ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 83, 2015-11-23 09:30

יעקב מרגי: בוקר טוב לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: 23 לנובמבר 2015, י"א בכסלו התשע"ו, שעה 09:30, נכון?

יעקב מרגי: כבר אחרי.

יעקב מרגי: הנושא על סדר היום: "אי שוויון במבני חינוך למגזר הערבי".

יעקב מרגי: המציעים: חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' יחיא וחבר הכנסת ד"ר יוסף ג'בארין.

יעקב מרגי: אז כמנהגנו בקודש, אני אומר מספר מילות פתיחה ואתן לחברי הכנסת המציעים להציג את הנושא, ולאחר מכן נפתח את הדיון.

יעקב מרגי: אנחנו מקדמים בברכה גם את חברת הכנסת חנין זועבי.

יעקב מרגי: בימים אלה אנחנו מרבים לדבר על הנושא של לעשות יישור קו עם הצרכים של האוכלוסייה הערבית בכל התחומים.

יעקב מרגי: זה מקבל ייתר משמעות, הייתי אומר, כשמדובר בחינוך.

יעקב מרגי: ולכן, כשעלתה הסוגיה הזו, ואמנם היינו מוגבלים בגלל אילוצי דיוני תקציב, מיד אמרתי שמיד לאחר גמר אישור התקציב אנחנו נביא את הסוגיה הזאת לדיון, ונשמע את מה שיש גם לחברי הכנסת המציעים וגם למשרד החינוך לחדש לנו ולומר לנו בנושא הזה.

יעקב מרגי: הלוואי שהצרות שלנו יהיו רק בחינוך וחינוך וחינוך וחינוך.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת עבד אל חכים חאג' אל יחיא.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בוקר טוב כבוד היושב ראש, אני באתי לנושא הזה ממקום שהייתי בו ראש עירייה, ואז הכרתי מקרוב את הבעיות של החדרים הספורים ו/או השימוש בחדרים בתוך בתי ספר, שלא מתאימים להיותם חדרי כיתות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אולי על החשבון של הספרייה שלא קיימת או המעבדות או חדרי מחשבים, כדי לחסוך בזה שאתה לא מוצא את החדר, לשכור אותו, שזה באזור של בית הספר או קרוב אליו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו את הבעיה של מחסור בכיתות ויש את הבעיה של בית ספר שיש בו חדרים שמשתמשים בהם לכיתות והם לא מוזכרים כמחסור בכיתות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אמרתי שבאתי לנושא הזה מהיותי ראש עיר בטייבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בשנת הלימודים 2006 ו-2007 עשיתי בדיקה או אפשר לקרוא לזה מחקר, שהכותרות שלו - אני העברתי לכבוד היושב ראש, ומי שירצה, אני יכול להעביר לו גם דפים, שיוכל לחלק גם לאנשי משרד החינוך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המחקר, הנושא שלו הוא כזה: בית ספר, מה השטח של המגרש שלו?

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה השטח של הבניה ומספר הכיתות בפועל ולכמה כיתות הוא מתאים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מבחינת התקינה, לכמה כיתות הוא מתאים וכמה מחסור יש לאותו בית ספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה הריכוז של העבודה, ואז זה מראה שיש צרכים שהם גדולים בהרבה ממה שכולם יודעים, לכאורה, כי בית ספר שראש הרשות או מנהל מחלקת חינוך, כשלא מבקשים ממנו לשכור עוד חדר, אז מבחינתו, אין לו את המחסור הזה אבל זה משפיע בהרבה על התפקוד של בית הספר, ומשפיע גם על מה אתה יכול לתת כהעשרה לתלמידים בתוך בית הספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, הדרישות שלי הן מרוכזות בכמה נקודות: הדרישה הראשונה זה להקים צוות בדומה לצוות 120 יום או לחלופין, להנחות את הרשויות המקומיות לעשות את המחקר שבעצם אני עשיתי כראש רשות, ואז נדע מה המחסור האמתי כי גם ילדינו, מגיע להם גם עבודות וגם חדרי מחשבים וגם ספריות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפעמים, תתפלאו לשמוע, בית ספר שיש בו 23 כיתות, יש בו שלושה תאי שירותים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תאי שירותים, שלפי כל תקן, לפי כל בדיקה, ברור שזה לא מספיק, וילדים היו חוזרים הביתה כדי להיכנס לשירותים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז דברים כאלה, אם לא עושים את הבדיקה, אם לא עושים את המחקר, לא יודעים מה הנתונים ואי אפשר לטפל בהם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לכן, עוד צוות, בדומה ל-120 יום או לחילופין לתת את ההנחיות לרשויות המקומיות ולתקצב אותן להכין את העבודות האלה, ואז גם להקציב לזה זמן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני חושב שתוך ארבעה חודשים אפשר להגיע לתוצר הסופי הזה של כמה יש וכמה חסר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז, אם מכירים במחסור, צריך להכין תכנית חומש.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא אמרתי שבתקציב של שנה אחת יכולים לבנות את כל המחסור כי מדובר באלפי כיתות.

יעקב מרגי: יש מסמך של ה-ממ"מ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ראיתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: המסמך הזה לא לקח בחשבון, אני בטוח - -

יעקב מרגי: אני חושב שהוא זועק יותר ממה שאתה מציג.

<זאב גולדבלט: בעיקר אם לוקחים בחשבון שהבדואים והדרוזים לא מופיעים בו.

יוסף ג'בארין: זה נתון מאד חשוב - המסמך לא כולל את האוכלוסייה הערבית הבדואית.

<אסף וויינינגר: באחת הטבלאות הוא לא כולל את האוכלוסייה הערבית הבדואית אבל בטבלה הראשונה זה כולל את כל האוכלוסיות.

חנין זועבי: לא יהודים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: - - אז אני אומר שגם המחסור הזה שזועק לשמיים, הוא עדין לא מספיק מדויק כי הוא לא לקח בחשבון את המחסור של הדברים האחרים שעליהם דיברתי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז עוד פעם - זה לדעת מה הצרכים האמתיים כי אם לא, אז ימשיכו בתי הספר להיות לקויים בחסר כי גם מעבדות גם מחשבים וגם הקבצות וכל הדברים האלה מאד חשובים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנוסף, אמרתי תכנית חומש לסגירת כל הפער כי אם לא יודעים מה הפער – ואז התכנית תכלול את הגידול הטבעי, שאנחנו צריכים אותו כדי לכסות אותו.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו גם בעיה אחרת, שגם משרד החינוך צריך לעזור בה ומהצד שלו ללחוץ.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש הרבה מקומות שאתה לא מוצא מגרש או קרקע למבנה ציבור שמתאים לבניית בית ספר, וזה בגלל כל המדיניות של התכנון והבניה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני אתן דוגמה – האזור שלי זה טייבה, טירה וקלנסואה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דיברו על תכנית מתאר של אשכול לשלושת הישובים האלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התחילו בשנת 2000 לתכנן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ב-2015, השנה, אושר בטייבה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בטירה וקלנסואה אני לא צופה שתוך שנתיים או שלוש שזה יאושר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ואז, אחרי התכנית מתאר, אתה צריך תכניות תב"ע, תכניות בינוי עיר, שייקח להם עוד שלוש ארבע שנים, ואז אין לך את השטח 20 שנים – אין לך שטח לבנות בו בית ספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: דרך אגב, התכנית הזאת שמדברים עליה, היא תכנית לתת מענה לאוכלוסייה באותם ישובים עד 2020.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אנחנו מגיעים ל-2020 ותכניות אין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: - -

יעקב מרגי: או שהפריץ ימות או שהכלב ימות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: - - ודרך אגב, אני אומר שהעניין של הבניה ללא היתר, למרות שהנושא הזה לא פה, אבל שואלים למה יש בניה ללא היתר.?.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז בית ספר לא יכולים לבנות ללא היתר, לכן אין לנו את בית הספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: - -

יעקב מרגי: תסכם בבקשה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: - - אני מסכם - לכן, רוצים את ההתערבות גם של משרד החינוך לבוא גם למשרד האוצר וגם למשרד הפנים ולמנהל מקרקעי ישראל.

עבד אל חכים חאג' יחיא: לפעמים יש את המקום של אדמת מדינה לבית ספר או לחלופין גם יכול להיות שיש אדמה פרטית שמתאימה יותר לבית ספר, אז להקדיש את קרקע המדינה להחליף קרקע גם בתוך הישוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הנקודה האחרונה שאני מדבר עליה – יש בתי ספר שהם כל כך ישנים, שאין בהם הנגשה לבעלי צרכים מיוחדים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בעניין של ההנגשה - קודם כל יש חוק שמחייב, ואת החוק הזה צריך ליישם, וצריך את הביקורת כי אני יודע שבהרבה מקומות שמקבלים גם את החתימות בלי להגיע למקום, בלי לבדוק, וחותמים כאילו שהמבנה של בית הספר תקין.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ורק כשקורה אסון, מחפשים מי אשם ומי חתם ומי לא חתם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אתה נגעת במספר רב של נקודות, פרמטרים.

יעקב מרגי: לפני שאני אעביר את רשות הדיבור, אתה יודע, כשמדברים על המגזר הערבי נוטים לחשוב שהבעיה מורכבת משני צדדים: מצד השלטון המרכזי והשלטון המקומי בגלל אופי הרשויות, חוזקן, מצוקת הקרקע והתכנון, תכניות המתאר אבל אני, ברפרוף – גם ככה המקלדת לא הכי משוכללת, אל תוסיפו לי.

יעקב מרגי: לך מותר, אבל להם להוסיף על המקלדת – לא יכול.

יעקב מרגי: אני מסתכל ברשימה, בטבלה שהכינה מחלקת המידע והמחקר של הכנסת, אני לוקח את תל-אביב יפו – רשות חלשה?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: הוכר בצורך 11 כיתות.

יעקב מרגי: כמה תוקצבו?

יעקב מרגי: חמש.

יעקב מרגי: אני לא מבין למה יש פער בכלל בתל-אביב.

יעקב מרגי: - -

<אסף וויינינגר: כיתות למגזר הערבי בתל-אביב.

יעקב מרגי: - - רמלה – הוכר בצורך של 41 כיתות.

יעקב מרגי: כמה תוקצבו?

יעקב מרגי: חמש.

יעקב מרגי: יש פה איזה לקונה שצריך לטפל בה, אין ספק.

יעקב מרגי: זה משהו שזועק לשמיים, שצריך להרים אותו בצורה – ואני מאמין שמשרד החינוך ירצה ליישר קו בנושא הזה, וזו מטרת הדיון.

יעקב מרגי: אנחנו נצטרך לצאת מפה עם איזו תובנה שזה הולך להשתנות.

יעקב מרגי: זה הולך להיכנס למסלול מואץ ליישר קו עם הצרכים של האוכלוסייה הערבית.

יעקב מרגי: בבקשה, חבר הכנסת דוקטור יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: אולי נכיר את נציגי משרד החינוך, שנדע מי נמצא?

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

<תמיר בן משה: אני סמנכ"ל פיתוח.

יעקב מרגי: המילה האחרונה בנושא פיתוח במשרד החינוך.

<חוסאם דיאב: אני מפקח על הוראת המדעים וממונה על הישגים.

<חוסאם דיאב: באתי לנושא של פדגוגיה, במקרה ויתעורר פה.

<חוסאם דיאב: אני אפילו מעודד מזה שנועה יושבת בצד שלנו.

<חוסאם דיאב: אולי זה בשורות טובות.

<תמיר בן משה: רגע, יש פה גם את אשר וכיל, מינהל כלכלה ותקציבים.

יעקב מרגי: בדרך כלל אנשי התקציבים אוהבים לחכות - - -

<אשר וכיל: יש גם את נציגת משרד החינוך באוצר, נועה היימן.

יעקב מרגי: אמרתי לכם – בדרך כלל אנשי אגף התקציבים והרפרנטים מתחבאים.

יעקב מרגי: את יודעת כמה רבים לשבת בקדמת הבמה?

יעקב מרגי: בבקשה.

יוסף ג'בארין: אני אפילו מעודד מזה שנועה יושבת בצד שלנו.

יוסף ג'בארין: אולי זה בכל זאת בשורות טובות.

יעקב מרגי: אני יכול לומר לך שהיא משדרת רצון טוב - - - איך אומרים?

יעקב מרגי: יותר מאשר העגל רוצה לינוק, הפרה רוצה להיניק.

יעקב מרגי: אין לי ספק שמשרד החינוך ומשרד האוצר מוכנים כי משיחות אני יודע כמה מכירים בצורך סוף סוף ליישר איזה קו מסוים בנושא הזה, אבל כנראה שזו מצוקה שצריך לעמוד עליה היום, מקרוב.

יוסף ג'בארין: אני אפתח אולי – דיבר המפקח, דוקטור חוסאם, על העניין הפדגוגי אבל אין ספק שאנחנו מדברים על כיתות, בנוסף לחשיבות העניין הפיזי וחשיבות הבניה, אין ספק שזה משליך גם על העניינים הפדגוגיים.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, תלמיד שלומד בכיתה של 40 ילדים, ויש כיתות כאלה, לצערי, בחברה הערבית, הוא לא תלמיד שיכול להפיק מהמערכת מה שתלמיד אחר בכיתה של 28 או 30, ואין ספק גם שהמחסור בכיתות משליך על הצפיפות בכיתות כפי שכבוד יושב ראש הוועדה יודע, שהצפיפות בבתי הספר בחברה הערבית היא הרבה יותר גבוהה מזו שבחברה היהודית.

יוסף ג'בארין: אנחנו מדברים על 36 לעומת 30, משהו כזה, פחות או יותר.

יוסף ג'בארין: זה פער משמעותי בצפיפות בכיתות.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לומר שאני מלווה את הנושא הזה מספר שנים בכובע הקודם שלי באקדמיה.

יוסף ג'בארין: ואז, ב-2008, ליוויתי את דוח הוועדה המשותפת של משרד החינוך ושל ועדת המעקב לענייני חינוך בעניין של מחסור בכיתות.

יוסף ג'בארין: זה דוח שהזמינה אז, שרת החינוך יולי תמיר, והייתי שותף להכנתו, והוגש ב-2008 תחילת 2009, ואומץ על ידי השרה.

יוסף ג'בארין: הדוח הצביע על צורך בכ-9,000 כיתות בחברה הערבית לתקופה של שלוש, ארבע שנים.

יוסף ג'בארין: לדעתי, אז דיברנו על התקופה של עד 2011.

יוסף ג'בארין: אני חייב להודות שלא ברור עד כמה יושם מתוך הדוח הזה אבל כנראה שהוא לא יושם במלואו, זה בטוח.

יוסף ג'בארין: לפי המספרים שאנחנו מכירים היום, מספרים שהיו לנו לקראת מפגשים בתקופה האחרונה עם משרד החינוך ועם משרד האוצר - כיום יש מחסור של סביבות כ-4000 כיתות, זה כולל גני ילדים.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, אנחנו מדברים כמובן על כיתות שכורות.

יוסף ג'בארין: גם גני ילדים וגם כיתות שכורות וגם עומסים שקיימים.

יוסף ג'בארין: האמת היא שזה גם משפיע על המראה הפיזי של בית הספר הערבי.

יוסף ג'בארין: כמעט מנצלים את כל החדרים, ולכן יש מחסור מאד משמעותי בספריות.

יוסף ג'בארין: יש בתי ספר שמלמדים בתוך המקלטים בגלל הצפיפות הזאת.

יוסף ג'בארין: ולכן, אין ספק, ואני חושב שהרעיון של חבר הכנסת חאג' יחיא, של הצורך לא רק להכיר את הצרכים האלה אבל גם להציג תכנית ברורה איך מתגברים על המחסור הזה בתקופה הקרובה, שלוש שנים, לא צריך חמש שנים, זה צורך מאד חיוני כיום, שאולי יאפשר גם ל-מ.מ.מ.

יוסף ג'בארין: ואולי לוועדה עוד שנה, לבוא ולראות מה היא עושה כי אני חייב להגיד לך, כבוד היושב ראש, שאחת הבעיות שלי בתחום הזה היא שעכשיו מכירים בצורך, ומשרד האוצר גם אומר: יש לי את התקציבים אבל אחרי שנתיים אנחנו בודקים ורואים שיש התקדמות משמעותית.

יוסף ג'בארין: ולכן, אני מקווה שנמצא איזה שהוא מנגנון איך אפשר באמת לפקח.

יוסף ג'בארין: - -

יעקב מרגי: אתה יודע מה הדרך לעשות את זה?

יעקב מרגי: קובעים עכשיו, בסיכום היום, שעוד חודשיים מתכנסים לבדוק מה התקדם בתחומים - -

יוסף ג'בארין: זה יהיה מצוין.

יעקב מרגי: - - ולאחר מכן לבדוק עוד שלושה חודשים אם התקדמנו בסעיף השני, ועוד תשעה חודשים.

יעקב מרגי: ..

יוסף ג'בארין: נכון, זה יהיה מצוין.

יוסף ג'בארין: אחת הבעיות שאני מזהה כאן, והיא כנראה בעיה מאד בעייתית, מה גם שמשרד החינוך יכול להפנות אותו אלי ולהגיד: לא רק אני אחראי, זה המחסור בקרקע.

יוסף ג'בארין: אנחנו מכירים הרבה ישובים שבגלל מחסור בקרקע בעצם אי אפשר לבנות בתי ספר.

יוסף ג'בארין: אגב, זה לא רק בתי ספר, אפילו מעונות יום.

יוסף ג'בארין: אני מכיר כמה מהישובים הערבים שיש להם תקציב - -

יעקב מרגי: מבני ציבור.

יוסף ג'בארין: - - מבני ציבור באופן כללי אבל לפחות מוסדות חינוך.

יוסף ג'בארין: הבעיה הזאת אומרת דרשני כי אם משרד החינוך יגיד: אוקי, אני מתקצב, תמצאו לי קרקע ותביאו פרוגרמות.

יוסף ג'בארין: אז יש כאן בעיה שמחזירה אותנו למשרד האוצר, איך מתגברים על הבעיה הזאת.

יוסף ג'בארין: כנראה שמתגברים על הבעיה הזאת אם יהיה צוות שהוא יורת בין-משרדי, כי אי אפשר להישאר תקועים כי צריך להתגבר על הבעיה הזאת.

יוסף ג'בארין: בינתיים לא קיבלנו נתונים ממשרד החינוך בטענה שאלה נתונים שמצויים בישובים עצמם אבל תשמע, כבוד היושב ראש, אני מסתכל על הישוב שלי – אום אל פאחם.

יוסף ג'בארין: מתוך 119 הוכר בצורך, ואני רוצה להגיד שהמספר שמדבר על "הוכר בצורך" זה מספר יותר קטן ממה שנתבקש - -

יעקב מרגי: עם כל המגבלות שקראנו ומנה חאג' יחיא.

יוסף ג'בארין: בדיוק.

יוסף ג'בארין: זה לא הצורך.

יוסף ג'בארין: הצורך הוא יותר מזה אבל זה הוכר בצורך ועבר את כל המכשולים.

יוסף ג'בארין: כמה מתוקצב?

יוסף ג'בארין: 19 מתוך 119, שזה מאד שולי יחסית, ובהיעדר תכנית איך מתגברים על הפער הזה, אני לא רואה איך אנחנו מצליחים.

יוסף ג'בארין: הערה אחרונה - אני רואה את ההשוואות בין המגזר היהודי למגזר הלא-יהודי.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שיובל ואסף שמעו אותי, שנגיע למסמכים שיוכלו להגיד את הציבור הערבי, את החברה הערבית.

יוסף ג'בארין: בתי ספר ערביים - -

יעקב מרגי: אומרים: צרת רבים נחמת שוטים.

יוסף ג'בארין: אני פשוט מנצל את העובדה שגם יובל וגם אסף כאן.

יעקב מרגי: היתה לי ישיבה עם ראש עיריית ירושלים, והפערים במזרח ירושלים לעומת החינוך במגזר החרדי הוא כמעט דומה.

יוסף ג'בארין: אז אתה אומר:

יוסף ג'בארין: בוא נתגבר קודם על התקציבים ואחר כך נגיע למינוח איך.

יעקב מרגי: אני חושב שזה מורכב.

יעקב מרגי: אני מכיר את התחום ולדעתי זה מורכב.

יוסף ג'בארין: אז אני רק אגיד שאמנם המספרים מדברים על השוואה עם הציבור היהודי אבל אני רוצה להגיד לכם שעם כל הכבוד, התמונה שעולה כאן היא מטעה עובדתית.

יוסף ג'בארין: למה היא מטעה?

יוסף ג'בארין: כי אנחנו מדברים על איכויות שונות, על מרחבים שונים, על בתי ספר שונים לגמרי מבחינת התפיסה והשטח וכדומה.

יוסף ג'בארין: ולכן, עם כל הכבוד, אין מה להשוות מבחינת המחסור שקיים בתוך הציבור הערבי, שהוא יותר עמוק, יותר קשה עבור התלמידים הערבים.

יוסף ג'בארין: אני מקווה שנצליח להגיע לנוסחה של איזה שהוא צוות מסוים, שיכלול גם פתרון לסוגיית המחסור בקרקע.

יעקב מרגי: תודה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מה עם גני ילדים, טרום-חובה 3,4?

יוסף ג'בארין: במסמך זה לא נכלל נכון, אסף?

יעקב מרגי: הוא אמור לתת סקירה אחרי חנין על המסמך.

<אסף וויינינגר: הכוונה בכיתות לימוד כאן זה גם לכיתות של גני הילדים וגם לכיתות בית ספר.

יוסף ג'בארין: אבל לא ל-3-5.

<תמיר בן משה: הכל.

<אסף וויינינגר: 3-5 זה גנים.

יעקב מרגי: חנין בבקשה.

חנין זועבי: תודה אדוני היושב ראש.

חנין זועבי: תודה לעמיתי חאג' יחיא ויוסף.

חנין זועבי: האמת שאנחנו לא יכולים כל כך לחדש, אנחנו רק מדגישים כי אנחנו חוזרים על הנושא כמה פעמים כבר בשנה אחת.

חנין זועבי: ואני רוצה, לפני שאני אדבר על המספרים, גם לערער על שיטת החישוב כי כאשר דנים בשיטת החישוב של המחסור בכיתות, אז לא מחשיבים את הניצול של בית הספר לספרייה ולמקלטים לכיתות.

חנין זועבי: כלומר, בית הספר משתמש בספרייה, במעבדות ובמקלט ככיתות לכל דבר ועניין, אז הם מחשיבים אותה ככיתה, הם לא מחשיבים אותה כספרייה או כמקלט.

חנין זועבי: כלומר, הם לא מחשיבים את הניצול הזה, של כיתות שאנחנו לא אמורים ללמד בהן.

חנין זועבי: אני חושבת שהסוגיה הכי רגישה הן שתי נקודות, ובזה אני מסכמת את הדברים שלי: אין ראיה אסטרטגית של משרד החינוך לתת תכנית חומש למגזר הערבי.

חנין זועבי: כלומר, אין מטרה כזאת, אין כוונה כזאת.

חנין זועבי: כאשר אנחנו אומרים שיש מחסור, אנחנו מקבלים את התשובה שיש גם מחסור בבתי הספר היהודים.

חנין זועבי: ולא רק שאין ראיה אסטרטגית שאנחנו רוצים לצמצם את הפער אלא שכל שנה מגדילים את הפער.

חנין זועבי: כלומר, גם יש מחסור מלכתחילה, אנחנו לא מתחילים בנקודה זהה וגם בכל שנה התקצוב למגזר היהודי הוא פי שניים מאשר התקצוב למגזר הערבי, לפי החישובים שלכם, לפי החישובים של ה-מ.מ.מ. - -

<תמיר בן משה: - - -

חנין זועבי: - - אז לא שלא מקטינים את הפער, כל שנה מגדילים את הפער.

חנין זועבי: היעדר כוונה.

חנין זועבי: אני מבדילה בין מסכימים שיש צורך בין הסכמה אתנו על הצורך לבין הכוונה, האמת.

חנין זועבי: להציב את זה כמטרה - -

יעקב מרגי: כיעד.

חנין זועבי: כיעד.

חנין זועבי: - - אין בחשיבה האסטרטגית שלמשרד החינוך אין.

חנין זועבי: עכשיו, יש גם את הפתרון הקל הזה, לגלגל את האחריות למקומות אחרים או היעדר קרקע – אז זה לא בתחום האחריות של משרד החינוך, ופה, יעני נושאת דברים בשפה הערבית, - ופה הטרגדיה, הבעיה המרכזית של הערבים – מחסור בקרקע.

חנין זועבי: אז יש המון בקשות.

חנין זועבי: קודם כל, הרשויות המקומיות עצמן לא שולחות בקשות לבנייה כי אין להן קרקע.

חנין זועבי: הן יודעות שהן נתקלות בבעיה הזאת של הקרקע, ומשרד החינוך פוטר את עצמו כאשר הוא אומר: הרשות המקומית לא שלחה לי את הדף הזה, שאפשר לשלוח כל שנה, דף של רשימת פיתוח, נכון?

חנין זועבי: הרשות המקומית שולחת רשימה של צרכי פיתוח, אז או שהרשות המקומית לא שולחת או כאשר הן שולחות, הרוב נדחה.

חנין זועבי: למה?

חנין זועבי: בגלל שיש מחסור בקרקע.

חנין זועבי: אני חושבת שצריכים לא רק ועדה בין-משרדית.

חנין זועבי: אני חושבת לשנות, אדוני היושב ראש, את ההגדרה של האחריות של משרד החינוך גם כאשר יש מחסור בקרקע.

חנין זועבי: זו הבעיה של משרד החינוך, למצוא את הקרקע, לעשות את המשא ומתן בינו לבין משרד הפנים או אני לא יודעת, מנהל מקרקעי ישראל, ולא להגיד שזו אינה בעיה שלי.

חנין זועבי: אם אתה אחראי על בתי ספר, כלומר בעצם ההגדרה אתה גם אחראי על הבניה, ועצם ההגדרה אתה אחראי גם לפתור את בעיית הקרקע כי גם כאשר רוצים לבנות מקלטים לנשים מוכות אז אומרים שאין קרקע.

חנין זועבי: כאשר רוצים לבנות גנים, אז אין קרקע.

חנין זועבי: כאשר רוצים להגן על ילדים ולבנות להם משחקיה אז אין קרקע.

חנין זועבי: אין קרקע לכלום.

חנין זועבי: אז איפה נופלת האחריות הזאת?

חנין זועבי: בין הכיסאות - -

יעקב מרגי: לכן התכנסנו היום.

חנין זועבי: אני מקווה שההתכנסות שלנו היום, שיהיה לה ערך מוסף.

חנין זועבי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אני מקווה, אוי ואבוי לי אם לא.

יעקב מרגי: נציג ה-מ.מ.מ.

יעקב מרגי: ייתן סקירה על זה, ונשמע את משרד החינוך.

יעקב מרגי: לאחר מכן, יש כאן נציגויות של הורים.

יעקב מרגי: לא נוכל לתת לכולם אבל נציגות מכובדת של עד ארבעה נציגים מישובים שונים.

חנין זועבי: ועוד שאלה לאסף, אדוני היושב ראש, ברשותך: כל האפסים האלה, אם אפשר להזכיר – לא שיש תשובה ל-40%, ל-20%.

חנין זועבי: שליש מהישובים הערביים עם אפס.

יעקב מרגי: בואי נשמע.

יעקב מרגי: כנראה שיש סיבה.

<אסף וויינינגר: השאלה למשרד החינוך ולא אלינו.

<אסף וויינינגר: אני אתן סקירה קצרה מאד לגבי המסמך הקצר – אנחנו ביקשנו ממשרד החינוך לספק לנו נתונים על מספר כיתות הלימוד שמשרד החינוך הכיר בצורך לבנות אותן, ומתוכן את מספר הכיתות שהבנייה שלהן תוקצבה בסופו של דבר.

<אסף וויינינגר: אני רק אדגיש שאנחנו מדברים פה על כיתות שמשרד החינוך הכיר בצורך לבנות אותן, שחבר הכנסת חאג' יחיא וחברי הכנסת האחרים טוענים שמעבר לאותו צורך, יש צורך נוסף, שהוא לא מתבטא באותם נתונים, והוא צורך במתקנים נוספים.

<אסף וויינינגר: אני גם אגיד שההתעסקות שלנו במסמך היא רק לצורך בכיתות ולא למתקנים אחרים, שדיברו עליהם.

<אסף וויינינגר: אנחנו רצינו לספק נתונים על מעבדות לימוד ותקצוב של מעבדות לימוד - -

יעקב מרגי: חדרי ספח, זו ההגדרה, נכון?

<תמיר בן משה: חדרים ייעודיים וחדרי ספח.

<תמיר בן משה: מעבדה היא לא חדר ספח.

<אסף וויינינגר: - - הנתונים הגולמיים שקיבלנו ממשרד החינוך לא אפשרו לנו לספק את הנתונים האלה במסגרת הזמן הנתונה.

<אסף וויינינגר: אני אעבור לנתונים עצמם במסמך: בתרשים הראשון, מה שאפשר לראות הוא שברוב השנים שיעור הכיתות שהבניה שלהם תוקצבה במגזר הערבי מכלל הכיתות היה גבוה משיעור תלמידי המגזר הערבי בכלל מערכת החינוך, שיעור שעומד על 26% בערך.

<אסף וויינינגר: אפשר לראות שדווקא בשנת 2015, השנה האחרונה, השיעור קצת נמוך יותר.

<אסף וויינינגר: בנתונים - -

יוסף ג'בארין: שזה קצת מפתיע, נכון?

<אסף וויינינגר: אלה הנתונים.

<אסף וויינינגר: - - בטבלה שלאחר מכן, אפשר לראות שבכל שנה ניתנן תקציב לבניה רק של חלק מהכיתות שמשרד החינוך הכיר בצורך בבנייה שלהן.

<אסף וויינינגר: זה מתבטא בשני המגזרים - הן במגזר היהודי והן במגזר הערבי, ובעצם מהנתונים של משרד החינוך לשנת 2015 עולה בקיזוז של הכיתות שהבניה שלהם תוקצבה, עולה שיש היום מחסור של לפחות כ-1,250 כיתות במגזר הערבי, וכ-4,000 כיתות במגזר היהודי.

<אסף וויינינגר: אני אתייחס רק לעניין הקרקע, לגבי אי זמינות הקרקע לבנייה במגזר הערבי - אנחנו בקשנו ממשרד החינוך לקבל נתונים על כמה מאותן כיתות, שהוכר הצורך בבנייה שלהן במגזר הערבי, לא נבנות בגלל בעיה של אי זמינות הקרקע.

<אסף וויינינגר: שר החינוך השיב לנו שהמידע על זה לא נמצא בידיו, והוא נמצא בידי הרשויות המקומית ולכן, לא הצלחנו לספק את הנתון הזה למרות שרצינו לספק אותו.

יעקב מרגי: אנחנו נשמע לאחר מכן מתמיר.

יעקב מרגי: תמיר, אתה הרי לא מאשר תקצוב אם אין קרקע ייעודית.

<תמיר בן משה: הוכחה על בעלות הרשות על הקרקע.

יעקב מרגי: היא הנותנת.

יעקב מרגי: יכול להיות שיש גם מצב כזה, שראשי רשויות, נושא החינוך כרגע לא בסדר עדיפויות אבל זה להערכתי זניח מספר ראשי הרשויות שכרגע חדלי מעש בתחום החינוך ולא רוצים.

יעקב מרגי: זה נתון שכנראה פועל יוצא, ניתן להסיק, שהרוב זה בגלל אי זמינות של קרקע, ונראה.

יעקב מרגי: יש לנו פה נציגים של השלטון המקומי?

יעקב מרגי: מה שמך, תפקידך?

<חיאם קעאדן: אני סמנכ"ל המגזר הערבי במרכז השלטון המקומי.

יעקב מרגי: יש לך קצת ידע בנושא.

יעקב מרגי: ..

<חיאם קעאדן: קצת.

<חיאם קעאדן: אני כיהנתי 15 שנים כמנכ"ל עיריית בקעה אל גרביה.

יעקב מרגי: אוקי.

<חיאם קעאדן: אני יכול לדבר חצי שעה, שעה, על הנושא.

יעקב מרגי: לא, אני רוצה תוצאות, לא דיבורים.

יעקב מרגי: דיבורים זה המקצוע שלנו.

יוסף ג'בארין: אבל ה-1773 זה כבר מקומות שיש קרקע או שזה לא אומר בהכרח שיש קרקע?

<אסף וויינינגר: זה הצורך.

יעקב מרגי: תמיר, אתה עכשיו ברשות דיבור.

יעקב מרגי: תציג את עצמך ותן לנו סקירה.

<תמיר בן משה: א.

<תמיר בן משה: אני שמח על ההזדמנות שוועדת חינוך שלמה בכנסת דנה בנושא תקצוב של כיתות לימוד במגזר הערבי.

<תמיר בן משה: אני שמח ובטוח שאחרי שאציג את הדברים התמונה אולי יותר תתבהר כי זה ממש, לדעתי, לא כמו שמוצג.

<תמיר בן משה: משרד החינוך, בנושא של תקצוב כיתות לימוד, עובד בתכנית חומש - -

יוסף ג'בארין: אז מה?

יוסף ג'בארין: כולנו טועים?

יעקב מרגי: רגע, אולי לא מבינים?

יעקב מרגי: אל תסיק מסקנות.

<תמיר בן משה: אני אבהיר את התמונה ככל שאני יכול ויודע.

<תמיר בן משה: - - אני אומר שמשרד החינוך עובד בתכנית חומש.

<תמיר בן משה: תכנית החומש האחרונה עובדת משנת 2012-2016, ואין בה שום הגדרה שמגדירה חלוקה לפני מגזרים, כמו שהיה בתכנית החומש שהגדירה בצורה מובהקת ומובהרת כמה אחוזים צריך ללכת לתקצוב למגזר כזה או אחר.

<תמיר בן משה: אני נכנסתי לתפקיד ב-2013, ובאמת אחת השאלות הראשונות ששאלתי זה כמה צריך להיות פחות או יותר לכל מגזר, אם יש איזו הגדרה.

<תמיר בן משה: ואחרי שבדקתי עם הלשכה המשפטית וכל הגורמים, נעניתי שאין דבר כזה - -

יעקב מרגי: פעם היתה חלוקה מגזרית.

<תמיר בן משה: אמרתי בחומש הקודם, שהסתיים ב-2011.

<תמיר בן משה: אני אמרתי שדבר ראשון - -

יעקב מרגי: האוצר אהב את זה, כי יש מגזרים שהיו בתת-ביצוע.

<תמיר בן משה: סביר להניח, אני לא יודע.

יעקב מרגי: אני מתאר לעצמי שכן.

<תמיר בן משה: - - אני אומר שאני אמרתי שלפחות בשנה הראשונה, כשנלמד את העסק והתפקיד, אני אבדוק מה היה בשנים קודמות.

<תמיר בן משה: לראות פחות או יותר באיזה יחס הכיתות תוקצבו לפי מגזרים.

<תמיר בן משה: ואני חושב שהמספרים אכן מוכיחים שלקחתי את הסוגיה של הטיפול - יושב פה במקרה נציג של המגזר הערבי, שמטפל במגזר הערבי במשרד החינוך, הוא יכול להעיד עם עבדאללה ח'טיב, שבטח האנשים פה מכירים, שלפחות בשנתיים וחצי שאני בתפקיד, הטיפול במגזר הערבי, במנהל הפיתוח, מקבל וקיבל שינוי ותפנית משמעותית.

<תמיר בן משה: - -

יעקב מרגי: עבדאללה לא יכול היה להגיע היום לדיון?

<חוסאם דיאב: אני החלפתי אותו כי יש לו איזה בירור של בית משפט.

יעקב מרגי: הכבוד לנו אתך, שלא יובן אבל אני רגיש לאלה שלא אוהבים לבוא לוועדה.

<תמיר בן משה: עבדאללה דווקא אוהב.

<תמיר בן משה: אז אני רוצה להציג ככה את הנתונים: קודם כל, אני רוצה להתייחס לגבי תקצוב של 2015, היות וזו סוגיה שעלתה פה ברגע האחרון, על הכמות של הכיתות.

<תמיר בן משה: 2015 עוד לא הסתיימה.

<תמיר בן משה: זה שאנחנו עכשיו באמצע נובמבר, זה לא אומר שהמספר הזה הוא המספר הסופי.

<תמיר בן משה: אני יכול, ומעיד כאן קבל עם ועדה, שהמגזר העברי אמור לקבל סדר גודל של עוד 80 גנים, שאנחנו אמורים לקבל עכשיו מהאוצר, בימים אלה, כמות של גנים.

<תמיר בן משה: הוא אמור לקבל עוד 80 גנים לרשויות במגזר הערבי ועוד כבין 30 ל-40 כיתות.

<תמיר בן משה: כלומר, המספר באחוזים לא רק שיגיע לאותם 27, אפילו יותר מזה.

<תמיר בן משה: מבחינתי, מגמתיות בתקציב למגזר הערבי יישמר ואף יעלה אל מול שנה שעברה.

<תמיר בן משה: כלומר, המספר 24 - -

יעקב מרגי: הוא ימשיך להיות גדול מעבר לחלקם באוכלוסייה לעומת האוכלוסייה היהודית?

<תמיר בן משה: לראיה כן.

יעקב מרגי: גם בחומש הבא?

דב חנין: מתי נגיע למצב שהמגזר הערבי - -

יעקב מרגי: רגע, רגע, אדוני המכובד.

יעקב מרגי: בוקר טוב.

יעקב מרגי: אתה מוכר לי כאדם מנומס.

יעקב מרגי: הגעת, תאמר שלום.

יעקב מרגי: אני, יש לי לב חלש, אני מרוכז בו, אני שומע קול שלא מוכר לי בלי בוקר טוב, בלי שלום.

יעקב מרגי: זו לא דרכנו בוועדה.

יעקב מרגי: אולי אתה רגיל מוועדת הפנים, מוועדות אחרות - -

יוסף ג'בארין: לא, אדוני.

יוסף ג'בארין: הוא ותיק יותר, הוא שומע את אותם דברים כבר עשר שנים.

דב חנין: אני מצפה לבשורה פשוט מהוועדה.

יעקב מרגי: אתה מצפה לבשורה, אני רוצה לשמוע.

יעקב מרגי: תודה.

<תמיר בן משה: - - לכן אני אומר שמגמתיות העלייה בכיתות תשמר, ואנחנו נגיע לפחות לאותו - -

יעקב מרגי: שאלתי שאלה, בא תענה.

<תמיר בן משה: - - ועדין זה יהיה מעבר לאחוז של האוכלוסייה בכלל ישראל.

יעקב מרגי: אני אגיד לך למה אני חפץ בהדגשה הזאת:

יעקב מרגי: אני רוצה שאחוז הניצול או התקצוב של כיתות במגזר הערבי ימשיך להיות גבוה כפי שהיה בחומש האחרון.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: כי הפערים הם גדולים מאד והצרכים אדירים.

יעקב מרגי: להערכתי, צריך אפילו להגדיל את הפער הזה עוד יותר כדי שנשאף שבחומש הבא נדון – ואני לא נאיבי – נדון בפערים של 10%, של 15%, אבל לא בפערים האלה.

<תמיר בן משה: אני רוצה להגיד משהו על הפערים אל מול הכרה בצורך: יש תהליך של הכרה בצורך, שזה תהליך שמנהל הפיתוח ואגף המיפוי עושה ברשויות באופן פרטני.

<תמיר בן משה: עכשיו, אני אומר לך שגם אם ההכרה בצורך עכשיו, נגיד שהוא עומד סביב 2,000 כיתות במגזר הערבי - גם אם האוצר היה נותן לי עכשיו 2,000 כיתות, שם פה למדינת ישראל - -

יעקב מרגי: כמה אתה יכול לבצע?

<תמיר בן משה: לא יותר מ-200 כיתות בפועל בנקודת הזמן הנוכחית.

יעקב מרגי: כמה אתה מבצע היום?

דב חנין: למה?

חנין זועבי: - - -

יעקב מרגי: אני מגיע מוקדם, מכין ישיבות, יש לי פריבילגיה, נכון?

דב חנין: אנחנו תמיד בעד היושב ראש.

יעקב מרגי: ארבע קדנציות קיפחו לי את הפריבילגיות האלה.

יעקב מרגי: אני מנצל את הקדנציה הזאת עד תום.

יעקב מרגי: אז תן לי לשאול את השאלות.

יעקב מרגי: - -

<תמיר בן משה: כ-10% הכרה בצורך - -

יעקב מרגי: אמרת מקסימום תוכל לבצע, כמה?

יעקב מרגי: תמיר, תהיה אתי.

<תמיר בן משה: 10%.

יעקב מרגי: שזה כמה?

יעקב מרגי: 200 כיתות.

יעקב מרגי: כמה אתה מבצע היום בשנה?

<תמיר בן משה: כללית?

<תמיר בן משה: במדינת ישראל?

יעקב מרגי: לא, במגזר.

<תמיר בן משה: המספר פה נתון.

<תמיר בן משה: השנה עמדנו על 488 ועוד כמאה ומשהו כיתות, מגיע לשש מאות ומשהו כיתות.

יעקב מרגי: תצביע לי על הבעייתיות.

<תמיר בן משה: עכשיו נגיע לבעייתיות: אני רוצה להגיד שכשאנחנו מגיעים למיפוי והכרה בצורך, זה על בסיס הנתונים כפי שאנחנו רואים אותם בשטח.

<תמיר בן משה: הכרה בצורך יכולה לנבוע מגידול של אוכלוסייה.

<תמיר בן משה: יכולה לנבוע מזה שעכשיו מקימים שכונה חדשה ברשות מסוימת או מהחלפה של מבנים שאינם ראויים.

<תמיר בן משה: - -

חנין זועבי: או פער, פער היסטורי.

יעקב מרגי: הפער קיים, הוא מוכח.

<תמיר בן משה: בגין שלושת הסיבות האלה.

<תמיר בן משה: הפער קיים מהסיבות האלה: מבנים שאינם ראויים.

<תמיר בן משה: זה יכול להיות מבנה שלא ראוי מבחינת גודל שלו וגילו של המבנה.

<תמיר בן משה: יכול להיות מבנה שכור, שיש הרבה כיתות שהן בשכירות במבנים, ואנחנו רוצים להעביר אותם למבנה קבע שמשרד החינוך בונה.

<תמיר בן משה: זה יכול להיות גם על יבילים שאנחנו רוצים להמיר אותם לבינוי קבע.

<תמיר בן משה: זה ההכרה בצורך.

<תמיר בן משה: עכשיו, כמה מתוך ההכרה בצורך - רשויות, אחרי שאנחנו עושים את ההכרה בצורך, מגישים לנו מסמכי קרקע שאתם אנחנו יכולים להתקדם לפרוגרמה ותקצוב?

<תמיר בן משה: לא יותר מ-10%.

<תמיר בן משה: כלומר, גם אם האוצר ייתן לי עכשיו 2,000 כיתות למגזר הערבי, לא נוכל לנצל בפועל יותר מ-10% מהפרויקטים במדינת ישראל למגזר הערבי.

<תמיר בן משה: הבעיות נובעות בראש ובראשנה ממחסור בקרקעות.

<תמיר בן משה: ולהגיד שמשרד החינוך ייטול אחריות על העניין של קרקעות – זו אמירה פשוט.

<תמיר בן משה: .. אני לא רוצה להגיד.

<תמיר בן משה: זה לא באחריותנו, אנחנו לא מתעסקים עם זה.

<תמיר בן משה: אנחנו לא מסוגלים ולא מתכוונים להתעסק.

יעקב מרגי: בא, תמיר, אני לא רוצה לעשות לך עבודה קלה ואני רוצה לנסות להסביר אותה: הריבון בכל סוגיית החינוך ומי שממונה על יישום חוק חינוך חובה - מה לעשות?

יעקב מרגי: זה משרד החינוך - -

<תמיר בן משה: אין ויכוח.

יעקב מרגי: - - שנתן לך להאריך את היד הארוכה דרך רשות החינוך המקומית.

יעקב מרגי: נכון?

יעקב מרגי: אתה, כרגולטור, כריבון, אחראי על היישום.

יעקב מרגי: היישום, הכל משתמע - -

<תמיר בן משה: אבל אחריות משותפת.

יעקב מרגי: תן לי.

יעקב מרגי: תמיר, אני לא אנכה אף אחד אבל גם לא רוצה לעשות אף תקלה.

יעקב מרגי: המשרד, כמשרד, לא אתה - כל עוד לא מגיעים לתקן, לתקינה, אמרת "הוכר הצורך".

יעקב מרגי: מרגע שהוכר הצורך, החובה היא עליך.

יעקב מרגי: למה הוכר הצורך?

יעקב מרגי: על פי החוק, על פי כללי העבודה מרגע שהוכר הצורך, לא נגמרת העבודה שלך בזה שתקצבת או שבדקת אם יש קרקע או אין קרקע ובזה זה הסתיים.

יעקב מרגי: טופס קלירנס – לא.

יעקב מרגי: לא הסתיים.

יעקב מרגי: זה לדפוק ולהבהב ולהזיז ולכנס ועדה בין-משרדית, והשר צריך לדעת שמשרד הפנים לא עובד בקטע הזה ומי לא עובד בקטע הזה.

יעקב מרגי: אני מכנס אותם בשולחן עגול.

יעקב מרגי: ככה אני יודע לעבוד כשר.

יעקב מרגי: ואני מביא מתחום אחר – אני הגעתי לתפקידי כשר, שלא היו לי עתודות קבורה בגוש דן.

יעקב מרגי: ידעתי שאני עוד כמה חודשים – אין לי איפה לקבור בגוש דן.

יעקב מרגי: אז מה הייתי אומר?

יעקב מרגי: רבותי, חברות קדישא זה עמותות?

יעקב מרגי: אני נתתי רישיון קבורה?

יעקב מרגי: אני עכשיו מתרגם את זה.

יעקב מרגי: לא הסתפקתי בזה.

יעקב מרגי: כינסתי ועדת שרים לענייני קבורה, קראתי לאוצר, גייסתי חברות קדישא ואת האוצר לסבסוד צולב.

יעקב מרגי: והיום, כשנוסעים, יש מגדלי אקירוב, מגדלי בבלי ויש מגדלי?

יעקב מרגי: על כביש 5?

<קריאה: מגדלי הירקון.

יעקב מרגי: אתם יכולים לקרוא לזה "מגדלי מרגי".

יעקב מרגי: אז כשאני אומר תפקיד של שר, תפקיד של משרד, וזה מה שהתכוונה חנין.

חנין זועבי: תודה, נכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני יכול עוד מילה?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אתה הגשת הצעה לסדר, נכון?

יעקב מרגי: אני רוצה להביא לך את התוצאה הכי טובה.

יעקב מרגי: זה התפקיד שלי להביא לך את התוצאה הכי טובה.

יעקב מרגי: לברבר... אני אתן לך סבב שני.

יעקב מרגי: בבקשה, תמיר.

<תמיר בן משה: אני רוצה לומר משהו בעניין הזה: האחריות, בסופו של דבר, לבניית מוסדות היא אחריות משותפת גם של השלטון המקומי, גם של הרשויות וגם של משרד החינוך.

<תמיר בן משה: האחריות של משרד החינוך היא בחלק של משרד החינוך ובכלים ובמה שבידי משרד החינוך.

<תמיר בן משה: סוגית הקרקע וסוגית הבעלות על הקרקע היא של הרשות.

<תמיר בן משה: זה החלק שלא באחריות עד התקצוב ומהתקצוב, כמובן, בבינוי בפועל.

<תמיר בן משה: ולכן אני אומר: בואו ניקח את מזרח ירושלים כדוגמה, והנה פה משהו שאנחנו, כמדינה, עשינו לסוגיה של המגזר הערבי לצורך העניין.

<תמיר בן משה: שם המדינה – עוד פעם, נקודתית.

<תמיר בן משה: יכול להיות שאפשר מפה - -

יעקב מרגי: מה עשיתם במזרח ירושלים?

<תמיר בן משה: - - תקצבנו עם האוצר את הרשות להפקעת קרקעות בכספים.

<תמיר בן משה: מה שנקרא: לסייע בידה לקדם רכישת קרקעות, כי יש שם מצוקת קרקעות נוראית.

<תמיר בן משה: להביא קרקעות לבעלותה כדי שנוכל לבנות שם מוסדות חינוך.

<תמיר בן משה: אז תקצבנו עם האוצר סכום כסף ניכר, שהרשות תוכל לקדם הפקעת קרקעות - -

יעקב מרגי: אבל אתה מבין שבישובים הערביים זה לא דומה למזרח ירושלים.

יעקב מרגי: אין להם קרקע זמינה.

יעקב מרגי: הם כבר יותר משלושה עשורים לא קיבלו פרוסת קרקע כדי - -

<תמיר בן משה: יושב ראש הוועדה, אני יותר מאשמח אם נקדם פה דרך הוועדה הזאת איזו החלטה יחד עם משרד הפנים - -

יעקב מרגי: יפה, זה התפקיד שלנו.

יעקב מרגי: תמיר, בא נסכם את הדברים.

חנין זועבי: תיזום את זה.

<תמיר בן משה: רגע, אני עוד לא סיימתי.

יעקב מרגי: אני אתן לך בסבב השני, אני רוצה לסכם את הקטע הזה.

יעקב מרגי: אתה בא ואומר לי בצורה הברורה ביותר: בחומש האחרון תקצבתי במגמה עולה, מעבר לחלקם באוכלוסייה, מתוך הצורך וההכרה.

יעקב מרגי: אין לי בעיה.

יעקב מרגי: ואתה אומר לי: לקחת על עצמך, לכן תעביר את זה גם לגביהם כאן, כמעצבי מדיניות.

יעקב מרגי: שמתי לב שאילצתי אותך לקחת את זה על עצמך.

יעקב מרגי: תעביר את זה הלאה, למקבלי ההחלטות במשרד, שבחומש הקרוב אכן תמשך אותה מגמה לתקצוב, מעבר לחלקם באוכלוסייה.

יעקב מרגי: אני מבקש, אנחנו נקריא את זה בסיכום, אנחנו נעזור לך.

יעקב מרגי: מה שכן, אני אומר לכם חד-משמעית, חברי חברי הכנסת - ודב, אתה מנוסה לא קטן בתחום הזה: אין ספק שאנחנו נצטרך ליזום – יש עקרון הפרדת הרשויות, צריכה להיות ועדה, תכנית בין-משרדית אבל אנחנו לא שם, אנחנו פה, כנסת.

יעקב מרגי: נקודת סיכום נוספת - נעשה ועדה משותפת של ועדת הפנים וועדת החינוך לסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: נביא את כל גורמי התכנון, מדברים אתנו על רפורמות, קיצור הליכים וזירוז תכניות מתאר – בואו נראה - -

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז גם האוצר.

יעקב מרגי: בוודאי.

יעקב מרגי: האוצר שותף בכל הדיונים.

יעקב מרגי: אין ספק שאנחנו נמשיך ללוות את זה בוועדה משותפת.

יעקב מרגי: זאת נקודת סיכום נוספת.

<תמיר בן משה: עוד שני דברים: אני חושב שמשרד החינוך קודם כל מחיל את כל הרפורמות ואת כל הסוגיות שהמשרד מחיל בארץ על כל המגזרים.

<תמיר בן משה: אין פה הפרדה של רפורמה שיש רק במגזר כזה או אחר.

<תמיר בן משה: לדוגמה – צמצום תלמידים בכיתות לימוד.

<תמיר בן משה: רפורמה שהכנו אותה בשנת הלימודים האחרונה - -

יעקב מרגי: כל עוד זה קשור בממלכתי.

<תמיר בן משה: - - בממלכתי, והתחלנו ביסודי בכיתות א' השנה, בתשע"ו - חל על כל הרשויות, כולל במגזר הערבי.

<תמיר בן משה: כלומר, אין ספק שהרפורמה הזאת, ככל שתתקדם במהלך השנים, ואתה מכיר אותה מצוין, היא חלה גם במגזר הערבי וכמות התלמידים תצומצם.

<תמיר בן משה: אנחנו מחילים את כל הפתרונות שאנחנו נותנים כמו לתל-אביב וכמו למטולה וראש פינה, גם בכפרים ובישובים - -

יוסף ג'בארין: אתה אומר שאין סיכוי שהיא תיושם בחברה הערבית.

יוסף ג'בארין: אין סיכוי שהיא תיושם.

<תמיר בן משה: היא תיושם על אפכם וחמתכם.

חנין זועבי: אתה צריך להרגיש אחריות.

יעקב מרגי: תרמת את חלקך בקטע הזה.

<תמיר בן משה: - - אני רוצה לומר גם שלגבי חידוש מבנים, אפרופו מה שהעלו כאן על שירותים ועל הפערים ומחסור וחזות בתי הספר: היום, בתי הספר שנבנים במגזר הערבי, היות ואנחנו מאשרים את התכניות האדריכליות, נבנים ברמה הכי גבוהה שקיימת.

<תמיר בן משה: כלומר, ברמה שבע לכל בתי הספר ואף מעבר לזה, בעילבון.

<תמיר בן משה: השנה, רשויות במגזר הערבי קיבלו כתשעה מיליון שקלים מתוך ה-45 מיליון שקלים לחידוש מבנים למגזר הערבי, שזה כמעט 21%,22% מהתקציב שלי, שהוא מועט מאד, לחידוש מבנים בבתי הספר.

<תמיר בן משה: ועוד פעם, תמיד מטופלים, תמיד מקבלים - -

יעקב מרגי: תמיר, יש לי שאלה, לפני שאני מעביר את רשות הדיבור: מאחר וישנה מצוקה, האם אתם בוחנים איפה שיש בתי ספר קיימים, ואין לנו זמינות קרקע אחרת ויש מצוקה, אתם מפתחים, מרחיבים בתי ספר כאלה?

יעקב מרגי: מוסיפים?

<תמיר בן משה: לא הבנתי.

יעקב מרגי: אם בישוב מסוים יש לך מחסור ואין לך זמינות קרקע אבל קיים בית ספר, אתם מבצעים את החלופות האלה?

<תמיר בן משה: בוודאי.

<תמיר בן משה: הרחבה של בית ספר קיים, ברשות סמוכה יוצרים בית ספר אזורי, אנחנו מכירים את הפתרונות.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: מרואן מטירה, נמצא?

יעקב מרגי: באת אחרון, תקבל רשות דיבור ראשון.

יעקב מרגי: לא יודע למה.

יעקב מרגי: יצא לך.

יעקב מרגי: מין אללה, דבר.

יעקב מרגי: יש לך שתי דקות.

<מרואן עבד אלחי: אני מעדיף שסעיד ידבר.

יעקב מרגי: טוב, סעיד מערערה.

<סעיד יונס: אני מערערה, הייתי חבר פורום ארצי לוועדי הורים יישוביים, וחבר פורום ארצי לוועדי הורים ערביים.

יעקב מרגי: ערערה יש גם בצפון וגם בדרום, נכון?

<סעיד יונס: בנגב.

<סעיד יונס: אנחנו ערערה במשולש.

<סעיד יונס: אני הייתי שמח מאד, לאור דבריו של תמיר, להציג את המצגת שערכנו לוועדת החינוך כדי להראות את המצב בדיוק, איך שהוא היום.

<סעיד יונס: לפני שבוע ערך הפורום הארצי לוועדי ההורים הערביים סקר בבתי הספר, בעיקר בנגב ובצפון, ומראים את התפתחות בתי הספר לאור התקציבים המוזרמים לבתי הספר, הרחבה או אי הרחבה.

<סעיד יונס: משרד החינוך ולצערי גם הרשות המקומית, מתחמקים מהמושג הכרה בצורך בהשתקת ההורים קודם, והבאת מבנים יבילים לתוך בתי הספר.

<סעיד יונס: אז הנה, יש לך כיתת לימוד שהופכת להיות כיתת אם.

<סעיד יונס: אין יותר קבוע מהזמני.

<סעיד יונס: אז הזמני - -

יעקב מרגי: מה אתה מציע לעשות בינתיים, במקום היביל?

<סעיד יונס: להרחיב את בית הספר, איך שהוא אמר.

<סעיד יונס: יש בניה, יש שטח, יש תכניות מוכרות עם פרוגרמה.

<סעיד יונס: או שמפסיקים באמצע, בונים שלב א' או שלב ב' ומפסיקים, ולא ממשיכים בשלבים או שלא בונים.

<סעיד יונס: אין הכרה בצורך, ודוחסים לפעמים בבתי הספר, בעיקר בבתי הספר המקיפים, חט"ב ותיכון, 2,200 תלמידים בבית הספר.

<סעיד יונס: זה כמעט חצי יישוב מהנגב.

<סעיד יונס: מכניסים לתוך בית ספר אחד, ותתאר לעצמך, כשיהיו 2,200 תלמידים - -

יעקב מרגי: בצדק אמרת בדברים שלך: ראש הרשות ומשרד החינוך.

<סעיד יונס: נכון.

<סעיד יונס: הייתי רוצה להראות לוועדת החינוך איך לומדים גני ילדים במבנה אסבסט, שהוא אסור על פי חוק.

<סעיד יונס: עד עכשיו, יותר מחמישה גני ילדים ברהט בלבד לומדים במבנה אסבסט ללא חצר.

<סעיד יונס: אפילו השירותים של התלמידים בגני הילדים הם מבנה יביל, והתמונות שהבאנו ממחישות עד היום איך הילדים יכולים להיכנס מהכיתה לשירותים בחצר, שהיא מפותחת עם דשא כנראה רק בחלום.

<סעיד יונס: אנחנו לא ראינו את זה.

יעקב מרגי: תודה.

<סעיד יונס: עוד הערה, ברשותך: מה שסיקרן אותי לדעת, בגלל שהבדואים ומחוז דרום הם הריכוז הכי גבוה במספר התלמידים הערבים – הם נמצאים במחוז דרום, במגזר הבדואי, ואחריו בא מגזר הצפון, ושניהם לא כלולים בתוך נייר העמדה.

<תמיר בן משה: זה מדגמי.

יעקב מרגי: לא נכון, זה לא מדויק.

יעקב מרגי: תקשיב, לגבי המגזר הבדואי - הוועדה תקיים ישיבה מיוחדת.

<זאב גולדבלט: יש כאן שני נציגים, דרך אגב, של המגזר הבדואי.

יעקב מרגי: סליחה, אז אני מודיע שהוועדה תקיים - -

חנין זועבי: - - - אז לא נחלק.

חנין זועבי: חאלס.

יעקב מרגי: - - ועדת החינוך תקיים ישיבה מיוחדת לסוגיית החינוך במגזר הבדואי ברהט.

יעקב מרגי: אנחנו יורדים לרהט ומקיימים שם ישיבה אבל אמרו לכם כבר, עורך המסמך אמר לכם שבטבלאות ובתרשים הראשון הבדואים כלולים.

יעקב מרגי: לא משנה.

יעקב מרגי: אני חולק עליך, - -

יוסף ג'בארין: לא, הוא התכוון לרשימה הזאת.

יעקב מרגי: אוקי, תודה.

<סעיד יונס: אדוני היושב ראש, רק מילה אחרונה – אם כבר יוצאים - -

יעקב מרגי: אתה חכם.

יעקב מרגי: אמרת קודם "הערה", עכשיו "מילה".

<סעיד יונס: לומדים מכם, מה לעשות.

יעקב מרגי: זה אמירה לא דיפלומטית הייתי אומר.

יעקב מרגי: לא משנה.

<סעיד יונס: אנחנו נזמין את ועדת החינוך לעשות סיור במקום שתבחרו, בצפון או בנגב.

יעקב מרגי: אנחנו, לאור העדפת הדרום, ויצא לנו במקרה שאנחנו בכמה נקודות בדרום, החלטנו שלא מוסיפים רק לצפון.

יעקב מרגי: אנחנו לא נקפח את הצפון.

יעקב מרגי: סלמן מלקיה, בבקשה.

<זאב גולדבלט: מי שידבר זה סיף אל סייד כי סלמן מעביר לו את זכות הדיבור, ברשותך.

יעקב מרגי: אתם לא תהיו חברי כנסת בחיים.

<סיף אל סייד: שלום לכולם, בוקר טוב.

<סיף אל סייד: אני סיף אל סייד מישוב בדרום, ישוב שמוכר כבר 15 שנה.

יעקב מרגי: מה זה ישוב?

יעקב מרגי: זו עיר עוד מעט לקיה.

<סיף אל סייד: אפילו יותר.

<סיף אל סייד: זה כמעט 6,000 נפשות.

<סיף אל סייד: קודם כל, בואו נתחיל עם חברי הכנסת הערבים.

<סיף אל סייד: 1.

<סיף אל סייד: אני לא יודע מה התפקיד שלהם כל הזמן.

<סיף אל סייד: אני בן 36, 37.

<סיף אל סייד: אני רוצה לדעת, מכובדי חברי הכנסת הערבים במגזר הבדואי, אני סיימתי תיכון, לא יודע מה זה כפתור חשמל.

<סיף אל סייד: איפה הייתם?

יעקב מרגי: לא הבנתי את השאלה.

יעקב מרגי: סיף, אתה לא פונה אל חברי הכנסת הערבים, תפנה לוועדה.

יעקב מרגי: אני אפשרתי לך אבל בטעות - -

חנין זועבי: אנחנו אשמים.

יעקב מרגי: לא, לא, חנין, תני לי.

<סיף אל סייד: אדוני, אני פונה אליכם.

<סיף אל סייד: אנחנו מאד מאד סובלים בדרום, אף אחד לא מזכיר אותנו.

יעקב מרגי: דבר אתי על בתי ספר.

<סיף אל סייד: אני חבר בפורום, ראש ועד הורים בבית הספר "אלביאן" באל סייד.

<סיף אל סייד: חבר בוועד הורים בתיכון באל סייד.

<סיף אל סייד: יש לי חמישה בנים, שניים בגן.

<סיף אל סייד: הגן אצלנו צריך לשים שלט ולרשום עליו: אתר פסולת דודאים, לא גן.

<סיף אל סייד: באתי למשרד החינוך ולמועצה, והתקציב אצלם והכסף לא יודעים לאן הולך.

<סיף אל סייד: אני חוזר על המילה הזאת.

<סיף אל סייד: משרד החינוך, מדינת ישראל נותנים תקציב.

<סיף אל סייד: - -

<תמיר בן משה: באיזה ישוב?

יעקב מרגי: אל סייד.

<סיף אל סייד: - - אני לא בא לממשלה בטענות.

<סיף אל סייד: קודם כל, איפה הכסף שלנו ולאן הולך ולאן מגיע.

<סיף אל סייד: צריך לבדוק את זה בדיקה מהשורש.

<סיף אל סייד: באל סייד בית ספר שיש בו חמישה בתי ספר: תיכון וארבעה יסודי.

<סיף אל סייד: אני אומר לך, יותר מ-2,500 תלמידים.

<סיף אל סייד: חטיבת ביניים.

<סיף אל סייד: את האמת צריך להגיד – אני גם צריך לדעת להגיד תודה רבה למי שנותן ועוזר.

<סיף אל סייד: אם תמיד נבכה ונגיד שאין אין אין, יפסיקו לתת לנו.

<סיף אל סייד: אני, אישית, קודם כל בונה על משרד החינוך, ואני צריך שתעביר את זה למשרד החינוך.

<סיף אל סייד: אני כבר כמה חודשים מבקש פגישה עם מנכ"לית משרד החינוך ולא מצליח.

<סיף אל סייד: עם עמירה חיים בבאר-שבע ולא מצליח.

<סיף אל סייד: עם ניר שמואל, לא מצליח.

יעקב מרגי: אתה, יו"ר ועד הורים, אני רוצה לעזור לך.

יעקב מרגי: אתה יו"ר ועד הורים באל סייד, מבקש פגישה עם מנהלת המחוז בכתב?

יעקב מרגי: כתבת לה?

<סיף אל סייד: שלחתי באי-מייל.

יעקב מרגי: אתה יכול לשלוח לי את המייל הזה?

<סיף אל סייד: אני אשלח לך את המייל הראשון.

יעקב מרגי: תמשיך.

יעקב מרגי: עזוב מנכ"לית, אני מדבר עם המחוז קודם.

יעקב מרגי: לא עוברים לקומה שלישית לפני שעוברים את הקומה הראשונה, נכון?

<סיף אל סייד: אני רוצה להגיד לך: קודם כל מתחילים בחינוך, שוויון.

<סיף אל סייד: יש חינוך, יש מצב שיש שוויון.

<סיף אל סייד: אם אין חינוך בבית, איך נדבר על שוויון?

<סיף אל סייד: אז נשב בבית, יותר טוב.

<סיף אל סייד: אצלי בבית יש מקרר אצלי בבית, בניתי בית, השקעתי מיליונים, בסדר, יש לי, אין תלונות ברוך השם.

<סיף אל סייד: כשאני נוסע למיתר, הילד שלי שואל אותי, אומר לי: אבא, למה כאן יש בריכת שחיה?

<סיף אל סייד: מגרש כדורגל, תאורה בלילה?

<סיף אל סייד: למה אצלנו בישוב לא מגרש כדורגל, לא בריכת שחיה.

<סיף אל סייד: בלילה, אחרי - -

יעקב מרגי: אתה רוצה תשובה?

יעקב מרגי: ארנונה.

<סיף אל סייד: אני אשלם, תן לי.

<סיף אל סייד: אתה לא נותן לי כלום.

יעקב מרגי: בריכה ומגרש ספורט בונה ראש העיר.

<סיף אל סייד: תשמע, אני אומר לך, למה ניגשתי לזה?

<סיף אל סייד: בגלל החינוך.

<סיף אל סייד: הילד לא יודע מה זה חינוך, אז הוא שואל אותך.

<סיף אל סייד: אז אני לא יודע מה להגיד לו.

<סיף אל סייד: אז אני מחזיר את זה כאילו שאנחנו האשמים.

<סיף אל סייד: אני לא רוצה שהילד יתחיל - -

חנין זועבי: הסתה.

חנין זועבי: אתה לא רוצה להסית ולהגיד את הדבר האמתי.

<סיף אל סייד: כן.

<סיף אל סייד: אני נגד הדברים האלה.

<סיף אל סייד: אני כאילו לוקח את זה עלי, שאני אשם.

<סיף אל סייד: רוצים לחנך, דו-קיום.

<סיף אל סייד: תיכון באל סייד, יש הרשעה מלפני כמה חודשים - זה שמשרד החינוך ידע.

<סיף אל סייד: אני פונה לראש מועצת אל קסום, למזכיר – היום מחר, היום מחר, היום מחר.

<סיף אל סייד: התחלנו בבית ספר ב-1 בספטמבר ולא היו כיסאות.

<סיף אל סייד: התחלנו ב-2 בספטמבר.

<סיף אל סייד: למה?

<סיף אל סייד: דוחים, דוחים, דוחים.

<סיף אל סייד: משאירים את זה לדקה ה-90 ובסוף יש איחור.

<סיף אל סייד: אז אני אומר לו: למה לא מתחילים מעכשיו?

<סיף אל סייד: אין תשובה.

<סיף אל סייד: גנים אין לנו.

<סיף אל סייד: תבוא לגן - -

יעקב מרגי: אתם חלק ממועצה אזורית?

<סיף אל סייד: כן, אל קסום.

יעקב מרגי: איפה זה?

יעקב מרגי: מי ראש המועצה?

<סיף אל סייד: איציק תומר.

<סיף אל סייד: דווקא הוא מנסה לעשות - -

<תמיר בן משה: הוא ראש ועדה ממונה שם.

יעקב מרגי: תמקם לי את זה.

<סיף אל סייד: ליד חורה, צומת שוקת.

<סיף אל סייד: מול חורה.

יעקב מרגי: אז שכן ללקיה.

יעקב מרגי: תודה.

<סיף אל סייד: לא סיימתי.

יעקב מרגי: דיברת יותר מחבר הכנסת המציע.

<סיף אל סייד: - - לעניין של בתי הספר - מעבדות אין.

<סיף אל סייד: מחשבים אין.

<סיף אל סייד: תקציבים צריך לבדוק אותם טוב טוב לאן הולכים.

<סיף אל סייד: אני אומר לך, יש תקציבים, בדרך מתחלקים.

<סיף אל סייד: תבין איך שתבין.

<סיף אל סייד: התקציבים במועצות.

<סיף אל סייד: גם גני חובה, אני אומר לך שיש ילדים עדין בבית.

<סיף אל סייד: יש לנו גנים באל סייד שהתחילו לבנות לפני כמה חודשים.

<סיף אל סייד: אומרים שאין כסף.

<סיף אל סייד: יש כסף.

<סיף אל סייד: הממשלה נותנת כסף.

<סיף אל סייד: הכסף הולך בדרך.

<סיף אל סייד: נותנים סולר והסעות למועצת אל קסום בשנה 180,000,000 שקל.

<סיף אל סייד: ה-180,000,000 תן לי אותם, אני אעשה את אל סייד וכמה ששווים מזהב.

<סיף אל סייד: תן לי אותם.

<סיף אל סייד: תודה רבה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: כדאי לך לפרוש בשיא.

יעקב מרגי: נציגת האוצר ומיד אחרי זה, השלטון המקומי.

<נועה היימן: אני רכזת חינוך באגף תקציבים.

<נועה היימן: אני רוצה להתייחס בדברים שלי לשני דברים: 1.

<נועה היימן: נושא כיתות הלימוד והנושא השני הוא תקצוב באופן כללי או פערי תקצוב באופן כללי של המגזר הערבי.

<נועה היימן: לעניין בינוי כיתות הלימוד – כמו שנאמר פה כבר על ידי קודמי, אכן יש בעיית קרקעות ותכנון מאד גדולה.

<נועה היימן: בסיור שערכנו לפני בערך כשנה עם הממונה על התקציבים, פגשנו הרבה מאד ראשי רשויות.

<נועה היימן: הם כולם העלו את סיפור הבינוי, וכשנכנסנו יותר לעומק, על מה בדיוק היתה הבעיה, כמעט כל פעם התשובה היתה בסופו של דבר קרקע ותכנון.

<נועה היימן: לכן, הוקם צוות על ידי צוות מקביל אלי, אז אני יודעת לתאר אותו רק בכלליות, ובאמת שווה בדיון המשותף אולי שייערך עם ועדת הפנים, שיגיע גם הרכז המקביל לי, שריכז את הוועדה - -

יעקב מרגי: את תדאגי שהוא יגיע.

<נועה היימן: אני אדאג שהוא יגיע.

<נועה היימן: אני אגיד קצת מה היה בצוות, אני חושבת שגם חלקכם מכירים אותו.

<נועה היימן: צוות 120 הימים, שהוקם מתוקף החלטת ממשלה בראשות הממונה על התקציבים ובהשתתפות כלל משרדי הממשלה הרלוונטיים וארגוני מגזר שלישי מהמגזר הערבי.

<נועה היימן: הצוות ניתח גם את הסיבות למחסור ביחידות דיור במגזר הערבי, במקטעי התכנון, הפיתוח והשיווק, והוא גיבש החלטות שאומצו בהחלטת ממשלה באוגוסט האחרון, בתכנית הכלכלית.

<נועה היימן: חלק מההמלצות האלה גם הגיעו בחקיקה בחוק ההסדרים האחרון ועברו בשבוע שעבר.

<נועה היימן: בין ההמלצות שעברו שם זה תקצוב תכנון ופיתוח ושיווק לשכונות בסטנדרט גבוה.

<נועה היימן: בנייה רוויה בישובים ערבי, תיקון תמ"א 35, על מנת להגדיל שטחי פיתוח בישובים ערבים.

<נועה היימן: הקמת ועדת גבולות בכל מחוז, במטרה להאיץ את הגדלת שטחן של הרשויות המקומיות הערביות - -

יעקב מרגי: כמה ימים עברו מאז שהוקם?

עבד אל חכים חאג' יחיא: לא כולם מאמצים אותם ולא כולם מיישמים אותם.

<נועה היימן: אני מתארת מה נעשה על ידי הממשלה.

<נועה היימן: הוקם צוות.

<נועה היימן: המלצות הצוות עוגנו בהחלטת הממשלה.

<נועה היימן: כמובן שכמו כל דבר, הכל ייבחן ביישום.

<נועה היימן: הצוות הזה לא יהיה שווה שום דבר אם המלצותיו לא ייושמו אבל אנחנו בהחלט מנסים לקדם את ההמלצות האלה כי אנחנו מאד מעוניינים לפתור את הבעיה הזאת.

<נועה היימן: אז זה לגבי סיפור הפיתוח והקרקע.

<נועה היימן: אנחנו מודעים לבעיות ואנחנו מנסים לפתור אותם.

<נועה היימן: ההמלצות הובנו ונקווה שהם ייושמו עכשיו.

<נועה היימן: אז זה לגבי הכיתות.

<נועה היימן: מהנתונים שאני רואה פה, במחקר - -

יוסף ג'בארין: ההמלצות לא מתייחסות לבתי הספר ומוסדות חינוך.

<נועה היימן: הן לא מתייחסות באופן ספציפי למוסדות חינוך.

<נועה היימן: הן מתייחסות באופן כללי לפערי הקרקע והתכנון שנגזרים אחד מהשני, כמו שתמיר הסביר.

<נועה היימן: הבעיה היום היא – המחסום הוא לא חסם תקציבי.

<נועה היימן: החסם הוא חסם תכנוני.

<נועה היימן: ולכן, כדי לפתור את בעיית פערי כיתות הלימוד שאנחנו מודעים אליה, הדבר הראשון שצריך כדי לפתור את החסם הזה זה לפתור את בעיות התכנון.

<נועה היימן: לפתור את בעיית הקרקעות.

<נועה היימן: אני לא אומרת את זה כדי להתחמק מאחריות.

<נועה היימן: אנחנו לחלוטין מודעים לאחריות שלנו, גם בתוך עולם של תכנון ושיווק - -

יעקב מרגי: בואי אני אומר לך בכנות – כרגע הבעיה תקציבית, כפי שזה היה ברור ועולה.

יעקב מרגי: אני מאמין שברגע שיפתור – יכול להיות שיצופו בהמשך בעיות תקציביות אבל כרגע זו לא הבעיה.

יעקב מרגי: השאלה היא כזאת, יש לי שאלה, בישובים שלא מוכרים, בישובים הבדואים הלא מוכרים בפזורה הבדואית: איך הקמתם בתי ספר?

<תמיר בן משה: דרך המועצה.

<תמיר בן משה: איך אנחנו מכירים?

<תמיר בן משה: היות והקרקע לא בבעלות של אף אחד וגם לא של המועצה, כל הפתרונות שם, בגנים, כי בתי הספר הם אזוריים, הם על בסיס יבילים.

<תמיר בן משה: כלומר, הדרישה מגיעה אלי, בסופו של דבר, וחשוב שנבין כולם, דרך המועצה האזורית.

יעקב מרגי: ברור.

יעקב מרגי: שם אתה לא מבקש היתר בנייה.

<תמיר בן משה: לא, במבנה שאינו קבע, אין צורך במסמכי - -

יעקב מרגי: אם ראש רשות ג'סר א-זרקא בסדר?

יעקב מרגי: אומר לך: תשמע, אני כרגע לא מחכה לצוות 120 הימים, לא לתכנית מתאר, לא כלום.

יעקב מרגי: כרגע יש לי צורך, אני שם במגרש, יש לי מגרש שלא מיועד לבתי ספר, אני יכול לשים בו עכשיו בית ספר יביל.

יעקב מרגי: אתה תשתף אתו פעולה?

<תמיר בן משה: קודם כל אנחנו בודקים את הצורך.

<תמיר בן משה: במידה והוכר הצורך, בוודאי.

יעקב מרגי: תתמקד.

יעקב מרגי: אנחנו אחרי ההכרה בצורך.

יעקב מרגי: אני, ראש הרשות, באתי, בעל הבית השתגע.

<תמיר בן משה: אנחנו נלך ברשות כזאת לתכנית של בינוי קבע.

<תמיר בן משה: חבל לזרוק - -

יעקב מרגי: אין לו שטח שהוא יכול עכשיו ללכת לבינוי.

<תמיר בן משה: אין לנו בעיה, אנחנו עושים את זה.

יעקב מרגי: היתה חשובה לי גם ההבהרה הזאת.

יעקב מרגי: סיימת?

<נועה היימן: שני דברים קצרים נוספים: מהנתונים שעולים מהמחקר של ה-מ.מ.מ.

<נועה היימן: באמת אנחנו רואים הבדל בין תכנית החומש הקודמת לתכנית החומש הזאת.

<נועה היימן: אני חושבת שבהחלט יש מקום לבחון לקראת בניית תכנית החומש ב-2017, שהדיונים האלה אמורים להתחיל בקרוב, את הסיבות לפערים בין שתי תכניות החומש, ואנחנו בהחלט נבדוק האם שריון, כחלק מחומש, משיג או לא משיג את מטרותיו.

<נועה היימן: נבחן מה הסיבות לשינויים.

<נועה היימן: יכול להיות שהסיבה זה התדלדלות עתודות קרקע שמובילה לזה ולא שריון אבל אנחנו נשקול את הנושא ונראה אם יש מקום לשריין.

<נועה היימן: זה דבר אחרון לגבי הפיתוח.

<נועה היימן: - -

יוסף ג'בארין: תמיר דיבר על 10%, זה פשוט נתון מדהים.

יוסף ג'בארין: גם אם יהיה תקציב, יהיה אפשר ליישם רק 10%.

יוסף ג'בארין: זה מבוי סתום בעצם.

<נועה היימן: אני יודעת.

<נועה היימן: הפתרון - -

יעקב מרגי: אנחנו נעשה ישיבה מורחבת.

<נועה היימן: הפתרון למסה ולפער זה בעיות קרקע ותכנון.

<נועה היימן: לחלוטין.

חנין זועבי: נועה, בגלל זה גם תכנית החומש הקודמת לא צמצמה פערים.

<נועה היימן: נכון.

<אסף וויינינגר: היא גם לא יושמה בהתאם.

<נועה היימן: דבר נוסף קטן לגבי פערים בתקצוב באופן כללי: זה לא סוד שיש פערים בתקצוב בין המגזר היהודי למגזר הערבי בחינוך ובכלל.

<נועה היימן: כפי שחברי הכנסת יודעים, מכיוון שאנחנו יושבים אתם על זה לא אחת, ונציגי השלטון המקומי בוועדה שאנחנו הקמנו יחד עם הרשות לפיתוח כלכלי בראשותו של איימן סיף, אנחנו פועלים היום כדי לצמצם את פערי הצמצום בכלל ערוצי ההקצאה.

<נועה היימן: זה נכון לפיתוח ונכון לשעות לימוד.

<נועה היימן: זה נכון לחינוך בלתי פורמאלי, זה נכון להשקעה בעובדי הוראה על מנת לצמצם גם את פערי התקצוב וגם את הפערים - -

יעקב מרגי: אני שמח לשמוע את זה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: השלטון המקומי, תעביר את המסר גם הלאה - -

יוסף ג'בארין: אבל מה משרד האוצר מציע כדי לטפל בבעיה?

יעקב מרגי: היא אמרה.

יוסף ג'בארין: בגלל המסקנות של דוח 120.

יוסף ג'בארין: מה את לומדת?

<נועה היימן: אני לא מומחית לענייני תכנון וקרקע, אני אחראית על - - - ויש אנשים מקבילים אלי שמתעסקים בנושא הזה.

<נועה היימן: אני מציעה, כפי שהוצע פה, שיתקיים דיון יחד עם ועדת הפנים ויחד אתם כדי לדבר על המלצות 120 הימים ומה הן יכולות להשיג.

<נועה היימן: אמרתי שההמלצות אומצו, השאלה זה היישום.

<נועה היימן: ונבחן בחודש הבא לעשות את השריון, לראות אם זה אכן תורם ועובד.

יעקב מרגי: תציג את עצמך.

<חיאם קעאדן: אני ממרכז השלטון המקומי, סמנכ"ל החברה הערבית.

יעקב מרגי: היה ראוי שיבוא לפה, יש לכם יו"ר ועדת חינוך במרכז השלטון המקומי.

יעקב מרגי: נכון?

יעקב מרגי: איך קוראים לו? יורם אלוני.

<נועה היימן: יש את מיכל מנקס, שהיא ממרכז השלטון המקומי ואת גבי קמינסקי.

יעקב מרגי: לא, אני יודע מה שאני אומר.

יעקב מרגי: מאחר ואין לי ביטחון עצמי מופרז, אני חושב עשרים פעם לפני שאני אומר משהו.

יעקב מרגי: ראוי לא שיבואו לפה כשאני לא צריך אותם, בדיונים של לוקסוס, אני לא צריך אותם.

יעקב מרגי: תעביר להם את המסר.

יעקב מרגי: בכל מקרה, אנחנו מתכבדים בנוכחותך.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני.

<חיאם קעאדן: תודה רבה.

<חיאם קעאדן: קודם כל, - -

יעקב מרגי: על טאבלטים הם יודעים לבוא לפה.

יעקב מרגי: על לוקסוסים.

<חיאם קעאדן: אי אפשר להתכחש לעבודה שמ-2007, כולם רואים שיש מדיניות חדשה בבנייה במגזר הערבי.

<חיאם קעאדן: אחרי טכטנברג, יש התקדמות בקצב הבניה, יש צמצום בפערים, נבנו כיתות לימוד אם זה בזמנו של צרפתי, מי שהחליף אותו בתקציב וגם בזמנו של אדון תמיר אבל בכל זאת, הפער עדין עצום.

<חיאם קעאדן: במסמך שהוצג לפני אני רואה שרשום מחסור של 1,244.

<חיאם קעאדן: לדעתי האישית, זה הרבה יותר ממה שרשום כאן.

<חיאם קעאדן: - -

<אסף וויינינגר: לפחות.

<חיאם קעאדן: - - הכל על סמך כמה תלמידים בכל כיתה חישבתם?

<אסף וויינינגר: זה לא חושב על פי מספר תלמידים בכל כיתה.

<אסף וויינינגר: זה חושב על פי ההכרה בצורך של משרד החינוך.

יעקב מרגי: על פי הכרה בצורך.

<חיאם קעאדן: אני עשיתי בדיקה בשנה שעברה והגעתי ל-2,500 כיתות לימוד.

יעקב מרגי: לפי כמה תלמידים בכיתה?

יעקב מרגי: אני מחזיר לך את השאלה.

<חיאם קעאדן: 32 תלמידים.

יעקב מרגי: אתה יודע שמשרד החינוך התווכח אתנו פה, בוועדה.

<חיאם קעאדן: 40 תלמידים בכיתה היום לא יכולים ללמוד.

<חיאם קעאדן: זה לא כיתת לימוד.

יעקב מרגי: מסכים אתך.

<חיאם קעאדן: לא ניכנס לזה עכשיו.

<חיאם קעאדן: הייתי מבקש מתמיר - אני מסתובב הרבה ברשויות הערביות ואני שומע כל הזמן את הבעיה של מחסור בקרקע.

<חיאם קעאדן: את האמת, אני שומע את זה בכמה רשויות אבל היא עדין לא בעיה גורפת, ובהרבה יישובים אפשר להתקדם בבנייה.

<תמיר בן משה: אמרתי, 200 יחידות מתוך ה-2,000 בהכרת הצורך.

<תמיר בן משה: לא אמרתי שאין.

יעקב מרגי: 200 מתוך 2,000.

יעקב מרגי: 10%.

<תמיר בן משה: אם תשאל אותי מה הפער בתכל'ס, זה היום הפער.

<תמיר בן משה: תבדוק את הפער במגזר היהודי, מתוך 5,000, אפשר לקדם אלפיים ומשהו.

<תמיר בן משה: אז מה?

<תמיר בן משה: אני מתקצב אותם?

<חיאם קעאדן: אני התחלתי את דבריי, ואני אומר לך שמ-2007 ועד היום יש התקדמות אבל לפני זה, אני אומר לך 15 שנים, אני הייתי עד 2010 מנכ"ל – עד 2006 בית ספר אחד לא בנינו, גן לא בנינו למשך 10 שנים.

<תמיר בן משה: יש שינוי.

<חיאם קעאדן: - - היו הרבה הפגנות, הרבה דרישות, לא שתקנו, לא ישבנו בשקט, אבל מזה לא יצא כלום.

<חיאם קעאדן: אני אומר: אני מודה שיש, אני אומר תודה רבה, אני אומר שצריך להמשיך.

<חיאם קעאדן: עכשיו, על התקופה הזאת של השתיקה, של הקיפאון – יש תשלום יתר עכשיו.

<חיאם קעאדן: יהיו הוצאות כפולות עכשיו כי הרבה שנים לא עשו כלום.

<חיאם קעאדן: הרבה שנים לא נבנו כיתות לימוד, הרבה שנים לא נבנו בתי ספר חדשים.

<חיאם קעאדן: אז זה אחד הדברים.

<חיאם קעאדן: לגבי הבעיות במגזר הבדואי – הבעיות במגזר הבדואי הרבה יותר קשות וחמורות, אם זה בבדואים בצפון וגם באזורים בבתי ספר בדרום, שיש גם שם בעיות מאד חמורות, שגם ראיתי מקרוב.

<חיאם קעאדן: בזרזיר ובכל מיני ישובים, יש בתי ספר מאד ישנים שכל בן אדם שרואה אותם היה אומר ישירות שצריך להרוס אותם כבר ואי אפשר להתקדם.

<חיאם קעאדן: אני שוב מודה למר תמיר וכל הצוות שלך.

<חיאם קעאדן: אני מקווה שבשנים הבאות, באמת תתייחסו ותשקיעו יותר מאמצים על מנת לצמצם את הפערים האלה.

<חיאם קעאדן: תודה רבה.

יעקב מרגי: מוחמד מג'סר א-זרקא.

<מוחמד גורבאן: שלום לכם, אני יושב ראש ועד הורים יישובי בג'סר כבר שמונה שנים.

<מוחמד גורבאן: אנחנו, מגיע לנו תקציבים אבל בדיוק לא התקציבים.

<מוחמד גורבאן: מגיע לנו קצת.

<מוחמד גורבאן: יש לנו בעיה, שאני שלחתי מכתבים למשרד החינוך בחיפה, לשר בזמנו, יש לנו בעיה.

<מוחמד גורבאן: התקציב מגיע.

<מוחמד גורבאן: לאן מגיע?

<מוחמד גורבאן: לא יודעים.

<מוחמד גורבאן: לשיפוץ - -

יעקב מרגי: תקשיב מוחמד, אני רוצה לעזור לך.

יעקב מרגי: כשאתה אומר "התקציב מגיע", אתה לא אומר כלום.

יעקב מרגי: אני אגיד לך למה?

יעקב מרגי: לאיזה תקציב אתה מתכוון?

<מוחמד גורבאן: התקציב לשיפוצי קיץ.

<תמיר בן משה: אתה יודע כמה תקצבנו את ג'סר?

<מוחמד גורבאן: אני יודע טוב מאד.

<מוחמד גורבאן: הגיע מיליון שקל.

יעקב מרגי: כמה בוצע?

<מוחמד גורבאן: בוצע אולי ב-180,000 שקל, לא יותר.

<תמיר בן משה: 20%.

יעקב מרגי: ואתם מעבירים על סמך ביצוע?

<תמיר בן משה: ההרשאה היא הרשאה לצאת להתקשרות.

<תמיר בן משה: תשלום הוא על מה שמביאים לנו חשבונות.

יעקב מרגי: אתם בודקים חשבונות?

<תמיר בן משה: בוודאי, יש מהנדסים.

<תמיר בן משה: רק על סמך זה משלמים את הכסף.

יעקב מרגי: שאלתי קודם אם אתם בודקים, אמרת שכן.

יעקב מרגי: עכשיו אני שואל אם אתם יודעים לבדוק.

יעקב מרגי: ירדת לסוף דעתי?

<תמיר בן משה: כן וכן.

יעקב מרגי: אז אל תפחד.

<מוחמד גורבאן: אני מפחד.

<חיאם קעאדן: הבדיקה נעשית דרך חברה חיצונית, קבלן של משרד החינוך שהוא היום בפגרה.

<מוחמד גורבאן: אני עוד לא סיימתי: אני מפחד.

<מוחמד גורבאן: למה אני מפחד?

<מוחמד גורבאן: שמונה שנים כבר אנחנו באותו - - - אין התקדמות.

<מוחמד גורבאן: בעיית חשמל, דלתות, שירותים.

<מוחמד גורבאן: הכל בטיחות אפס.

<מוחמד גורבאן: שלחנו מכתבים למשרד החינוך, למי לא שלחנו?

<מוחמד גורבאן: כלום.

<מוחמד גורבאן: רק תשובה: אנחנו העברנו כסף.

<מוחמד גורבאן: אתם בודקים איפה הכסף הולך?

<מוחמד גורבאן: אף אחד לא בודק.

יעקב מרגי: סליחה, תמיר, כמה תוקצבה ג'סר א-זרקא לשיפוצי קיץ, למרות שזה לא הנושא עכשיו?

<תמיר בן משה: על ידי היא תוקצבה ב-600,000 שקל למקיף, שהסמל מוסד שלו 348201, זה המקיף, על ידי 600,000 שקל על ידי ועל ידי אגף תקציבים.

<תמיר בן משה: עוד סדר גודל של מאה ומשהו - -

יעקב מרגי: 800 בערך.

יעקב מרגי: וכמה בוצע בפועל?

<תמיר בן משה: אני לא יודע.

יעקב מרגי: לך לא הוגש, למשרד?

יעקב מרגי: אין לך אינדיקציה?

<מוחמד גורבאן: יש לי כל ההוכחות.

<מוחמד גורבאן: 180,000 שקל.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בסדר, זה באוויר.

<מוחמד גורבאן: לא, איזה באוויר?

יעקב מרגי: בסדר, אמרת.

יעקב מרגי: מבחינתי זה באוויר.

<מוחמד גורבאן: אני הגעתי לכאן בשביל להגיד שיטפלו בזה.

<מוחמד גורבאן: שמונה שנים כבר אנחנו סובלים.

<מוחמד גורבאן: הכסף מגיע.

<מוחמד גורבאן: לאן הוא הולך?

<מוחמד גורבאן: אלוהים רק יודע.

יעקב מרגי: אמרת, ותאמין לי, כשאמרתי "באוויר", אני יודע מה אני אומר.

<מוחמד גורבאן: - - ואני סומך גם על - -

יעקב מרגי: זו פחות או יותר הזעקה שיצאה מאל סייד.

יעקב מרגי: תקשיבו, אני רוצה להגיד לכם: שלא יצא, חס ושלום, איזה רושם - להבא אל תוותר בחיים שלך.

יעקב מרגי: אתה יותר מבוגר ממני נראה.

יעקב מרגי: בחיים על תוותר על רשות דיבור.

יעקב מרגי: נתנו לך?

יעקב מרגי: בצבא למדו אותנו: נותנים לך – תיקח, מרביצים לך – תברח.

יעקב מרגי: עכשיו תחכה.

יעקב מרגי: תנו לי רגע.

יעקב מרגי: התחושה הזאת, שלא יצא רושם חס ושלום שרק במגזר, איזה תדמית על המגזר הערבי או הבדואי – הולך קטע שנרמז שחיתות או שיש חורים בצינור.

יעקב מרגי: עזבו, זה תחושה של כל אזרח מול העירייה שלו קודם כל.

יעקב מרגי: מי יותר, מי פחות, ויש כאלה שיש להם גם ידע מעבר לתחושה.

יעקב מרגי: אבל זאת תחושה שכמעט הולכת, עוברת בין כל האזרחים מול ראשי הרשויות שלהם.

יעקב מרגי: מטבע הדברים, כשהישוב קטן, כולם מריחים אותו דבר, כולם שומעים אותו דבר, בסך הכל זאת תחושה.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להטיל דופי באף אחד אבל אין ספק שהטענות שלכם, צריכים לבדוק אותם ואנשים שיושבים פה שומעים, ואני גם אתייחס לזה בדברי הסיכום, ואני הייתי רוצה לדעת באמת ממשרד החינוך - -

<קריאה: אני רוצה - -

יעקב מרגי: רגע, אני אתן לך.

יעקב מרגי: מאחר ואתה לא תעמוד בהבטחה שלך למילה, אני אתן לך כמה משפטים.

יעקב מרגי: אני הייתי רוצה לשמוע, ואני לא יודע אם זה הפורום שיכול לתת לי – אני חסיד של הרגולציה.

יעקב מרגי: לא הרגולציה שהורגת מרחוב סלאח א-דין בירושלים.

יעקב מרגי: רגולציה שבודקת באמת – נתת תקציב?

יעקב מרגי: בדוק ביצוע, דחוף ביצוע.

יעקב מרגי: רגולציה זה לא רק ברקס, קונטרול.

יעקב מרגי: רגולציה זה דחוף.

יעקב מרגי: לא ביצעת?

יעקב מרגי: נתתי לך, לא ביצעת?

יעקב מרגי: כשתבקש משהו אחר גם לא תקבל ממני.

יעקב מרגי: ככה אני נהגתי כשר.

יעקב מרגי: כשהייתי עושה מבחני תמיכה, הייתי מכניס ביצוע, רמת ביצוע של סעיפים אחרים.

יעקב מרגי: לא ביצעת טוב פה, לא תקבל פה.

יעקב מרגי: שיהיה אינסנטיב לראש הרשות לא רק מה שהוא רוצה.

יעקב מרגי: וזה נכון, בגלל זה יש כשל בבניית מעונות.

יעקב מרגי: המדינה רוצה לתקצב ולא בונים כי זה לא מעניין אותו.

יעקב מרגי: יותר מעניין אותו עכשיו מה שבוער לו, לא יודע איפה.

יעקב מרגי: וזה רגולציה.

יעקב מרגי: רגולציה לא רק באה לחנוק.

יעקב מרגי: רגולציה צריך לפקח, לדחוף, לדחוף תהליכים כי אם אני שר, קבעתי מדיניות וחילקתי על סמך זה את תקציב המשרד, ובסוף אני לא מיישם אותו – אני נכשלתי.

יעקב מרגי: זה שבקצה ראש הרשות לא יישם – אני נכשלתי, הרגולטור.

יעקב מרגי: לצערי הרב, לא כל משרדי הממשלה רואים את הדברים כך.

יעקב מרגי: והייתי רוצה באמת לראות כמה גודל האגף הזה שמטפל באוכלוסייה הערבית, הם רק 20% מהחברה הישראלית.

יעקב מרגי: הייתי רוצה לדעת במשרד החינוך כמה פונקציות לא מבני העדה, מבני המגזר אני מתכוון.

יעקב מרגי: כמה פונקציות מטפלות בקטע הזה של לפקח שתהליכים זורמים לתוך המגזר הערבי.

יעקב מרגי: בבקשה, תמיר.

<תמיר בן משה: קודם כל, בגלל ההכרה בפער הזה של הבקרה, הוקם מנהל רישוי בקרה ואכיפה, שיש בו אגף שלם שהתכלית שלו לרכז את כל תהליכי הבקרות שהמשרד מבצע.

<תמיר בן משה: מנהל חדש, אני בטוח שאתה מכיר אותו, שנה עם גור, מנהל המנהל, ואני בטוח שזה חלק מסוגיה שהמשרד מכיר בפער, ובשביל זה הוקם וירכז אליו את תהליכי הבקרה.

<תמיר בן משה: אצלי, במנהל הפיתוח, היתה המנכ"לית והצגתי לה מבנה של תחום חדש, תחום בקרה, ואנחנו הולכים לחזק את הבקרה בדיוק על הקטע הזה של הביצועים בפועל, שנראה שסוגיה כזאת לא תקרה בעתיד.

יעקב מרגי: אני אומר לכם, וסליחה שאני מביא דוגמאות ממני: אני, במשרדי, בארבע שנים 2009-2013, נוצל כל תקציב פיתוח וההיפך.

יעקב מרגי: הרפרנטים שלי באגף תקציבים נדרשו אצלי לישיבות עבודה פעמיים, שלוש במהלך השנה להגדלת תקציב הפיתוח.

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: כי דחפתי.

יעקב מרגי: אם אני מאמין במשהו, אתה לא מאמין – אל תתקצב.

יעקב מרגי: האמנת, תקצבת – תוודא ביצוע.

יעקב מרגי: ואני אתן, סליחה על הדימוי, אתן פטיש, מכות קצת לראש הרשות.

<קריאה: זה הדבר העיקרי, אדוני.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תסיים מוחמד.

<מוחמד גורבאן: פה חבר'ה דיברו על הכיתות.

<מוחמד גורבאן: לצערי ג'סר א-זרקא שנים מבקשים.

<מוחמד גורבאן: יש לנו כיתות בתוך מקלט.

<מוחמד גורבאן: מקלט שלוש על שלוש, יש בו 36 ילד.

<מוחמד גורבאן: אין מיזוג, אין כלום.

<מוחמד גורבאן: אנחנו - -

יעקב מרגי: אוקי.

יעקב מרגי: אפילו בעמידה לא נכנסים, עשיתי חשבון מיד.

<מוחמד גורבאן: זה הבעיה, זה המצוקה.

יוסף ג'בארין: בטבלה הזאת כתוב רק תשעה שהותרו.

יוסף ג'בארין: זה מה שאני אומר, שזה לא משקף.

יעקב מרגי: תודה מוחמד.

יעקב מרגי: עבד אל חכים, בקצרה.

יעקב מרגי: סיבוב שני.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בקצרה: קודם כל, העניין של מחסור בקרקע – בא נגיד שיש שתי אפשרויות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: האפשרות הראשונה זה לבוא, ליזום תכניות מפורטות נקודתיות למגרש שבונים עליו, והיוזמה תהיה גם משרד החינוך וגם הרשות המקומית כי אם אתם נמצאים שם, זה יכול להתקדם יותר בוועדות המחוזיות כדי לאשר אותו כי זה שינוי ייעוד.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה אחד.

<תמיר בן משה: אנחנו נמצאים בוועדות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתה נמצא אבל אתה לא יוזם את התכנית.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אם אתה תהיה שותף לרשות ביוזמת התכנית, אתה תקדם אותה יותר מהר.

יעקב מרגי: עבד אל חכים, זה ההמלצות שלך, שיהיו בישיבה המשותפת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז אני אדבר על העניין של רכישת קרקע – יש נושא שדיברת על הכסף, לאיפה הוא הולך.

עבד אל חכים חאג' יחיא: חשוב שתשמע: היום יש ניהול עצמי בבתי ספר יסודיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הכסף ליום יום שלהם הולך למנהל לקופה של בית הספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני פניתי לשר החינוך והוא בכיוון של להעביר את זה גם לחטיבות הביניים ותיכוניים, רובם לפי רשויות ניהול.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אז זה גם יהיה ניהול עצמי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה דווקא בכיוון הנכון.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הענין של הבטיחות בבתי הספר – לא לסמוך על אנשים של הרשות המקומית ואגיד לך למה: כי הם יגיעו ליום האחרון לפני פתיחת שנת הלימודים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: ראש רשות לא ירצה שלא יפתחו את בית הספר אז לוחצים על זה ולוחצים על זה, הוא חותם ופותחים את בית הספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אתם צריכים להגיע למצב לפחות שבועיים לפני פתיחת שנת הלימודים, שהאנשים שלכם בודקים את הליקויים בבטיחות ומאשרים אותם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: בבקשה אדוני.

<חוסאם דיאב: אני מפקח על הוראת המדעים בחטיבה העליונה במגזר הערבי, וממונה על קידום הישגים לימודיים.

<חוסאם דיאב: נתבקשתי, כמו שאמרתי, להחליף את עבדאללה בדיון של היום, ואני מאד שמח על קיום הדיון כי זה מציב את הנושא הכאוב על סדר היום, ואני מאד שמח ששלושת חברי הכנסת המכובדים ותמיר ציינו את החסר המרכזי, שזה בעיות הקרקע.

<חוסאם דיאב: אני מאד מקווה שהוועדה שהוצעה כאן אכן תתמודד עם החסם הזה ותמצא את הפתרון, ואז נוכל להתגבר כי תמיר ונועה ציינו שהתקציבים קיימים אבל החסם זה הקרקע.

<חוסאם דיאב: דוקטור ג'בארין פנה לגבי הפדגוגיה - זה לא סוד שמשרד החינוך דוגל בקידום חינוכי מיטבי, ואחד מהסטנדרטים לקידום חינוכי מיטבי זה המוגנות של התלמיד.

<חוסאם דיאב: ברגע שבית הספר מטופח, טוב, חדש, יש בו חצר – כל הנושא - -

יעקב מרגי: אווירה בית ספרית טובה יותר.

<חוסאם דיאב: - - אז השייכות של התלמיד לבית הספר עולה, האלימות יורדת ולכן, החלום שלי שאנחנו נגיע למצב הזה שבתי הספר של החברה הערבית יהיו - -

יעקב מרגי: אני הגעתי למסקנה לפני שנתיים: להפסיק לחלום, דוחף לעשות.

יעקב מרגי: זה מה שאנחנו עושים.

יעקב מרגי: מרואן מטירה.

<מרואן עבד אלחי: שלום לכולם.

<מרואן עבד אלחי: קודם כל, אני מתנצל שדחיתי את עצמי.

יעקב מרגי: הכל בהומור, חשוב להיות נדיב.

יעקב מרגי: כל הכבוד.

<מרואן עבד אלחי: דבר ראשון, ההצעה שהצעתם להקים ועדה – אני מבקש שתהיה ועדת ביקורת גם על הרשויות המקומיות.

יעקב מרגי: אנחנו לא מקימים ועדה.

יעקב מרגי: אנחנו נכנס ועדה משותפת של ועדת החינוך וועדת הפנים.

יעקב מרגי: אני אפנה ליו"ר ועדת הפנים לקיים דיון משותף כדי להביא את כל גורמי התכנון וגורמים שנוגעים לכל מה שקשור בזמינות קרקע.

<מרואן עבד אלחי: יפה.

<מרואן עבד אלחי: אני גם רוצה להוסיף פה על המצב הבטיחותי של בתי הספר במגזר הערבי, שמהווה הרבה סכנה לתלמידים בהרבה בתי ספר.

<מרואן עבד אלחי: למשל, בטירה יש 14 בתי ספר, ובחמישה שישה בתי ספר יש סכנה גדולה לתלמידים.

<מרואן עבד אלחי: ביקשתי ממשרד החינוך, בישיבה עם המנכ"לית, שיעשו ביקורת למבקרים שלהם, למפקחים שלהם.

<מרואן עבד אלחי: בסוף, בהתחלת השנה בא מפקח, חותם ונותן לך את אישור הבטיחות, שיפתחו את בית הספר.

<מרואן עבד אלחי: המנהלים מפחדים, רוצים לעשות כמו – לא לפתוח, מפחדים מהעירייה, זה מזה ובסוף, - -

יעקב מרגי: אתה יודע שאלוף העולם באגרוף פוחד מג'וק?

יעקב מרגי: למה?

יעקב מרגי: הוא פוחד מאשתו, ואשתו פוחדת מג'וק.

יעקב מרגי: זה מנהל בית הספר - -

<מרואן עבד אלחי: זה לא נגמר.

<מרואן עבד אלחי: זה דבר ראשון שאנחנו מבקשים, שתהיה ביקורת על העניין הזה באמת.

<מרואן עבד אלחי: דבר שני - אולמות ספורט.

<מרואן עבד אלחי: חסר לנו ממש במגזר הערבי.

<מרואן עבד אלחי: אנחנו מאד צריכים את זה.

<מרואן עבד אלחי: דבר שלישי והכי חשוב בשבילי זה מועדונים או מועדוניות או לפתוח את בתי הספר אחרי הצהריים לתלמידים, למנוע אלימות.

<מרואן עבד אלחי: אני מדבר על דברים תרבותיים.

<מרואן עבד אלחי: זה ממש - -

יעקב מרגי: את זה משרד החינוך מאפשר, של אחר הצהריים.

<מרואן עבד אלחי: במגזר כמעט אחוז אחד יש לך.

<מרואן עבד אלחי: בכל עיר גדולה אולי יש לך מתנ"ס מקסימום.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דב חנין, ובזה אנחנו מסיימים וקוראים את הסיכום, ומקדמים בברכה את חבר הכנסת איציק שמולי, שבוודאי בא מדיון חשוב.

דב חנין: תודה לך, אדוני היושב ראש.

דב חנין: אני מאד מברך על הגישה המעשית שלך בדיון הזה, ואני רוצה להציע שתשלב בסיכום כמה היבטים שאולי יכולים לחדד את הגישה המעשית הזאת.

דב חנין: אני מבין שבגדול אנחנו מדברים על שילוב של שתי בעיות - -

יעקב מרגי: ראיתם ועדה שבסיום יש לה כבר סיכום מודפס תוך כדי?

דב חנין: כל הכבוד.

דב חנין: יש לנו שתי בעיות גדולות, אדוני היושב ראש, בעיה של תקציבים ובעיה של קרקעות.

דב חנין: כדי שאנחנו נבין איפה הדברים עומדים או אותה ועדה משותפת שאדוני מציע, ואני בהחלט בעד להקים אותה, חייבת להיות מוגדרת איזו שהיא מפה מאד מוגדרת של צרכים כדי שמול כל מקום ומקום אנחנו נבין איפה הבעיה.

דב חנין: מהו הצורך, איפה בדיוק החסם, ומה עושים מול החסם הזה.

דב חנין: אם לא תהיה מפה מאד קונקרטית, אנחנו נמשיך לדבר בצורה כללית, ולא נצליח - -

יעקב מרגי: כיוונת לדעת הסיכום, לסעיף 7 בסיכום.

דב חנין: אני מאד שמח.

יוסף ג'בארין: נגיד באום אל פאחם חסרות מאד כיתות כתוב כאן, אז אני רוצה לדעת איפה המחסור.

<תמיר בן משה: אני מציע שנעשה את זה על כל הכיתות במדינת ישראל, באותה הזדמנות.

יעקב מרגי: לא, תמיר.

יוסף ג'בארין: עד עכשיו הוא היה בסדר.

יוסף ג'בארין: שמעת מה הוא אמר, כבוד היושב ראש?

<תמיר בן משה: אני אחראי על כל מדינת ישראל.

<תמיר בן משה: לא אמרתי לא, אמרתי שנכליל את זה - -

יוסף ג'בארין: אני בעד שתעשה את זה על כל מדינת ישראל אבל כשיש חבר כנסת שמעלה נושא ואומר שחשוב לי לדעת מה הבעיה כאן כי אני רוצה לעזור לך לטפל בבעיה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: תיעזר ברשויות המקומיות.

יעקב מרגי: אתם לא הבנתם אותו, אני אתן לך לסיים.

יעקב מרגי: כל אחד בוכה מאיפה שכואב לו.

יעקב מרגי: סליחה, אני מדבר עכשיו.

יעקב מרגי: הוא רואה את תמונת הכלל.

יעקב מרגי: הרי מי כמוהו שואף שב-1 בספטמבר הבא מציג נייר לבן, חלק, ויגידו לו: שמע, מעכשיו אתה רק תפקח.

יעקב מרגי: זה מה שהוא אמר.

יעקב מרגי: הוא בכה מאיפה שכואב לו.

יעקב מרגי: אתה יודע מה קורה לו באשדוד?

יעקב מרגי: יש עיר קרוואנים בתוך בתי הספר.

יעקב מרגי: מה קורה במזרח ירושלים?

יעקב מרגי: אבל לא, אני לא פותח דיון.

יעקב מרגי: דב, תסכם.

דב חנין: אני רוצה באותו כיוון של בעיות ספציפיות, להפנות את תשומת הלב לשתי בעיות מאד קשות שמחייבות התייחסות פרטנית: בציבור הערבי בנגב ישנה בעיה מאד גדולה, שתלמידות בנות מסיימות ללמוד מוקדם יחסית, ובעצם לא ממשיכות לחטיבת הביניים או לבתי הספר התיכוניים.

דב חנין: הקושי הגדול הוא בכך שההורים לא מרגישים בנוח שהבת תיסע רחוק, בהסעה, אל מחוץ למקום הישוב.

דב חנין: וכאן צריכה להיות איזו תכנית, אם אנחנו מעוניינים, ואני מניח שהמדינה מעוניינת בהשכלת בנות, בהשכלת נשים.

דב חנין: צריכה להיות תכנית ספציפית שמגדירה איך אנחנו מתקדמים לכך שיהיו יותר בתי ספר בלימודי ההמשך של חטיבות ביניים ותיכונים, קרובים למקומות היישוב כדי שנוכל להתמודד עם הבעיה הזאת, וגם את זה אני מציע שנקבל במסמך כתוב.

דב חנין: ונקודה שלישית ואחרונה בקיצור - הגישה של משרד החינוך בהמון נושאים היא גישה מאד נכונה.

דב חנין: למשל, משרד החינוך אומר: אותי לא מעניין אם ילד הוא מבקש מקלט, לא מבקש מקלט.

דב חנין: ילד מבחינתי הוא ילד, אני נותן לו מעמד ואני נותן לו תשובה.

דב חנין: אבל בנושאים של מבנים לחינוך, זו לא הגישה.

דב חנין: למשל, בכפרים לא מוכרים יש גני ילדים שהם קיימים, הם פועלים והכל בסדר אתם חוץ משהכפר לא מוכר ואי אפשר לאשר את המבנה של הגן הזה, לא בגלל שיש בעיה במבנה כי הכפר כולו לא מוכר ואי אפשר לאשר שם שום דבר.

דב חנין: - -

יעקב מרגי: לא היית אתנו בחלק מהדיון.

יעקב מרגי: זה נאמר לגבי הכפרים הבלתי מוכרים, נמצא פתרון והם עובדים על פתרון.

דב חנין: אני אשמח לקבל נייר בעניין הזה.

יעקב מרגי: אז רבותי, אני מודה לכולם.

יעקב מרגי: זאת הזדמנות להודות לנציגי פורום ועדי הישובים, הוועדים היישוביים.

יעקב מרגי: זאב, כל הכבוד על הארגון, יש לך חיילים בשטח, ורואים אתכם בכל דיון וזה המקום להודות לך.

יעקב מרגי: אתם רואים, גם בלי לדבר אפשר להביא תוצאות.

יעקב מרגי: אז אני מודה לכולם שוב על תרומתם לדיון.

יעקב מרגי: הוועדה מברכת את חברי הכנסת המציעים.

יעקב מרגי: הוועדה מברכת את משרד החינוך על תכנית החומש והפנייה למגזר הערבי מעבר לחלקם היחסי באוכלוסייה.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להמשיך ולבנות במגזר הערבי מעבר לחלקם היחסי באוכלוסייה כדי להגיע במהרה לסגירת פערים.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך לכנס את כל משרדי הממשלה הרלוונטיים כדי למצוא פתרון לבניית כיתות לימוד גם במקומות שיש בהם בעיה של אי זמינות קרקע, כי האחריות על בניית כיתות לימוד היא על משרד החינוך.

יעקב מרגי: אחריות על יישום חוק החינוך היא על משרד החינוך.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון משותף עם ועדת הפנים והגנת הסביבה לפתרון זמינות הקרקע לבניית מוסדות חינוך.

יעקב מרגי: לישיבה זו יוזמנו גם נציגי משרד האוצר, כולל צוות 20 הימים, משרד המשפטים, מרכז השלטון המקומי.

יעקב מרגי: הוועדה שמחה לשמוע את משרד החינוך על בניית כיתות לימוד ומוסדות חינוך חדשים במגזר הערבי בתקן גבוה ביותר.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לראשי הרשויות המקומיות והערביות להכין סקר צרכים למחסור בכיתות לימוד.

יעקב מרגי: הוועדה מציעה שתוצאות הסקר יועברו למשרד החינוך, ובסקר זה יצוינו גם החסמים, אם תוכל לבוא – אני לא יודע מי הגורם אצלכם, עם מסמך יותר מעודכן מול הצרכים ברשויות המקומיות הערביות לדיון של הוועדה המשותפת, זה יהיה נכון, זה יהיה חכם אם נצליח ביחד לעזור להם להגיע לנתונים האלה, זה יהיה חכם לדיון הבא.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת למשרד החינוך להכין תכנית חודש ומענה לתוצאות הסקר שהועברו עליה מראשי הרשויות המקומיות הערביות.

יעקב מרגי: הוועדה תתכנס בעוד חודשיים לבדוק התקדמות הנושאים האלה.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון, כמו שהודיעה לכם, בישוב רהט, לבחינת כל סוגיית צרכי החינוך של המגזר הבדואי.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.