח לנו כסף, אבל אחרי שניתן הכסף, פתאום התברר שאין מה לעשות עם הכסף.

<ישראל אליסף: אז מה?

<ישראל אליסף: אז עכשיו אנחנו צריכים לעשות שדרוג מערכות מחדש.

<ישראל אליסף: אנחנו פה בשביל זה.

<ישראל אליסף: זה לא רק בירושלים, בכל הארץ.

<ישראל אליסף: אז להגיד לך שבאותו רגע אנחנו נעשה שביתה עוד פעם?

<ישראל אליסף: לא.

<ישראל אליסף: אנחנו בודקים.

<ישראל אליסף: אפשר לעשות שביתה כל יום על כל דבר.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני לא חסיד שביתות, אני רק אומר לך שתדע, אתה כהורה, כארגון, אני אומר לך חד משמעית, השקט הזה שנכנסתם אליו לא יעזור בסוף.

<ישראל אליסף: לא נכנסנו לשקט.

<ישראל אליסף: אני לא יודע כמה מהרעש מגיע אליך, אבל אלי הרעש מגיע כל היום וכל הלילה.

<ישראל אליסף: אני לא ישן כמעט, כי כל הזמן מתקשרים אלי.

<ישראל אליסף: אני אומר לך שאין שקט.

<ישראל אליסף: ההורים בחרדות, ההורים בלחץ.

<ישראל אליסף: זה לא רק הורים, זה גם ילדים.

<ישראל אליסף: ועדיין, פתאום שר האוצר בא ואומר אני מתקצב בעשרות מיליונים אבטחה, אז ההורים הבינו שהכל מסתדר.

<ישראל אליסף: אבל זה דמגוגיה.

<ישראל אליסף: תסלח לי, זה דמגוגיה.

<ישראל אליסף: כי כשר האוצר נותן את הכסף ואין מה לעשות איתו, כי אין מספיק מאבטחים - - -

יעקב מרגי: זה לא דמגוגיה.

<ישראל אליסף: זה דמגוגיה.

<ישראל אליסף: נותנים לך כסף אבל אין לך דרך לקחת אותו.

<ישראל אליסף: הוא הזכיר את זה מקודם.

<ישראל אליסף: נותנים לך כסף שהוא כסף צבוע לשבועיים ועד שתמצא את המאבטחים, בכלל לא יהיה לך מה לעשות איתו.

<ישראל אליסף: כדי לתחום את הדברים בצורה ממוסגרת, אני רוצה להגיד שלנו יש תחושה ואני רוצה להגיד משהו טוב פה לשני אנשים שדיברתי איתם אתמול בעקבות התחושה הזאת, אריה מור ממשרד החינוך וירון קדם מהמשטרה, לנו יש תחושה שיש חוסר תיאום בין משרדי הממשלה.

<ישראל אליסף: אין הוראות שיורדות לשטח ובגלל זה אני הרמתי אתמול טלפון לשני האישים האלה כדי להבין דברים, כדי שאני אוכל לדברר את זה לוועדי הורים בצורה מסודרת.

<ישראל אליסף: אבל יש הרבה וואקום שאתה לא מבין.

<ישראל אליסף: יש הוראה שצריך במעל 100 גנים מאבטח?

<ישראל אליסף: אין הוראה.

<ישראל אליסף: מותר להורים לשכור מאבטח באופן פרטי?

<ישראל אליסף: זה כבר לא סבתות והורים מתנדבים עם אלות, זה אנשים שפונים למאבטחים באופן פרטי, ואני לא רוצה לחשוב מה היה קורה אם מאבטח שנשכר באופן פרטי על ידי ההורים היה עושה את אותה טעות שעשו שלשום בבאר שבע, מה היה קורה לאותם הורים ששכרו אותו.

<ישראל אליסף: הדבר הזה צריך לרדת לשטח, לא רק לקב"טים של משרד החינוך.

<ישראל אליסף: זה צריך להגיע להורים.

<ישראל אליסף: אני אומר לכם שיש הורים שלוקחים את ה-, זה לא לקחת את החוק לידיים, הם אומרים אנחנו שמים מאבטח במדרכה, הוא לא ייכנס לגן, אבל יש לזה משמעויות.

<ישראל אליסף: אז קודם כל צריכות לצאת הנחיות מאד מסודרות גם מה מותר ומה אסור להורים, גם מה הרשויות צריכות לתת.

<ישראל אליסף: באיזה גנים צריכים לתת, באיזה גנים לא צריכים לתת.

<ישראל אליסף: בינתיים הגנים הם במקום הכי נמוך לדעתי, שלא לדבר בכלל על המעונות, שתיכף אני אשמח שמישהי אחרת תדבר על זה.

<ישראל אליסף: לגבי הנושא של בתי הספר, הזכירו את יוח"א ואת יול"א.

<ישראל אליסף: יש עוד מקומות שיש בהם לימודים אחרי הצהריים וזה בכלל לא משנה איזו מסגרת חינוכית מתקיימת.

<ישראל אליסף: זה בתוך בית ספר רשמי.

<ישראל אליסף: יש לך צהרונים ויש לך תל"ן, ויש לך עוד כל מיני מסגרות שמאריכות את יום הלימודים ולא יתכן שהממשלה תגיד אני נותנת אבטחה רק לשעות שלי – ליוח"א וליול"א.

<ישראל אליסף: לא יתכן.

<ישראל אליסף: הילדים נשארים בבתי הספר, הם צריכים לקבל - - -

יעקב מרגי: תודה.

<ישראל אליסף: רגע, עוד דקה.

<ישראל אליסף: הבעיה העיקרית, ואני דיברתי גם עם ירון קדם וגם עם עוד, שאין מספיק מאבטחים זה נושא השכר.

<ישראל אליסף: לא יתכן שמשרדי הממשלה ברכבת הקלה, יתנו שכר מאד גבוה בהרבה מאשר למאבטח של מוסדות חינוך.

<ישראל אליסף: ככה לא יהיו מאבטחים.

<ישראל אליסף: הפתרון זה ברור, זה להעלות שכר.

<ישראל אליסף: במקום שישנו מאבטח, אמרנו, שיהיה עד סוף היום, כולל הצהרונים.

<ישראל אליסף: אני רוצה לשאול עוד כמה שאלות.

<ישראל אליסף: האם לא נכון שגורמי המקצוע – והזכירו את זה על הורים מתנדבים, אז אני אשאל את זה על אנשי מקצוע – האם לא נכון שבמצב הזה, כשאין לך מספיק מאבטחים ולוקח זמן להכשיר ועד שתמצא, האם לא נכון שיביאו לפחות בן אדם שיעמוד בכניסה לגן.

<ישראל אליסף: יש לך כבר תקציב, אתה אומר שאין בעיה של תקציב - - -

יעקב מרגי: זה בדיוק אותה שאלה ששאלתי.

<ישראל אליסף: ברגע שכבר אישרו, אז שימו סדרן.

<ישראל אליסף: לא יתכן.

<ישראל אליסף: תראה, לגבי בנקים, דיברתי אתמול עם קצין ביטחון, אמר לי ישראל תקשיב, אני משלם 26 שקלים לשעה, הבנקים באו לחברות האבטחה ואמרו להם תקשיבו, לא איכפת לי קורס, לא איכפת לי נשק, לא איכפת לי כלום.

<ישראל אליסף: תביאו לי בן אדם עם וסט, שיעמוד מחוץ לגן ואני משלם 40 שקלים לשעה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה גברתי.

<אפרת מעיין ברזל: שמי אפרת מעיין ברזל.

<אפרת מעיין ברזל: אני נהייתי מוועד ההורים של מעונות היום, מכיוון שלא היה דבר כזה עד לפני שבוע.

<אפרת מעיין ברזל: וגם כשפניתי לכל מיני מוסדות וארגונים, אמרו לי שאני חייבת לדבר בשם כל ההורים.

<אפרת מעיין ברזל: הילד שלי הוא בן שנתיים, אני מרגישה כאם וכמי שנהייתה בוועד ההורים, פחד אטומי.

<אפרת מעיין ברזל: אני מוכרחה להגיד שאתמול אישית הותקפתי על ידי אישה ברחוב, מטר מהמעון.

<אפרת מעיין ברזל: אני לא ציפיתי להתקפה הזאת, אז אפילו לא ידעתי איך להתגונן.

<אפרת מעיין ברזל: אני עוד מעט הולכת לקחת קורס שעמותת אל הלב מארגן קורסים כאלה.

<אפרת מעיין ברזל: אבל באמת, יש הרבה הורים אצלנו שעושים משמרות ואין להם שום רקע בזה וחייב להימצא לזה פתרון.

<אפרת מעיין ברזל: אני מסכימה לגמרי עם המשרד, בנקודה שבאמת הפתרון הוא גם בהעלאת שכר, הפתרון הוא גם, כמו מי שהציע, שזה יהיה בחוק עבודה מועדפת, לפחות לזמנים האלה.

<אפרת מעיין ברזל: אני גם מוצאת איזו שהיא בעיה, שבעצם כשאני מתקשרת לויצ"ו ולנעמ"ת ולאמונה, אומרים לי בעצם אפילו לא קיבלנו את ההוראות בכתב, שבכלל יש אישור לאבטחה.

יעקב מרגי: משרד הכלכלה, הוצאתם הנחיות ספציפיות?

<מלי שטריגלר: הוצאנו היום קול קורא, ברגע שקיבלנו את העדכון מהאוצר.

יעקב מרגי: סליחה, קול קורא למה?

<מלי שטריגלר: לפנייה.

<מלי שטריגלר: קודם כל אנחנו היינו מוגבלים באישור האוצר.

<מלי שטריגלר: רק ברגע שהאוצר נתן - - -

יעקב מרגי: זו לא שאלתי.

יעקב מרגי: את התחלת להשיב לפני שסיימתי את השאלה.

יעקב מרגי: לפחות בהעדר אבטחה, הוצאתם הנחיות להתנהלות בתקופה - - -

<מלי שטריגלר: כן.

יעקב מרגי: למנהלי המעונות?

<מלי שטריגלר: כן, כן.

<מלי שטריגלר: קודם כל יש לנו דרישה לגדר סגורה ולשער עם לחצן מצוקה.

<מלי שטריגלר: הוצאנו הנחיה מסודרת והקול הקורא יצא היום, בעקבות האישור מהאוצר.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רשת עתיד, בבקשה.

<שמעון מלכה: שמעון מלכה, רשת עתיד.

<שמעון מלכה: כמה נקודות שהוזכרו קצת, אבל אני רוצה לנסות - - -

יעקב מרגי: לא, אם הן הוזכרו, דלג.

יעקב מרגי: תרום לי לדיון.

<שמעון מלכה: אז אני אתרום לדיון.

<שמעון מלכה: אמר את זה נציג משרד החינוך, שהמסגרת של 100 תלמידים היא מסגרת המינימום לאבטחה.

<שמעון מלכה: אני מניח שכמו שאתה ציינת, במצבים נורמאליים, ההתנהגות היא על פי התקן, או תקנות 4514 שציינו כאן, אבל המצב הוא לא רגיל ולכן מתבקשת התייחסות לא רגילה.

<שמעון מלכה: ולכן מסגרת שהיא עם 94 תלמידים – יש לי שני בתי ספר בירושלים – שניהם חרדים – עם מסגרת של 60-80 תלמידים – לא מאובטחים.

<שמעון מלכה: כמובן שבשבועיים האחרונים אנחנו מוציאים כסף מכיסנו והמוסדות האלה מאובטחים, והייתי מבקש לדעת אם המצב לא מצריך התייחסות אחרת.

<שמעון מלכה: והמדד הזה של 60-70, 100 תלמידים, אם הוא - - -

<אריה מור: השיפוי נותן.

<שמעון מלכה: אז אני לא קיבלתי את התשובות האלה בכל רמה פורמאלית שפניתי אליה.

יעקב מרגי: אז קיבלת תשובה בשידור חי.

יעקב מרגי: אז תבדוק למה לא.

יעקב מרגי: יש לך עוד משהו להוסיף?

<שמעון מלכה: בוודאי.

<שמעון מלכה: נקודה אחרת, בתי הספר ברחבי הארץ, חלקם מעורבים ומי שמכיר וחבל שחבר הכנסת ג'בארין יצא, יש מוסדות שיש בהם מוסלמים, דרוזים, נוצרים.

<שמעון מלכה: מי שיודע, המתח בינינו – היהודים והערבים – הוא רב, אבל המתח בין דרוזים למוסלמים בימים כאלה הוא מוכפל.

יעקב מרגי: בסדר, ניתנה תשובה מקצועית למה הייחוס הוא אלימות ולא פח"עי.

<שמעון מלכה: לא, לא, לא, סביב הנושא הלאומי.

יעקב מרגי: זה עדיין מוגדר כאלימות.

<שמעון מלכה: דבר אחר, אנחנו מחזיקים קרוב ל-200 יחידות היל"ה ברחבי הארץ.

<שמעון מלכה: יחידות היל"ה הן יחידות שפועלות אחרי הצהריים.

יעקב מרגי: תסביר לנוכחים מה זה היל"ה.

<שמעון מלכה: היל"ה זה השלמת לימודי יסוד לצעירים שנושרים.

<שמעון מלכה: הם לומדים תחת השלטון המקומית ב-200 רשויות ברחבי הארץ והם לא מאובטחות.

<שמעון מלכה: היחידות האלה אינן מאובטחות.

<שמעון מלכה: יש שם לפעמים שמונה חברה, לפעמים 40 חברה, הם לא מאובטחים בכל יישובי הארץ.

יעקב מרגי: הזכרת על הדרך את היל"ה.

יעקב מרגי: סיימתם את תנאי העבודה של המרצים בהיל"ה?

<שמעון מלכה: באופן חיובי לגמרי.

<שמעון מלכה: הנקודה האחרונה, ואני אשמח לשמוע את משרד הכלכלה.

יעקב מרגי: במקרה נזכרתי.

<שמעון מלכה: בתי הספר וגם סמנכ"ל הביטחון ממשרד החינוך ציין את המוסדות של משרד החינוך, אבל יש קרוב ל-100 בתי ספר של משרד הכלכלה.

<שמעון מלכה: אנחנו יש לנו קרוב ל-10 כאלה, שאנחנו מממנים את האבטחה שלהם והיום היא מוכפלת.

יעקב מרגי: זה חלק מתנאי המכרז שלכם?

<שמעון מלכה: לא.

<שמעון מלכה: חד משמעית לא.

<שמעון מלכה: חד משמעית לא.

<שמעון מלכה: אבל בימים אלה - - -

יעקב מרגי: משרד הכלכלה, אגף מעונות נמצאים פה?

<שמעון מלכה: באמת המשרד נענה לפנייה, לשאלה שלנו, והוא אמר החודש הראשון יושת עליכם ואנחנו בעלויות מקבלים את זה.

<שמעון מלכה: אני רק רוצה לוודא שהדבר הזה לא יימשך.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: עיריית ירושלים נמצאת?

יעקב מרגי: מה פתאום?

יעקב מרגי: למה שהיא תהיה כאן?

יעקב מרגי: עיריית ירושלים לא נמצאת בדיון?

יעקב מרגי: הוזמנו, המנהלת?

<יהודית גידלי: בוודאי.

<יהודית גידלי: כל מרכז בשלטון המקומי - - -

יעקב מרגי: מי אישר הגעתו?

<יוחאי וג'ימה: אני מהשלטון המקומי.

יעקב מרגי: נגיע אליך.

יעקב מרגי: לא נוותר עליך.

יעקב מרגי: מעיריית ירושלים הוזמן הרב גרשון בינט, ממלא מקום מנהל האגף.

יעקב מרגי: אני מבקש להוציא נזיפה חמורה.

יעקב מרגי: אתם מבינים?

יעקב מרגי: ככה זה נראה.

יעקב מרגי: למה שיהיו מאבטחים?

יעקב מרגי: למה שיהיה מאמץ בכלל לגייס?

יעקב מרגי: בכלל בירושלים פסטורלי.

יעקב מרגי: עוד מעט נעשה גם תהלוכה ברחובות העיר, על החומות, בשכונות המזרחיות.

<יהודית גידלי: הוא הודיע שהוא יבוא, אגב.

יעקב מרגי: משרד האוצר נמצאים?

<רועי טייאר: כן.

יעקב מרגי: יש לי שאלה ממוקדת.

יעקב מרגי: אתה מבין שאני נותן לך תקציב לפרויקט כזה ל-14 יום, זה לא נתתי כלום.

יעקב מרגי: הוא אמר דמגוגיה, אני חולק עליו, זה לא דמגוגיה.

יעקב מרגי: אני מאמין בכוונותיו הכנות של שר האוצר.

יעקב מרגי: הלוואי והייתי יכול לומר לך שמחר כבר לא צריכים את זה.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת האם אגף התקציבים נערך לא לחתוך את זה ב-14 יום.

יעקב מרגי: כל עוד המצב הוא כזה, האם התקצוב התוספתי הזה יימשך?

<רועי טייאר: קודם כל הסיבה שזה כרגע נקבע ל-14 יום - - -

יעקב מרגי: לא, לא.

יעקב מרגי: תגיד מי אתה ותרים את הקול למיקרופון.

<רועי טייאר: שמי רועי, מאגף התקציבים.

<רועי טייאר: קודם כל הסיבה שזה ניתן ל-14 יום זה בגלל שהמצב הביטחוני כרגע הוא באמת בעייתי ואנחנו חושבים ומצפים ומקווים שהמצב יירגע.

<רועי טייאר: במידה והמצב ימשיך להיות בעייתי, אנחנו נפעל מחדש ונראה איך אפשר להאריך את זה.

<רועי טייאר: לא ניתנה תשובה סופית שזה לא יינתן, אבל אנחנו נחכה עוד 10 ימים ונראה איך המצב ייפתר.

יעקב מרגי: מתוך ה-14 עברו כבר ארבעה ימים?

יעקב מרגי: גיוס של עובד זה מינימום כמה?

יעקב מרגי: הרי אתה יודע שהתקציב הזה כמעט ולא ינוצל.

<רועי טייאר: קודם כל התקציב הנוסף הזה ניתן במטרה לאבטח את מוסדות החינוך.

יעקב מרגי: הוא ניתן צבוע?

<רועי טייאר: הוא ניתן צבוע.

יעקב מרגי: במידה והוא לא ינוצל בגלל מצוקת גיוס כוח אדם, הוא בכל מקרה ניתן?

<קריאה: הוא הובטח, הוא עוד לא ניתן.

<קריאה: הוא רק הובטח.

<ירון קדם: הוא הובטח והוא ינוצל.

יעקב מרגי: הוא ינוצל לאו דווקא ב-14 יום האלה?

<ירון קדם: ב-14 יום האלה הוצבו בודקים ביטחוניים בכמויות.

<ירון קדם: הוצבו בפועל.

<ירון קדם: בגלל זה עופר ציין ואמר שנתנו מענה, גם לשאלתך, לנושא הזה מה ניתן.

<ירון קדם: אז נכון, אני לא יכול להציב, גם כגוף מנחה, אני לא יכול להציב בן אדם מן היקב ומן הגורן ולבוא ולהציב אותך עכשיו בגן ילדים, רק כדי להגיד להורים – יש לכם שקט.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, אני לא עברתי הכשרה ביטחונית כמו שלך.

יעקב מרגי: אתה יודע, גן ילדים, כשהגנת בפנים, מרוכזת בילדים ואין לה כלום בחוץ, לעומת נציב, נציב, אל תיתן לו לא מערוך, נציב.

יעקב מרגי: תעמיד אותו, שיראה, שיסרוק את הסביבה, שיידע לתת התרעה.

יעקב מרגי: אין לזה תועלת?

<ירון קדם: אז אני אומר, נתנו מענה.

יעקב מרגי: כרגע אין לזה תועלת?

<ירון קדם: אני עוד פעם אומר, כמשטרת ישראל, כגוף מקצועי שרואה את ההיבט האבטחתי, המענה שניתן כרגע, לצורך העניין זה בודקים ביטחוניים, זה אנשים שמוכשרים, הם לא חמושים.

<ירון קדם: הם בודקים ביטחוניים שעברו הכשרה של בודק מקצועי.

<ירון קדם: אתה רואה אותם בכל מיני מקומות אחרים, בקניונים.

<ירון קדם: אתה רואה אותם, הם יודעים את התפקיד שלהם, בהיבט האבטחתי הם יודעים לזהות סימנים.

<ירון קדם: הם יודעים מעבר להרתעה, הם יודעים לתת מענה.

יעקב מרגי: למה הוצאת לי את הנשמה?

יעקב מרגי: מתחילת הדיון אני שואל על הכשרה בסיסית, לא נתת לי תשובה.

<ירון קדם: ש-?

יעקב מרגי: למה לא לקחתם מאבטחים עם הכשרה בסיסית?

יעקב מרגי: התחמקתם.

<עופר יצחק: לא, לא, אמרנו שנתנו פתרונות.

<ירון קדם: נתנו פתרון.

<ירון קדם: זה האלמנט הזה של בודק ביטחוני, שהוא לא עבר את ההכשרה הבסיסית של מאבטח מוסד, כי מאבטח מוסד עובר הכשרה שהוא חמוש.

<ירון קדם: פה זה הכשרה שהיא פחותה.

<ירון קדם: אותו בן אדם לא חמוש, וזה המענה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אגף התקציבים.

יעקב מרגי: נציג החשב הכללי לא פה?

<רועי טייאר: לא שידוע לי.

יעקב מרגי: לא שידוע לך.

יעקב מרגי: בטוח שהוא לא פה.

יעקב מרגי: תקשיב, ברגע שהוא אומר לי משרד ממשלתי ינוצל, אני נכנס למגננה.

יעקב מרגי: מה לעשות, הייתי שר ואני בכנסת כבר כמה קדנציות.

יעקב מרגי: אני לא חושד בשום משרד ממשלתי.

יעקב מרגי: אני לא יודע איך מנצלים, כמה התקציב התוספתי?

<רועי טייאר: בהתאם לביצוע בפועל.

יעקב מרגי: כמה הסכום?

<רועי טייאר: אין סכום.

<רועי טייאר: זה בהתאם לביצוע בפועל.

<קריאה: אין סכום, יש הבטחה.

<קריאה: לפי חשבוניות.

יעקב מרגי: אוקיי, אז אני גונז את תשובתי.

יעקב מרגי: שייבושם לכם.

יעקב מרגי: אם אני הייתי שר האוצר הייתי בודק בדיוק מה אתם מגישים לי.

יעקב מרגי: ברגע שאומרים לי שיש קושי לגייס ואתה אומר לי ינוצל, המנגנון שלי עבד.

יעקב מרגי: אין מה לעשות.

יעקב מרגי: לכן צריך את הפיקוח הזה ושוב, אני אומר לך, אני יוצא בתחושה שמשהו פה לא-.

יעקב מרגי: על גבול הסמוך.

יעקב מרגי: השלטון המקומי.

יעקב מרגי: אני לא חושב שיש את כל העיריות ואני גם יודע את המגבלה שלך לדבר בשם כל העיריות, כי זה לא באותה רמה, אבל תן לי תמונת מצב, אם הייתה היערכות ספציפית של מרכז השלטון המקומי מול ראשי הרשויות.

יעקב מרגי: מה אתה יודע לומר לי בעניין.

<יוחאי וג'ימה: שמי יוחאי וג'ימה, ראש מנהל ביטחון וחירום במרכז השלטון המקומי.

<יוחאי וג'ימה: אנחנו למעשה התחלנו את התהליך מול משרד האוצר, מול השר כחלון, שר האוצר, של התקצוב בכלל ואחרי שאושר התקצוב היינו בקשר טוב עם הממשלה, להגדיר בדיוק למה התקצוב הזה ולהפיץ את זה לרשויות המקומיות.

<יוחאי וג'ימה: אז בהתחלה דיברו על תוספת מאבטחים גם לשעות שהם בבתי הספר וגם לגני הילדים בכלל.

<יוחאי וג'ימה: התחילה הצעקה מהרשויות המקומיות, שאין בנמצא מאבטחים.

<יוחאי וג'ימה: אז הלכנו איתם עוד צעד וביום חמישי בערב, עד השעות הקטנות של הלילה דיברנו גם עם חטיבת האבטחה, ופה זה המקום להודות להם על הגמישות ועל הרצון.

<יוחאי וג'ימה: ופה החלטנו שאנחנו הולכים צעד אחד נוסף, לשים בודקים ביטחוניים והם הסכימו לזה.

<יוחאי וג'ימה: הם העבירו את זה לראש אג"מ בצורה מסודרת, וביום ראשון יצא מסמך.

<יוחאי וג'ימה: שלשום יצא מסמך מסודר לרשויות המקומיות, להציב את הבודקים.

<יוחאי וג'ימה: מסמך של המשטרה וזה המצב.

<יוחאי וג'ימה: נכון לעכשיו ברשויות המקומיות, אני אומר שגם עכשיו יש חוסר של בודקים בהרבה רשויות, אבל כמו שאני מכיר את זה מהשטח, מהחברה שלנו, של משכ"ל, שהיא המבצעת ברוב הרשויות את נושא האבטחה, יש רגיעה של ההורים, גם של הרשויות.

<יוחאי וג'ימה: בצורות כאלה ואחרות הרשויות מצליחות למלא את הדברים, לא במאה אחוז.

יעקב מרגי: שמעת פה כמה עדויות.

יעקב מרגי: וזה רק - - -

<יוחאי וג'ימה: נכון, אני יודע.

<יוחאי וג'ימה: יש 18,000 גנים.

<יוחאי וג'ימה: אין 18,000 מאבטחים שמסתובבים חופשי, מה לעשות ומובטלים.

<יוחאי וג'ימה: ואני לא מדבר על בתי הספר, שחלקם לא מאובטחים.

<יוחאי וג'ימה: לכן אני אומר, צריך ללכת על הצעד הזה וצריך לדבר על זה, על נושא האבטחה הניידת, כי הגנים בעצמם כל שנה צומחים במאות ואם אנחנו נלך על מאבטח אחד בכל גן, אנחנו לא נגמור עם זה.

<יוחאי וג'ימה: לכן צריך על אבטחה ניידת.

<יוחאי וג'ימה: יש כבר את המודל הזה שהוא קיים בכמה מקומות.

<יוחאי וג'ימה: הוא קיים במודיעין - - -

יעקב מרגי: מר וג'ימה היקר, בוא תקשיב.

יעקב מרגי: אנחנו אלופים, אני אומר לך, הגענו לחלל, אנחנו יודעים לעבוד, יודעים לעשות, ואפשר בשעות כאלה, אם רוצים לעשות, אפשרי.

יעקב מרגי: עם המגבלות, ואני יודע יקפצו לי, מה, תשים כל אחד?

יעקב מרגי: יש גמלאי צה"ל.

יעקב מרגי: יש מי שפוקד את שירות התעסוקה.

יעקב מרגי: אפשר לתת הוראות שעה איך אנחנו עושים.

יעקב מרגי: אנחנו ידענו להוציא תלמידים בתקופות שלנו, ללכת לקטוף – כיתות ז' ו-ח' ולא דנו בדיני עבודה, אם מותר להעסיק ילד.

יעקב מרגי: אני יצאתי לקטיף בתור ילד בקיבוצים, במושבים בנגב, כדי להחליף את אלה שיצאו למילואים ולשירות צבאי.

יעקב מרגי: ולא בדקו אם אני כשיר, אם מותר להעסיק ילדים או לא.

יעקב מרגי: ואני גאה בזה שעשיתי את זה.

יעקב מרגי: אנחנו הפכנו להיות הייטקיסטים בהכל.

יעקב מרגי: לכן אני לא רוצה להסתתר.

יעקב מרגי: אני מבין שיש קושי, אני לא מתעלם מזה.

יעקב מרגי: וגם אם נפעיל את כל היצירתיות שלנו, עדיין יחסר, אבל לא יכול לעשות כלום בגלל שבאו לייצר לי איזו שהיא אלטרנטיבה, שכולנו, אף אחד לא אומר לי פה, תשמע, אני יכול.

יעקב מרגי: ואני לא מכיר, אתה יודע מה?

יעקב מרגי: לא יודע אם יש קצין משטרה וזה גם לא הוגן להשית עליו, ולבוא ולהגיד לו תשמע, תגיד לי פה שאתה לוקח אחריות מיטבית ומרבית.

יעקב מרגי: אבל לפחות בוא נייצר משהו.

יעקב מרגי: יש תחושה שמחכים שזה יעבור ואומרים לא קרה כלום, לא קרה כלום.

<יוחאי וג'ימה: יש לי עוד הערה אחת לגבי עבודה מועדפת.

<יוחאי וג'ימה: אנחנו התחלנו תהליך של עבודה מועדפת גם עם יושבת ראש ועדת הפנים לשעבר והשרה מירי רגב כיום.

<יוחאי וג'ימה: התחלנו את התהליך מול המוסד לביטוח לאומי להכרה של עבודה מועדפת.

<יוחאי וג'ימה: לא הצלחנו להגיע לזה.

<יוחאי וג'ימה: גם אנחנו, גם משרד החינוך היה מעורב, גם המשרד לביטחון פנים, גם משטרת ישראל, לנסות לעשות עבודה מועדפת לחיילים קרביים.

נורית קורן: זו תהיה הצעת חוק.

יעקב מרגי: סליחה, תקשיבי, אנחנו פה בבניין הזה, כשהממשלה רוצה – ב-24 שעות היא יכולה להביא הוראת שעה.

יעקב מרגי: מקסימום היא תאפשר לכמה קשקשנים לדבר במליאה, בגלל שהתקנון מחייב וזה עובר אחרי 24 שעות.

יעקב מרגי: אם רוצים - - -

נורית קורן: אין זו אגדה.

יעקב מרגי: והתחושה היא שמישהו פה לא עושה את מה שצריך לעשות.

יעקב מרגי: אני יכול לאסוף לך אותם, תאמין לי.

יעקב מרגי: איכותיים יושבים, מוכנים.

יעקב מרגי: אתה יודע מה, גם הוא ירגיש איזו תחושה שהוא לא בא רק להתפרנס מזה.

יעקב מרגי: הם יבואו בתחושה כמו של שירות מילואים חברתי של חודש-חודשיים-שלושה.

יעקב מרגי: ובצדק בא אומר לך ארגון ההורים, אומר לך תשמע, אתה יודע מה, זוזו, אל תפריעו.

יעקב מרגי: אל תפלו עלי אחר כך כשמאבטח שלי יעשה טעות.

יעקב מרגי: תנו.

יעקב מרגי: תעשו.

יעקב מרגי: תזוזו.

<רועי טייאר: אדוני יושב הראש, אפשר עוד מילה אחת?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: יחיאל, עיריית חיפה.

<יחיאל אמסלם: שלום, אני אמסלם יחיאל, אני מנהל מחלקת ביטחון ומוסדות חינוך בעיריית חיפה.

<יחיאל אמסלם: עיריית חיפה, מהרגע של המתיחות פנתה לשבע חברות זכייניות שעובדות איתנו.

<יחיאל אמסלם: אין מוצר מדף כזה שהוא מדבר, לא מאבטח - - - ולא מאבטח עם הכשרות.

<יחיאל אמסלם: לא מצליחים להשיג.

<יחיאל אמסלם: מה שאנחנו עשינו ואני גם הוצאתי מכתב למטה הארצי.

<יחיאל אמסלם: מה שאנחנו עשינו דרך חברות האבטחה, גייסנו בין 30 ל-40 אנשים שעברו ראיון קב"ט, עברו בדיקת עבריינות מין, קיבלו תדריך.

<יחיאל אמסלם: התפקיד שלהם, כמו שאתה אומר - - -

יעקב מרגי: כמה זמן לקח לכם לבדוק להם עבריינות מין ותדרוך?

<יחיאל אמסלם: יום אחד.

יעקב מרגי: אתם מבינים?

<יחיאל אמסלם: אני אומר עוד פעם, אבל עיריית חיפה לא תקבל על זה כסף, כי ההנחיות של המשטרה, ואני לא מאשים את ירון - - -

יעקב מרגי: אני כרגע דן על יכולות ביצוע, עזוב כסף.

<יחיאל אמסלם: אז אני אומר לך עוד פעם, אני צריך.

<יחיאל אמסלם: גם זה קשה, אבל הצלחנו, אבל אני אומר עוד פעם, שיפוי לא מגיע לנו כי הם לא עומדים בקריטריונים, אבל התפקיד של אותו בין להתריע, הוא להרתיע ולהקנות תחושת ביטחון.

<יחיאל אמסלם: מרגע שהעמדנו את ה-30 האלה, 95% מפניות הציבור של אבטחת גני ילדים, נרגעו.

<יחיאל אמסלם: שמנו אותם באשכולות גנים, שמנו אותם באתרים ליד מבנים שיש בהם בנייה ואני אומר לכם, הורדנו.

<יחיאל אמסלם: יש עדיין, אבל זה הרבה פחות.

<יחיאל אמסלם: אי אפשר לבוא בימים האלה, להיצמד לנהלים.

<יחיאל אמסלם: הוא לא נכנס לשער.

<יחיאל אמסלם: הוא עושה סריקה היקפית.

<יחיאל אמסלם: יש לו את הטלפון של הקב"ט, של הניידת האזורית, של כל הגורמים.

<יחיאל אמסלם: הוא רק צריך להודיע אם יש איזה חשד.

<יחיאל אמסלם: הניידת והקב"ט מגיעים תוך שנייה.

יעקב מרגי: תקשיבו, מה שאני מנסה כבר שעה וחצי לומר, הבן אדם אמר את זה בארבעה משפטים.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, זה מה שצריך לעשות.

יעקב מרגי: לספק להורים תחושה, ושוב, אני אומר לכם, זה היה קורה, אתם יודעים איך זה היה קורה?

יעקב מרגי: אתם התרגשתם, לא הזיז לי שהתרגשתם מהביקורת שלי.

יעקב מרגי: לא המורים ולא ההורים.

יעקב מרגי: אם הייתם, תסלחו לי על הביטוי, לוחצים מאיפה שצריך, זה היה קורה.

יעקב מרגי: אם לא הייתם מפסיקים את השביתה בירושלים, זה היה קורה.

יעקב מרגי: אני נמאס לי להגיד לכם.

יעקב מרגי: הסתדרות המורים הפכו ל-.

יעקב מרגי: השקענו בכם עשור שלם.

יעקב מרגי: סליחה, עשור שלם השקענו בכם פה בבניין הזה, כדי לייצר את המעמד שלכם ועוד נעשה, לגבי השכר ועוד נעשה.

יעקב מרגי: אבל די.

יעקב מרגי: תצאו מהמשבצת של איגוד מקצועי, תתחילו להיות באמת המורים והמחנכים ואחריות.

יעקב מרגי: מצפים מכם גם לאחריות.

יעקב מרגי: לא הכל אם זה מתאים לסעיף.

יעקב מרגי: משרד הכלכלה, אותם בתי ספר תעשייתיים.

<נורית בירגר: שלום, שמי נורית בירגר, אני ממלאת מקום ממונה חניכות ונוער.

<נורית בירגר: אנחנו במשרד הכלכלה מפעילים כ-65 בתי ספר מקצועיים לנוער בפרישה ארצית.

<נורית בירגר: מדובר בסדר גודל של 13,000 תלמידים מכלל המגזרים.

<נורית בירגר: בתי הספר שלנו הם תחת פיקוח של המדינה, אבל יש להם סמל מוסד של משרד הכלכלה ולא סמל מוסד של משרד החינוך.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים.

<נורית בירגר: אוקיי.

<נורית בירגר: עד היום, רוב הרשויות המקומיות כן שלחו אבטחה גם לבתי הספר שלנו.

<נורית בירגר: היום, בעיתות של מצוקה, מישהו בעצם מצא שלא חייבים לשלוח לבתי הספר שלנו, כי זה מה שקבע המחוקק.

<נורית בירגר: אנחנו מקבלים פניות מ - - -

יעקב מרגי: גברתי, מה עשיתם בחודש האחרון לטובת אותם מוסדות?

<נורית בירגר: אנחנו פנינו למשרד האוצר וביקשנו תוספת של תקציב והעלינו את הנושא לסדר היום.

<נורית בירגר: כרגע אנחנו עדיין במגעים עם משרד האוצר, אין לנו תשובה.

<נורית בירגר: בנינו תכנית איך להפעיל את זה, בדקנו מה קורה בכל המוסדות שלנו.

<נורית בירגר: ברוב המוסדות יש לנו אבטחה - - -

יעקב מרגי: אתם נהנים משיתוף הפעולה של השלטון המקומי?

יעקב מרגי: לשלטון המקומי יש חלק מהבעלות על המקומות?

<נורית בירגר: לא, לא, זה עניין של רצון טוב.

יעקב מרגי: טוב.

יעקב מרגי: יש מישהו שרוצה להוסיף לדיון, לפני שאני מסכם?

<יערה שילה: כן.

<יערה שילה: שמי יערה שילה.

<יערה שילה: אנחנו בקואליציה לחינוך מלידה עד שלוש.

<יערה שילה: אני פונה בעצם למשרד הכלכלה.

<יערה שילה: אם הוא אחראי על מעונות היום, אני מצפה שכל הנושא של המאבטחים לא ייפול על ההורים, לא ייפול בשום אופן עליהם כלכלית ובטח לא נפשית.

<יערה שילה: בשום מעון בארמון הנציב אין מאבטחים.

<יערה שילה: אני עברתי היום בבוקר, נסעתי לכל המעונות בארמון הנציב.

<יערה שילה: באף מעון אין מאבטח.

<יערה שילה: תהיתי אם קורה משהו כמו שקרה ליד הבית שלי, בשבת, את מי מכניסים ראשון.

<יערה שילה: כתבתי מכתב ודרעי הגיב, שכחלון נותן תקציב.

<יערה שילה: בינתיים יש הוראה של משרד הכלכלה עדיין לא לתקצב את המאבטחים.

<יערה שילה: זה הועבר לעמותות.

<יערה שילה: תבדוק אותי.

<קריאה: אמרנו בתחילת הדיון שזה שונה היום בבוקר.

<יערה שילה: בסדר, היום בבוקר אולי יש הוראה, אבל בינתיים - - -

יעקב מרגי: סליחה, סליחה.

<יערה שילה: הייתי מצפה.

<יערה שילה: חורה לי שהילדים מלידה עד שלוש בכלל לא ספורים.

<יערה שילה: בסדר, כרגע הרגולטור שלהם הוא משרד הכלכלה.

<יערה שילה: גם להם מגיע.

<יערה שילה: נניח שהם מוצר מדף, שהמוצר הזה יהיה מאובטח בצורה הטובה ביותר.

<יערה שילה: כי אם זה היה קלקול של קוטג' – הוא היה מוריד אותו מכל המדפים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת נורית קורן, בבקשה.

נורית קורן: כן, אני מודה ליושב הראש על הדיון החשוב הזה ואני מתנצלת שלא הייתי מתחילתו.

נורית קורן: אני חושבת שהקריטריון הזה של 100 ילדים כדי לקבוע אם גן יקבל אבטחה או לא, זאת בעיה קשה.

נורית קורן: צריך לשים לב שיש גם מוסדות חינוך שאינם רשמיים.

נורית קורן: הם מוכרים אבל אינם רשמיים – מה קורה איתם.

נורית קורן: זה לא גנים?

נורית קורן: מה קורה איתם?

נורית קורן: מי נותן להם את האבטחה?

נורית קורן: אני רוצה לומר שזה דבר מאד מאד חשוב.

נורית קורן: אני רוצה לומר שלפני 10 ימים שלחתי מכתב לכל מי שקשור לעניין האבטחה של בתי הספר –משרד החינוך, שר החינוך, שר האוצר ושר המשטרה בעניין, וביקשתי שתהיה אבטחה גם בשאר הגנים ולא רק בירושלים.

נורית קורן: וכששוחחתי עם ראש הממשלה בנושא הזה, שבעצם צריך אבטחה לכל הגנים בכל הארץ ולא רק בירושלים, ראש הממשלה בפירוש אמר לי – אז למה מהשטח לא שומעים שום דבר?

נורית קורן: אז אמרתי לו שפנו אלי כמה ועדי הורים ואני מניחה - - -

יעקב מרגי: אני אגיד לך למה הוא לא שומע.

יעקב מרגי: הוא צריך להשאיר את הטלפון שלו גלוי, באינטרנט, כמו שאני עושה, ואז הוא ישמע.

יעקב מרגי: מי יגיע לראש הממשלה?

נורית קורן: בסדר, אבל אנחנו יודעים שראש הממשלה - - -

יעקב מרגי: אם יש איזה פנטזיה פה לאיזה אזרח להגיע לראש הממשלה.

נורית קורן: אני הייתי מצפה שהיועצים שלו היו משאירים את הטלפון פתוח.

נורית קורן: ראש הממשלה עסוק במספיק דברים, אבל כשאני אמרתי לו שפה בירושלים מי שיזם את השביתה זה היה ראש העיר בעצם ולא ועדי ההורים ובשאר המקומות ההורים רוצים להמשיך ולעבוד כרגיל.

נורית קורן: מה שאני יוזמת עכשיו וזה יונח על שולחן הכנסת עוד השבוע, הצעת חוק שלעבודה מועדפת יכנסו גם מאבטחים ואני חושבת שזה מאד מאד חשוב.

נורית קורן: אבל עכשיו, כדי לפתור את הבעיה - - -

יעקב מרגי: מה נאמר לטרוריסטים, לחכות עד שהצעת החוק תתקבל?

נורית קורן: לא, לא כדאי.

נורית קורן: אני אנסה לקבל את כל האישורים, אבל זה ייקח זמן.

נורית קורן: אני חושבת שיושב ראש הוועדה באמת ייצא עם ההצעה שלו, להעסיק גמלאים, להעסיק כל מיני אנשים שיכולים לתת מענה כרגע.

נורית קורן: אני רוצה לדעת ממשרד החינוך האם זה באמת אפשרי ומה עושים עם הגנים המוכרים שאינם רשמיים.

נורית קורן: מה עושים איתם?

<אריה מור: נאמר כבר בוועדה שכל הגנים המוכרים שאינם רשמיים או בתי הספר המוכרים שאינם רשמיים, ואגב, הרוב זה מוכר שאינו רשמי - - -

יעקב מרגי: התוספתי חל עליהם.

<אריה מור: לא, גם לא התוספתי.

<אריה מור: אני אומר גם, בלי שום קשר לתוספת – יום לימודים ארוך, חינוך מיוחד, לא משנה אם הוא מוכר שאינו רשמי או רשמי – על פי תפיסת האבטחה שקבעה משטרת ישראל.

<אריה מור: מתחת ל-100 – לא מקבל.

<אריה מור: מעל 100 – מקבל.

<אריה מור: - - - בחוק נהרי בזמנו, מחכים גם להסדרים.

נורית קורן: אני חושבת שבמסגרת חינוך שחלק מהילדים מבית הספר - - -

יעקב מרגי: טוב שהכנסת - - - כי הייתי מתקן אותך מיד.

יעקב מרגי: הייתי מתקן אותך מיד.

יעקב מרגי: זה תלוי ברצונו הטוב של ראש הרשות.

<אריה מור: נכון ואני אומר את זה.

<אריה מור: זה בעיה.

נורית קורן: אני יודעת על מקרה של בית ספר באלישיב, שבית הספר נגמר בשעה 13:30, נשאר צהרון של הגן, הוא צריך לתת פה מענה ולא מעניין אותי אם יש שם 10 ילדים.

נורית קורן: אלישיב זה קרוב לקו התפר, יש שם המון תנועה של בנייה, של המון עובדים ויכול להיות גם פלסטינאים.

נורית קורן: אין לי מושג מי מסתובב שם.

נורית קורן: אני חושבת שצריך לקחת בחשבון כל מקום שהוא יכול להיות יעד לפיגוע.

נורית קורן: לא יודעת איך תפתרו את זה, זה באמת אתם צריכים, אבל צריך לקבל פה החלטות.

נורית קורן: ואם הוועדה תעזור לזה, אז מה טוב.

<ירון קדם: רציתי להביא דברים על דיוקם מבחינת גני הילדים, והתחלנו את הישיבה עם החלטת הממשלה.

<ירון קדם: בגני הילדים אנחנו לא נותנים, כרגע זה לא משנה אם זה 100 או לא 100.

<ירון קדם: פשוט לא נותנים נוספים למה שהיה קיים.

<ירון קדם: לגבי בתי ספר, מוכר שאינו רשמי, רשמי, כולם מקבלים.

<ירון קדם: זאת אומרת, אם הוא עומד בפרמטר שנקבע – 100, אם זה ישונה, מבחינתנו אנחנו לא באים ואומרים, זאת אומרת קבעו את זה בין מנכ"ל ראש הממשלה לבין משרד החינוך.

<ירון קדם: ברגע שיקבעו פרמטר מאפס עד עשרה, גם אנחנו ניתן.

<ירון קדם: זאת אומרת מבחינתנו זה לא משנה, כי אנחנו רק מנהלים את זה אל מול הרשויות.

<אריה מור: משרד החינוך נותן לך את ה-100 וההחלטה היא משטרתית.

<אריה מור: זו החלטה מבצעית לחלוטין, תלוי בכסף שהם קיבלו.

נורית קורן: אז אנחנו צריכים לדעת מי, כדי שאפשר יהיה לפנות אליו.

<אריה מור: היא מתואמת בין המשרדים.

<אריה מור: אני הייתי רוצה שכולם יאובטחו.

<ירון קדם: עוד דבר לגבי הצהרונים.

<ירון קדם: גם בהחלטות שנקבעו, מדינת ישראל קבעה שהיא מתקצבת את שעות הלימודים הפורמאליים.

<ירון קדם: מאחר שהצהרונים זה בעצם מסגרת פרטית שמבוצעת על ידי הרשויות, היא לא הפורמאלי של המוסד החינוכי – אם זה בגן ילדים ואם זה בבתי הספר – כיתות א'-ב' בעיקר, מאחר שזה לא נקבע שם, אז פשוט זה לא מתוקצב בנושא הזה.

יעקב מרגי: תודה.

נורית קורן: אז יושב ראש הוועדה, יש פה שני דברים שהם מאד מאד חשובים, שתוציא בסיכום.

נורית קורן: תודה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אתם יודעים, כשצה"ל נכנס למצב מסוים, הוא לא נותן הנחיה לצמצם את הירי, אני מקווה, בגלל שהוא עתיד לכלות את התקציב שהוקצב לו.

יעקב מרגי: הוא פועל לפי צרכים מבצעיים בלבד.

יעקב מרגי: אוי ואבוי לנו אם בסוגית ביטחון אנחנו נהיה מוגבלים בקטע הזה, של הראייה התקציבית.

יעקב מרגי: וכאן משרד האוצר, אני רוצה שתיתן תשובה לוועדה, לא עכשיו, אבל היום.

יעקב מרגי: אתה תיגש למשרד ותשאל ואני רוצה לדעת האם כל עוד המצב הנוכחי, המצב הביטחוני הנוכחי נמשך, האם כל הוצאות הביטחון ששודרגו בהתאם ולטעמי הם לא מספיקות בכלל, יתוקצבו?

יעקב מרגי: האם התקציב התוספתי הוא עד לסוף המצב הביטחוני הנוכחי?

<רועי טייאר: כרגע יש את התאריך שזה עד סוף אוקטובר.

יעקב מרגי: אני יודע.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: את זה שמעתי ממך.

יעקב מרגי: תאמין לי, בוועדה הזאת אנחנו מטפלים בבעיות של קשב וריכוז והבנתי ממך מהתחלה.

יעקב מרגי: זו לא שאלתי.

יעקב מרגי: אני מאד שמח שאתה נינוח, אבל אני רוצה לדעת.

יעקב מרגי: היום אתה תיתן תשובה למנהלת הוועדה.

יעקב מרגי: בצאתך מכאן תבדוק את זה.

יעקב מרגי: אתה רוצה תוך כדי, תבדוק במשרד האוצר, עם ראש אגף התקציבים.

יעקב מרגי: אני רוצה לדעת האם הנחיה היא כל עוד שהמצב הנוכחי קיים, יימשך התקצוב התוספתי לנושא האבטחה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מסכם.

<ישראל אליסף: יש לי משהו חשוב.

יעקב מרגי: אני לא חושב.

יעקב מרגי: כל אחד משהו חשוב, זה עוד דיון.

<ישראל אליסף: לא, לא, לא.

יעקב מרגי: אני מקווה שזה תורם.

<ישראל אליסף: אנחנו רוצים לתרום.

<ישראל אליסף: זה משהו אחד חשוב.

<ישראל אליסף: דבר ראשון זה הנושא של מה שעשו בעיריית חיפה.

<ישראל אליסף: הם הביאו אנשים שהם בלי הכשרה להכניס את זה לתוך התקצוב.

<ישראל אליסף: ודבר שני, אמצעים טכנולוגיים, ריבונו של עולם.

<ישראל אליסף: יש דברים שהם לא תלויים בכוח אדם וצריך להקפיד עליהם.

<ישראל אליסף: אומרים שבמעונות היום יש הנחיה לקודנים ולשער חשמלי.

<ישראל אליסף: אני יכול לעדכן אותך שכבר לפני שנה, אחרי הפיגוע בהר נוף, שלחתי למשרד הכלכלה, ואני לא רוצה לנקוב בשמות, הנחיות ולא קיבלתי.

<ישראל אליסף: יש דברים שאפשר לעשות כבר מחר.

יעקב מרגי: תקשיב, אני מעריך את מסירות הנפש שלך בנושא הזה.

יעקב מרגי: אני יכול לומר לך מתוך ידיעה, הלוואי וגני הילדים יהיו בסוגיה הזו כמו מעונות היום.

יעקב מרגי: מעונות היום לא עושים את זה בגלל שיש להם תפיסה.

יעקב מרגי: המציאות הכריחה אותם.

יעקב מרגי: לא בגלל הפח"עי, גם ילד קטן שמחליק למטפלת מהשער, או הורה, או מישהו לא מזוהה שנכנס, אותה מטפלת גומרת את היום שלה עם המוגלובין אני לא רוצה להגיד לך כמה.

יעקב מרגי: היא אולי-אולי חוזרת לעבודה אחרי חודש, כשהיא הבריאה מאותה טראומה.

יעקב מרגי: אז במעונות היום יש את הפיקוח שלהם ואני מקווה שזה מושלם.

<ישראל אליסף: זה לא.

יעקב מרגי: אבל בהנחיות, בתנאי הרישיון בהנחיות – אינטרקום, קודן, הכל.

יעקב מרגי: אם המנהלות או המטפלות אוכפות את זה, זה משהו אחר, אבל בעיקרון כך צריך להיות.

יעקב מרגי: אדם לא מזוהה לא נכנס למעון.

<ישראל אליסף: זה לא רק שלא - - -

יעקב מרגי: אני לא מנהל איתך דו שיח.

יעקב מרגי: אמרת את החשש שלך.

יעקב מרגי: אני רוצה בהזדמנות שהצפת את זה, שאכן הרשויות המקומיות, גני הילדים, משרד החינוך, יכניסו את זה בנוהל.

<אריה מור: זה קיים בנוהל.

יעקב מרגי: בכל גן ילדים קודן?

<אריה מור: ולחצן מצוקה.

<אריה מור: כן.

יעקב מרגי: אני שמח.

<גלעד כהן: משפט פרקטי, אם יורשה לי.

<גלעד כהן: אני שומע פה ושמעתי גם את חברי פה לדיון.

<גלעד כהן: יש הנחיה כזאת של 100 או לא 100.

<גלעד כהן: ההצעה שלי, אני חושב שאם פשוט נושיב את הגורמים הנכונים בארבע עיניים, אפשר יהיה לסגור הרבה דברים פרקטיים, איך אפשר לעמוד על אפס עד 100 או אפס עד 10, איך אפשר לעמוד על התקציב הכלכלי הענק שיש למשרד החינוך, איך אפשר לעמוד עם מה שאמרה הגברת חברת הכנסת.

<גלעד כהן: כולם פה אומרים ובאמת רוצים לעשות דברים איכותיים וטובים, אבל בסוף יש פה פערי מידע.

<גלעד כהן: פערי המידע האלה לדעתי נובעים מחוסר עבודה שיתופית.

<גלעד כהן: אני חושב שאם יותר לנו דרך הוועדה, להושיב אותנו ביחד, גם כארגון הורים, כחברים בתוך פורום שנוכל להוריד את זה להורים, להרגיע אולי קצת.

<גלעד כהן: זה יכול להיות אולי פרקטי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

<אריה מור: כבוד יושב הראש, זו ועדת נוסח עליונה שהוקמה וכבר 20 שנה היא נפגשת פעמיים בשנה ברשות המשרד לביטחון הפנים, וחברים בה ארגון המורים, ארגון ההורים ויודעים את כל הכללים, כאשר הנציגים מופיעים באותה ועדה שמנוהלת על ידי המשטרה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני מסכם.

<אפרת מעיין ברזל: רק משפט אחד, בבקשה.

<אפרת מעיין ברזל: ויצ"ו, נעמ"ת, רוב מעונות היום, כמו המעון שאצלנו, יש איזה 60 ילדים.

<אפרת מעיין ברזל: זה תינוקות.

<אפרת מעיין ברזל: זה הרבה פחות מ-100.

יעקב מרגי: גברתי, תמיד מישהו בסוף בסוף צריך למתוח את הקו ולקחת אחריות על מתיחת הקו הזו.

יעקב מרגי: גם אם תעשי מאפס עד 50, יבואו הורים שהילדים שלהם במעון של 30 ויגידו למה, מה ההבדל?

יעקב מרגי: השאלה היא שאלה.

יעקב מרגי: היא שאלה במקום, אבל מישהו בסוף בסוף בסוף צריך למתוח את הקו ברמת הסבירות, ברמת ייחוס האיום.

יעקב מרגי: צריך למתוח קו.

<מלי שטריגלר: אבל יכול להיות שצריך להגדיר מדד שונה לתינוקות ולילדים.

יעקב מרגי: גברתי, את שם, תגדירי.

<מלי שטריגלר: אבל כמו שאמרתי קודם, אנחנו תלויים באוצר.

יעקב מרגי: אני לא בא בטענות.

יעקב מרגי: אני אומר לכם תקשיבו, לפעמים בעלי תפקידים, אני מבין אותם.

יעקב מרגי: אני מבין את בעלי התפקידים.

יעקב מרגי: האחריות עליהם.

יעקב מרגי: יש מעליהם עוד מספר בעלי תפקידים בהיררכיה.

יעקב מרגי: במילים אחרות, לא נעים לה להגיד לומר לי תשמע, תעזור לי מול הבוסים שלי, אני צריכה תקציב לאבטחת הגנים.

יעקב מרגי: אבל התפקיד הוא שלכם, כמשרדי הממשלה, לעשות זאת.

יעקב מרגי: אם את חושבת שהגדרת הייחוס של המשרד לביטחון הפנים היא לא נכונה, את צריכה לדאוג.

יעקב מרגי: לו יצויר - - -

<מלי שטריגלר: עשינו.

<מלי שטריגלר: פנינו.

<מלי שטריגלר: פנינו גם למשרד לביטחון פנים.

יעקב מרגי: סליחה, תקשיבי, לו יצויר שזו ועדת חקירה, את תשאלי את השאלה הזאת שאני אמרתי לך.

יעקב מרגי: האחריות תיפול עליך, לא עלי.

<מלי שטריגלר: אנחנו פנינו למשרד לביטחון פנים.

יעקב מרגי: טוב, רבותי, אני מסיים.

יעקב מרגי: הוועדה מודה לכל המשתתפים בדיון.

יעקב מרגי: הוועדה מוחה על כך שנציגי עיריית ירושלים נעדרו מהדיון.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה את סקירת המשרד לביטחון פנים על היערכותו הביטחונית סביב מוסדות החינוך.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה את סקירת משרד החינוך והיערכותם ושיתוף הפעולה עם המשרד לביטחון פנים.

יעקב מרגי: הוועדה שמעה בדאגה ובחרדה את דאגתם וחרדתם של ההורים, סביב חוסר האבטחה הצמודה בגני הילדים, במעונות היום ובבתי הספר.

יעקב מרגי: הוועדה עוקבת בדאגה סביב חוסר המעש.

יעקב מרגי: ניסיתי למצוא, ואני עדין, ניסיתי למצוא ביטוי שייתן קצת איזון ויהיה צודק.

יעקב מרגי: הוועדה עוקבת בדאגה סביב חוסר המעש של המשרד לביטחון הפנים, משרד החינוך, השלטון המקומי – לגיוס מאבטחים בעת הזו ולתת מענה צמוד למוסדות החינוך, ולו בהכשרה בסיסית, כפי שעלה כאן, לניצבים, ולאו דווקא מאבטחים מוכשרים ומוסמכים.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד האוצר לתת הנחיה שכל עוד הרגיעה לא הושגה, לא לעצור את התקציב התוספתי הזה, שמיועד לאבטחת מוסדות החינוך.

יעקב מרגי: כמו כן נבקש לקבל את זה גם בכתב או בהודעה למנהלת הוועדה.

יעקב מרגי: הוועדה תמשיך לעקוב אחרי הסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, לכל הנוגעים בדבר, במידה והמצב יימשך כפי שהוא, ואני מקווה שלא, אנחנו נתכנס עוד שבוע בהתרעה קצרה, נקבל דיווח מה נעשה מעבר למה שנעשה עד היום.

יעקב מרגי: אני אומר לך, הוועדה לא מסתפקת במה שנעשה עד היום.

יעקב מרגי: תודה רבה.