ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 70, 2015-10-27 11:00

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני פותח את ישיבת הוועדה, התאריך 27 באוקטובר על סדר היום מה"ט – רפורמה במכללות הטכנולוגיות להכשרת הנדסאים.

יעקב מרגי: אני יודע מקרוב את התחרות ואת גניבת המוחות, היי טק מהצבא ומגוף כזה או אחר.

יעקב מרגי: רבותיי, אני אומר לכם שאם היה לנו עוד גידול, ואני לא מתלהם בשום נושא, של 10%, 15%, הסטה של בוגרים לכיוון המדעים והטכנולוגיה, כמה פיתוחים וכמה תועלת הייתה לחברה בישראל, לביטחון המדינה.

יעקב מרגי: מה לעשות, החינוך הטכנולוגי וכל הנושא הטכנולוגי, מה שלא קשור ללימודים האקדמיים פרופר, שמל"ג לא יפחד או יחשוב ש-, נמצא ביחידה מיוחדת במשרד הכלכלה.

יעקב מרגי: אני יודע, שנים רבות, מתוך אנשי מה"ט, שהגוף הזה לא מקבל את כל הרוח הגבית שהיה רוצה לקבל לעשות ולפעול לפי תפיסת עולם כדי להביא את המשק ואת החברה בישראל לאופטימום בצד של הלימודים להנדסה וטכנולוגיה.

יעקב מרגי: אני חייב להוסיף מספר מילים.

יעקב מרגי: סוגיית ההנדסאים טכנאים, אני יודע, אני בשכבת הגיל שאני מכיר את תרומתם של אותם בוגרים לתעשייה, להתפתחות, אפילו גם בית יוצר למהנדסים מוכשרים.

יעקב מרגי: בתחום הרפואה, אני עושה השוואה, כבר מתחילים לאט לאט לאט לפתוח ולקבל ללימודי רפואה את בוגרי תואר ראשון לביולוגיה, שזה דבר שהוכיח את הצלחתו ואת יעילותו.

יעקב מרגי: זה מיושם במדינות רבות ואנחנו עכשיו מתחילים, בשמרנות, אבל מתחילים.

יעקב מרגי: אני חושב שהנדסאים, לימודי הנדסה, בכלל כל סוג - - - רק שתדעו, כל סוגיית האקרדיטציה של הנדסאי באקדמיה עד היום לא קיבלה מקום של כבוד.

יעקב מרגי: אני יודע שיש תהליכים, אני שם את זה כמעט בכל ישיבה שלי מול המל"ג.

יעקב מרגי: אני מבין שגם אתם, הפורום של המכללות, עושה עבודה בנושא הזה, זו מטרת הדיון, לראות איך אנחנו מצעידים שוב את החינוך למדעים וטכנולוגיה קדימה.

יעקב מרגי: תאמינו לי, יש מספיק משפטנים ואני גם לא מזלזל במקצועות מדעי החברה והרוח, שגם שם אנחנו בשוקת שבורה בהשכלה הגבוהה.

יעקב מרגי: הכול נמדד אצלנו בסיכויים של שוק עבודה וגובה השכר שיהיה אחרי התואר ואנחנו מזניחים וכמדינה אנחנו צריכים לשבת על ההגה, לפעמים יש לנו מה לומר גם בהכוונה.

יעקב מרגי: חברת הכנסת ברקו, את רוצה לפני כן קודם?

ענת ברקו: כן, אם אפשר.

יעקב מרגי: כן, חברת הכנסת, ד"ר ענת ברקו, היא תציג את עצמה, אבל יש לה הרבה מה לומר בתחום הזה.

ענת ברקו: תודה, אדוני היושב ראש.

ענת ברקו: אני חושבת שהצגת את הדברים באופן ממוקד ופתחת את הדיון.

ענת ברקו: אני רוצה לשתף אתכם, אני בוגרת אורט טכניקום בגבעתיים לפני הרבה מאוד שנים, למדתי במגמה להנדסת בניין, בגרות ריאלית, בית ספר שהוא היה קטלני מבחינת הלמידה, כל האחים שלי היו בבליך, למדתי פי מיליון יותר קשה מהם ויותר טוב מהם.

ענת ברקו: כמו שאתם רואים, אני דוקטור לקרימינולוגיה, זה לא הפך אותי, לא פגע בשום דבר בהתקדמות שלי לכל תחום שהוא.

ענת ברקו: יצאתי עם בגרות ריאלית, נכון, היה הרבה יותר קשה, הרבה יותר קשה, הלימודים היו הרבה יותר עמוסים, הרבה יותר שעות, אבל זה פתח לי אופקים נוספים ולא רק בתחום של מדעי החברה.

ענת ברקו: מה שעמד מולי, וזה בעצם הכיוון שההורים שלי התוו, יחד איתי, שבעצם אם את לא תרצי ללמוד הנדסה בטכניון, כפי שאת חשבת בגיל 14, את תלמדי משהו אחר.

ענת ברקו: ובאמת לאחר הצבא שיניתי כיוון.

ענת ברקו: זה לא משנה, ההשכלה הזו נתנה לי המון מבחינת יכולת הלמידה שלי, ההתמודדות שלי עם חומרים והכושר האנליטי שלי וזה דבר חשוב וכדאי להגיד אותו לכל אחד מהילדים שהולכים לבתי הספר הטכנולוגיים.

ענת ברקו: אבל מה קרה?

ענת ברקו: אם באותו זמן שאני למדתי היה את בסמת, היה את סינגלובסקי והיה את טכניקום והם היו בתי ספר אליטיסטיים.

ענת ברקו: אני זוכרת שבאתי מרמת גן ואמרו לי 'אולי תבואי ב-י', אחרי שתעוף חצי מהכיתה, כי את לא שייכת לאזור הרישום', היום בתי הספר הללו איבדו מזוהרם, הם כבר לא אטרקטיביים במובן הזה של רמת הלימוד שיש שם ועל זה צריך לעבוד, כי הלימודים הטכנולוגיים הם לימודים מאוד חשובים.

ענת ברקו: אני רוצה לחבר את זה גם לחוק שעבר לנו בקריאה טרומית בשבוע שעבר, חוק שאני יכול להגיד שאני באופן אישי מובילה אותו ואפילו התחלתי לעסוק בזה לפני שידעתי שאני אהיה חברת כנסת, שהוא מדבר על מקבילה אזרחית למקצוע צבאי.

ענת ברקו: קחו את העניין הזה, יש גם ועדה במשרד ראש הממשלה, מובלת על ידי קטריבס, יש גם נציגים של הוועדה כאן, אני בטוחה ששותפים לה, על האקרדיטציה של מקצועות אקדמיים.

ענת ברקו: אבל מה שצריך להגיד זה שגם הצבא היום מעניק חינוך טכנולוגי לצרכים שלו.

ענת ברקו: אנחנו לוקחים ומפרקים תפקידים צבאיים ולוקחים את הנישה הטכנולוגית הזו ויכולים לעשות אדפטציה לאזרחות בשילוב עם משרד הכלכלה ולתת הסמכות אזרחיות.

<קריאה: עושים את זה.

ענת ברקו: עושים, זה נכון, אבל החוק יחייב לעשות את זה במסות של אלפי מקצועות, אלפים והוא גם מתעדכן כל שנה.

ענת ברקו: החוק הזה הוא חוק נושם, הוא מתעדכן כל שנה במקצועות חדשים שנוספו בצבא.

ענת ברקו: לדעתי צריך לראות את כל הנושא של החינוך הטכנולוגי על איזה שהוא רצף, אם אפשר מתקופת התיכון ולהציג את זה לילדים, זה הקטע של רובוטיקה, מחשבים, תוכנה, ננו טכנולוגיה.

ענת ברקו: כל מיני דברים שהם כל כך אטרקטיביים היום גם לילדים, מבחינת רמה להציב באמת גם אופציות, לא להגיד 'הוא לא יהיה פחח'.

ענת ברקו: אם צריך, צריך שתהיה גם אופציה למקצועות כאלה, כי האלטרנטיבה היא חוסר תעסוקה וחוסר מקצוע או נשירה מבתי ספר.

ענת ברקו: שיהיה באמת מיקוד לפי יכולות, גם עם פתיחה של האופציות.

ענת ברקו: יש חינוך טכנולוגי, זה לא יחסום לשום דבר, ירצו ללכת להנדסה או ללימודים טכנולוגיים?

ענת ברקו: בסדר, לא? יכולות להיות גם אופציות אחרות.

ענת ברקו: בי"ת, להתחבר לנושא של הצבא.

ענת ברקו: החוק הזה פותח הרבה מאוד אפשרויות, אנחנו עובדים על הנושא הזה ואם יש מקצועות במשרד הכלכלה או אנשים שרוצים להתחבר לזה, אנחנו נשמח לעשות את זה.

ענת ברקו: תמר מרכזת את כל התחום הזה במשרד שלנו ואנחנו מחוברים חזק לצבא.

ענת ברקו: אני חושבת שזה יכול לפתוח אופציות אחרות של רצף גם תעסוקתי.

ענת ברקו: חיילים משתחררים, ייצאו עם מקצוע לשוק, במקום לנסוע להודו לשנה, יכול להיות שאם יהיה להם מקום עבודה הם יראו שגם המשק זועק לידיים עובדות בתחומים הטכנולוגיים וזה טוב למשק וטוב לאלה שמשרתים ואני חושבת שהאופציות האלה גם צריכות לעמוד לנגד עינינו.

ענת ברקו: אז אני באמת מודה לך על הדיון הזה שהוא חשוב בעיניי בצורה בלתי רגילה.

יעקב מרגי: משרד הכלכלה, בבקשה.

יעקב מרגי: אתה חייב להתחיל בלהציג את עצמך.

<שולי אייל: קוראם לי שולי אייל, אני מזה חצי שנה מנהל אגף בכיר להכשרה מקצועית, לאחר 30 שנות שירות בצה"ל בתפקידי כוח אדם - - -

ענת ברקו: כן, שמעתי עליך.

<שולי אייל: לי חשוב להתחיל דווקא מהנקודה הזאת, אחרי זה אני אתייחס לסוגיית המה"ט, נקודה שהעלתה חברת הכנסת ברקו.

<שולי אייל: החוק הזה הוא בסך הכול התפרצות לדלת פתוחה, יש תהליך שקורה מזה שנתיים בינינו לבין צה"ל, לתת אקרדיטציה למקצועות בצה"ל, אבל זה תהליך והוא יימשך, להערכתי, עוד שנתיים שלמות.

<שולי אייל: לא לוחצים על כפתור והופכים מכונאי רכב בצה"ל לאוטוטרוניקה באזרחות.

<שולי אייל: לא תמצאו שום רכב היום בצה"ל שמטופל בצה"ל, שיש לו מערכות מחשב ויש לו זה - - - הרכבים שמטופלים בצה"ל זה נון נונים, זה אבירים, זה לא מכונאות רכב.

<שולי אייל: אף אחד מהיושבים פה מהתעשייה לא ירצה שהאנשים שלנו ייצאו עם תעודות שאין להם תוקף אמיתי במוסדות.

ענת ברקו: אתם מסמיכים אותם, אתם משלימים להם את ההשכלה הזאת.

ענת ברקו: אף אחד לא דיבר על זה שתוציא אותם ישר, צריך אדפטציה.

<שולי אייל: יפה ולכן זה תהליך שאנחנו עושים אותו בשיתוף עם צה"ל וגם הקמתי מועצה פדגוגית לפני ארבעה חודשים - - -

יעקב מרגי: אני אגיד לך עוד משהו.

יעקב מרגי: אני חייב להצטרף לתוך זה, גם אני עם רקע טכנולוגי, רק טכנולוגי, אחר כך נכנסתי לתחום חשבונאות ומספרים.

יעקב מרגי: אז מה אני אומר לך?

יעקב מרגי: תקשיב, דווקא בגלל שהתחלת עם הקטע של צה"ל, אם אנחנו נמשיך עם תפיסת העולם שהצגת אותה בהתחלה עכשיו, שהמכונאי שמגויס בתור מכונאי לצה"ל יתעסק רק עם זחל"מים, אביר כבר משוכלל עליו, הוא לא יכול לגעת באביר, זחל"מים, או נון נונים, עם אותן מערכות חשמל או הנעה ישנות, אז גם מכונאים לצה"ל לא תמצא.

יעקב מרגי: לכן אני אומר לך, אני יודע שרוב המכוניות היקרות והמשוכללות והממוחשבות יוצאות לשוק, גם קודם היה, אבל תמיד יש לך את הליבה, את הטיפול הראשוני ומכונאי בצה"ל צריך לדעת ולא נורא אם בסדנאות של צה"ל או ביחש"מים, או הימ"חים, יהיו שם גם יחידות מחשב לבדיקה.

יעקב מרגי: אם אנחנו לוקחים את צה"ל כצבא העם אנחנו צריכים להתייחס גם לאותו מכונאי, כדי שתהיה לו מוטיבציה בשנת השירות השנייה או השלישית שלו להתחיל לימודי ערב או לימודים אחרים כדי לעשות משהו עם עצמו אחרי זה.

יעקב מרגי: אתה מבין לבד, תראה את מצבות כוח האדם במוסכים אתה תבין לבד מה קורה למקצוע הזה.

<שולי אייל: כבוד היושב ראש, אין לנו שום ויכוח, אנחנו מסכימים על אותם דברים.

<שולי אייל: בסך הכול אני רק אומר שזה תהליך שלוקח קצת זמן לעבור מקצוע מקצוע.

<שולי אייל: מעבר לזה אמרתי שהקמתי מועצה פדגוגית ששותפים בה נציגי מכללות, ההתאחדות, צה"ל, שמתקפות את כל תכניות הלימוד שלנו, להתאים אותן שגם השחקנים בצה"ל וגם השחקנים בתעשייה, כולם ישפיעו על תכניות הלימוד שיהיו הרבה יותר רלוונטיות ומותאמות לצרכי המשק.

<שולי אייל: אנחנו בתהליך ושותפים לו כל השחקנים ש - - -

יעקב מרגי: מי זה השחקנים?

יעקב מרגי: מי אלה השחקנים?

<שולי אייל: השחקנים הם נציגי המכללות, הם נציגי ההתאחדויות, יושבת פה טל לוטן מהתאחדות התעשיינים, שהיא גם שם, צה"ל ומוסדות נוספים.

ענת ברקו: מה שאתה עושה מול צה"ל, הלוא אתם לוקחים ומפרקים את המקצוע.

<שולי אייל: עם צה"ל אני עושה את הפעולה ש - - -

ענת ברקו: אז אתה עושה את זה בנפרד עם רח"ט תומכ"א?

<שולי אייל: כן, תומכ"א וללא שום קשר.

ענת ברקו: אז לכן זה צריך לקחת יותר מהר, שולי.

ענת ברקו: אתה בא מהצבא.

ענת ברקו: אני באמת חיה כאן בתחושה שתהליכים כאן לוקחים יותר מדי זמן.

<שולי אייל: גם אני.

יעקב מרגי: זה לא תחושה, זו ידיעה.

ענת ברקו: יושב הראש שלנו מתמקד בנושא והוא לא עוזב אותו ואני מאוד מעריכה אותך על זה, לכן תעשה את ההפרדה בין הקטע של מסלולי לימוד.

ענת ברקו: אתה היום יכול להתלבש על צה"ל, זה מכפיל כוח וזה אלפי מקצועות שאתה משחרר למשק.

ענת ברקו: אתה בוגר צה"ל, זאת אומרת שהעבודה שלך מול אכ"א היא זורמת, זו אותה שפה, אתה מתקתק את העבודה, מה שנקרא בשפה הצבאית.

ענת ברקו: אז אין שום סיבה להגיד שזה לוקח הרבה זמן, זה לא צריך לקחת הרבה זמן וזה לא צריך להיות קשור - - -

יעקב מרגי: אבל אני לא רוצה למקד את הדיון רק על הצעת החוק.

ענת ברקו: לא, אבל זה כאילו הכי קל.

יעקב מרגי: היא מבורכת ואני חושב שהיא מתבקשת, אני רוצה שתיקח את הקטע הזה במקרו, כל התפקיד שלכם, תן לי את תפיסת העבודה שלכם, את הראייה שלכם, אני הייתי רוצה - - -

<שולי אייל: שלי או של המשרד?

יעקב מרגי: לא, כשאני אומר לך, אתה לא בא לכאן בתור שולי, לא באתי לשאול אותך מה שולי חושב, זה אני יכול לעשות על כוס קפה, אני רוצה כמה"ט, אני חרד - - -

<שולי אייל: גם אני.

יעקב מרגי: עקבתי שנים אחדות על התהליכים שמה"ט במשרד הכלכלה עובר, עבר, אני מקווה שהוא הפסיק לעבור, אני רוצה שתתייחס בכלל לתפיסת העולם, תפיסת השירות שלכם, תן לי מבט גם על כמה חשיבות המדינה רואה במה"ט, כמה התקציב בשנים האחרונות, מי שיודע לומר, תקציב מה"ט, מגמה יורדת, מגמה עולה.

יעקב מרגי: כדי לפתוח את הדיון, לצלול לתוכו.

<שולי אייל: מהתרשמותי, ויש ויכוחים בתוך המשרד ולכן אני אגיד מהתרשמותי.

<שולי אייל: התקצוב של המכללות להנדסאים, בתחום הזה בעצם יש קונצנזוס במשרד, יש קונצנזוס מלמעלה עד למטה, הוא נמוך בכל פרופורציה, בכל השוואה לכל דבר.

<שולי אייל: אפשר להגיד כל הזמן, להשתמש בסיסמאות, להשוות אגסים לתפוחים וכאלה ואני אומר לא, אל תשווה את זה, תשווה י"ג-י"ד עם מכללות טכנולוגיות.

<שולי אייל: שניהם מייצרים את אותו מוצר בדיוק, שניהם מייצרים הנדסאי למדינת ישראל וגם אם אתה לוקח את הדבר הזה אתה תגלה פערים עצומים בבסיס התקצוב.

<שולי אייל: מה הסיבות ההיסטוריות?

<שולי אייל: קטונתי, שמעתי טענות לפה ושם, אבל בבסיס - - - לפני שנתיים היה את המשבר הידוע והמדובר ונחתם הסכם.

<שולי אייל: ההסכם אמור להביא תוספת משמעותית של תקציבים ובתנאי שהמכללות יעמדו באחוזי הדפלום.

<שולי אייל: החיסרון בהסכם הזה, שאם עד עכשיו לא קרה כלום, כלומר אחוזי הדפלום לא עלו בקצב הרצוי, אז בנקודת הזמן הזאת הם יכולים ליפול להיקף תקציב שהוא נמוך מערב המשבר.

<שולי אייל: כלומר אם תיקח היום את המכללות, היה והן לא עמדו - - -

יעקב מרגי: הבנתי.

יעקב מרגי: הצגת את זה גם בעברית נכונה.

<שולי אייל: זה מצב שיכול להביא כליה על מספר מכללות, להערכתי.

<שולי אייל: בהסכם נדרשנו גם לעשות התאמות פדגוגיות לטובת המכללות וללכת לקראתן.

<שולי אייל: נעשו מעט מאוד התאמות פדגוגיות, אני חושב שצריך לעשות כברת דרך דרמטית ומשמעותית הרבה יותר, אבל זה לא חונה בסמכותי, יש מועצת הנדסאים שאמורה להתכנס בחודש הבא ולקבל החלטה סביב העניין הזה.

<שולי אייל: אבל הגענו למצב שגם אם נקבל את ההחלטה מחר בבוקר וכולם יתיישרו לזה, התוצאות לא ייראו מיד והמכללות עכשיו במצב קריטי.

<שולי אייל: אני חושב שצריך ללכת לקראתן בלא מעט דברים, אני חושב שאפשר ללכת לקראתן, מבלי ל - - -

יעקב מרגי: הבעיה היא לא רק כספית, הבעיה הכספית, הגירעון הוא מובנה - - -

<שולי אייל: הבעיה היא לא רק כספית.

יעקב מרגי: שולי, משפט.

יעקב מרגי: תן לי תמריץ, אני שמוכן לעשות את שאיפת חיי בשלבים, תן לי תמריץ ללכת ללמוד היום הנדסאי.

יעקב מרגי: אין לי שום תמריץ.

יעקב מרגי: השאלה אם אתה כמוביל דומיננטי בקטע של אקרדיטציה בהשכלה הגבוהה יש לך מה לומר, אתה עושה, פועל?

<שולי אייל: יש עכשיו צוות של משרד ראש ממשלה, שרץ על נושא אקרדיטציה.

<שולי אייל: להגיד לך שאני צופה ש - - - תראה, החזון היה - - -

יעקב מרגי: אתם חלק ממנו?

<שולי אייל: ברור שאנחנו חלק ממנו.

יעקב מרגי: חלק מהותי?

<שולי אייל: כן, חלק מהותי.

<שולי אייל: אבל אם אתה שואל אותי מה הדבר שהיה יכול הכי הרבה להקפיץ את רמת ההנדסאים, מישהו במדינת ישראל אומר הנדסאי שווה תואר ראשון.

<שולי אייל: אם תבדוק כמה שעות הם משקיעים והיקף החובות שהם נדרשים להן תגלה שלא מעט תארים בישראל לא מושקע בהם, לא תשומות ולא זה.

<שולי אייל: אחד האבסורדים, כשאתה בא למכללות של הנדסאים, אתה תמצא אקדמאים שלומדים להנדסאים, למה?

<שולי אייל: כי הם הלכו למקצועות האקדמיה שבמשק בוא נאמר כבר לא חסרים בלא מעט מקצועות והם לא מוצאים עבודה והם עכשיו עושים תיקון והולכים ל - - - איפה המדינה השקיעה בהם יותר, כששלחה אותם לאקדמיה או כששלחה אותם עכשיו באמת ללמוד מקצוע ש - - -

יעקב מרגי: אתה יודע מה הבעיה.

יעקב מרגי: כשיש שני ילדים באותה כיתה, עם יכולות כאלה ואחרות, לא אובייקטיביות, וגם באובייקטיביות יכול להיות שהדנ"א של האבא דפוק, אני לוקח בעולם מושגים אחרים, אתה בעצמך מצביע, קח י"ג-י"ד באכסניה של משרד החינוך, הנדסאים, שזה באכסניה שלך, יכול להיות שהאכסניה היא לא בריאה.

יעקב מרגי: יכול להיות שאתם - - - משרד הכלכלה, כמה אגפים יש שם?

יעקב מרגי: 27?

<שולי אייל: לא ספרתי.

יעקב מרגי: 27-28, משרד ענק, סחר חוץ זה מושך, צריך לפעמים גם שרים, צריך לומר באומץ, 'תשמע, זה צריך להיות באכסניה כזו'.

יעקב מרגי: עכשיו יותר קל לי לדבר, כי השר שלי עוזב את הכלכלה.

<שולי אייל: לא את התחום שלו.

יעקב מרגי: הוא הצהיר בכל אופן.

יעקב מרגי: לא נפתח את זה.

יעקב מרגי: קל לי לדבר כשהחינוך, אני מאמין, אני חסיד של התפיסה שהחינוך מגיל אפס, מגיל לידה עד הסוף צריך להיות במשרד החינוך.

יעקב מרגי: אבל בוא, עכשיו זה המצב, האם אתם כמשרד הכלכלה לוקחים את הסוגיה זאת של החינוך, הטכנולוגיה, מה שנקרא מה"ט באמת באותה מידה שמשרד החינוך לוקח ובאותה מידה שהמל"ג לוקח את ההשכלה הגבוהה, אז אני הייתי יותר רגוע והתוצאות היו אחרות.

יעקב מרגי: איך כתוב שם?

יעקב מרגי: ונהי בעינינו כחגבים.

יעקב מרגי: המרגלים כשיצאו לתור את הארץ, הם נתנו את התשובה, הנוסח שהם אמרו, בעינינו כחגבים, ברגע שאנחנו מרגישים כחגבים אז הכול נראה כחגב.

יעקב מרגי: לכן אני אומר, אתם צריכים להיות דומיננטיים בקטע הזה, אם אתם לא תהיו דומיננטיים אז גם מקצוע ההנדסאי לא יקבל את מקומו הראוי לו וגם המוטיבציה להיכנס ללימודים האלה תהיה בהתאם.

יעקב מרגי: אני רוצה לשמוע מכם את ה - - -

<שולי אייל: תראה, קטונתי באמת להמליץ איפה יהיה האגף, איפה יהיה המשרד ואיפה יחנה המה"ט.

<שולי אייל: אני יודע שהשר, גם השמועות שהוא עוזב את משרד הכלכלה, או לא עוזב את משרד הכלכלה, לפחות שמעתי ממנו אתמול שמהתחום הזה הוא לא רוצה להיפרד.

<שולי אייל: אני לא יודע מה תהיה התוצאה הסופית - - -

יעקב מרגי: אני לא ראיתי שר, כשהוא היה חבר כנסת, שאמר שצריך לעשות את זה וזה, אתה יודע כמה שרים היו חברי כנסת ואמרו שהמעונות יום צריכים להיות במשרד החינוך, הגיל הרך, וכשנעשו שרי כלכלה או שרי תמ"ת אף שר לא יוותר על סמכויות, אבל מאמין בזה?

יעקב מרגי: אהלן וסהלן, שים אותו בקדמת הבמה, תראה לי לפחות מגמה עולה בתקצוב.

<שולי אייל: מחר יש פגישה של השר עם שר האוצר על הסוגיה הזאת.

<שולי אייל: אני באמת מקווה ומתפלל אפילו שיהיו בשורות חיוביות בנושא הזה.

יעקב מרגי: ספציפית על הנושא הזה, או על כל משרד הכלכלה?

<שולי אייל: ספציפית על הנושא הזה.

<שולי אייל: ספציפית, דיון רחב של שני השרים על הנושא הזה, על תקציבים למכללות להנדסאים.

יעקב מרגי: על הדרך אם אתה כבר בעניין תקציבים, אתה יכול לומר לי מה הייתה המגמה בעשור האחרון?

<שולי אייל: של התקציב?

יעקב מרגי: כן.

<שולי אייל: כן, בבקשה.

<שולי אייל: תקריאי לו את המספרים ש - - -

יעקב מרגי: מגמה.

יעקב מרגי: מה הייתה המגמה בעשור, עלייה, ירידה, במקום דרוך?

<לימור ניסן: היה בערך קונסיסטנטי, כאילו במקום דרוך.

<שולי אייל: אפילו לא הצמדות למדד.

יעקב מרגי: אתה יודע, יש אמרה שאומרת שבעלייה, כשאתה עומד במקום זה אפילו לא עמידה, זה ירידה.

<קריאה: הוא אמר אפילו לא הצמדות למדד.

יעקב מרגי: הבנתי, אני לא מפספס כלום, שמעתי.

יעקב מרגי: ברגע שהיא אמרה קונסיסטנטי, ברגע שאמרת את זה, אני כבר הבנתי.

יעקב מרגי: אתם מבינים מאיפה אני בא? זו הסוגיה.

יעקב מרגי: ופה אני אומר לכם, תקשיבו, שר הולך, שר בא, הייתי שר, אני יודע איך זה עובד, אני גם כמה קדנציות בכנסת, אני מכיר את זה משני הצדדים, הכול תלוי בכם.

יעקב מרגי: אל תזלזלו בכוח של היחידות המקצועיות.

יעקב מרגי: באת לשם חדור שליחות, שולי, קח את זה, דפוק על השולחן, יעריכו אותך, לא יזיזו אותך, יעריכו, אבל קח את זה.

<שולי אייל: בסדר גמור.

יעקב מרגי: זה כבר צורך לאומי, אני אומר לכם.

יעקב מרגי: זה כבר צורך לאומי.

יעקב מרגי: אני אומר לכם כמי שבסביבה של סטודנטים להנדסה.

<קריאה: יושב ראש הוועדה, אני מציע שאתה תהיה איתם מחר בפגישה, אולי אתה תדחף את שני השרים - - -

יעקב מרגי: אתה רוצה שנפתח עכשיו דיון פוליטי, של מי אני, מה אני, איפה, למי שייך?

יעקב מרגי: עזוב אותי.

<קריאה: לא, אני לא פוליטיקאי.

<קריאה: אתה נותן עצות - - -

יעקב מרגי: די לי בצרות שלי.

<קריאה: אתה אמרת, 'תעשה ככה, תפתור את הבעיה'.

יעקב מרגי: אני אומר לך, אני מקיים את הדיון בלי פחד ואומר את הדברים.

יעקב מרגי: ואני לא אעזוב את זה.

<אורה חכם: תצטט אותו.

יעקב מרגי: אין לי בעיה.

יעקב מרגי: תקשיבי, כלל, תלמדי גם את הנכדים שלך ואת הילדים, אם אתה אומר פה משהו, קח בחשבון שהכול - - - כי אתה כבר לא בעל הבית, אין היום אוף דה רקורד ואין כללים אתיים ומה שאמרתי, אני עומד מאחורי הדברים, ותשתמשו בזה והם יהיו בדברי הסיכום.

יעקב מרגי: ואני רוצה לומר לכם, צריך להעצים את התחום הזה.

יעקב מרגי: היום ללכת ללמוד הנדסה, תסלחו לי, צריך להיות ציוני בנשמה, צריך להיות גם קצת מזוכיסט ובכל זאת הולכים והפירות נראים בטווח הרחוק וזה מעורר קנאה והשראה למי שעובר את מסלול החתחתים הזה, אבל לפחות אנחנו הריבון, אנחנו צריכים להעצים, יודעים מה הצרכים.

יעקב מרגי: אנחנו עוד מעט נשמע את צה"ל, אני מקווה שיש פה גם את התעשייה, נשמע אותם.

יעקב מרגי: בבקשה.

<לימור ניסן: אני מסכימה איתך לגמרי.

<לימור ניסן: לטעמי כל הנושא של הנדסאים מצריך העצמה, זה היום השדרה המרכזית של שוק העבודה.

<לימור ניסן: מהסקירות הכלכליות שאני רואה השוק היום נמצא במצב שהצמיחה היא צמיחה בעיקר מצריכה.

<לימור ניסן: כאשר הסחר העולמי ייצא מהמשבר שלו ויהיו שיפורים בהיקפי הסחר, כדי שמדינת ישראל תצא קדימה, לתוך היצוא הבינלאומי, היא תצטרך הרבה בעלי מקצוע ובפרט מקצוע ההנדסאי.

<לימור ניסן: גם צריך להזכיר שהעלייה מברית המועצות משנות ה-90 יוצאת לפרישה בשנים הקרובות ואני חושבת שאם נרצה שבחמש השנים הקרובות תהיה עלייה בכמות ההנדסאים נצטרך הרבה משאבים כדי לאפשר את זה.

<לימור ניסן: הנושא של ההנדסאים סובל מחוסר מיתוג.

<לימור ניסן: הסיבה העיקרית שהוא סובל מחוסר מיתוג היא שבשנות ה-60 התחילו עם תהליך האקדמיזציה.

<לימור ניסן: תהליך האקדמיזציה גרם לכל המנגנונים בשוק של מחלקות כוח האדם בעצם להסתכל על השם אקדמאי ולהעדיף אותם מאשר להעדיף - - -

יעקב מרגי: תנאי סף בסיסיים.

<לימור ניסן: כן.

<לימור ניסן: הנושא הזה הסתיים, לפחות בשירות המדינה, בעזרת חוק ההנדסאים, סעיף 39, שמבטל את הנושא.

<לימור ניסן: עם השנים, משנות ה-90 יש הרחבה של נגישות לאקדמיה ומ-89,000 סטודנטים בתשס"ה היום יש 235,000 סטודנטים שלומדים לתואר ראשון בתשע"ה, כלומר עלייה מאוד דרמטית שגם לוותה בתקציבים.

<לימור ניסן: אנחנו רואים, כמו ששולי אמר, אנחנו שומעים את זה מהמכללות, שיש מעבר היום של אקדמאים ללימודי הנדסאים ומקצועות שונים.

<לימור ניסן: יש הבנה, ואנחנו קוראים גם מאמרים מחו"ל שיש הבנה בעולם שלימודים אקדמאיים הם לא מספקים, צריך גם לימודים שהם בעלי השכלה טכנולוגית או לימודים מעשיים.

<לימור ניסן: לנושא המיתוג.

<לימור ניסן: כדי להעלות את ערך ההכשרה המקצועית וכדי להביא עוד כוח אדם שיבוא וירצה ללמוד במוסדות שלנו צריך למתג.

<לימור ניסן: מיתוג נעשה בחלקו - - -

יעקב מרגי: גברתי, את אומרת צריך, צריך, את יודעת מי צריך לעשות את זה?

<לימור ניסן: אנחנו, אבל צריך גם תקציבים.

יעקב מרגי: בסדר, אבל ה'צריך' זה אלייך.

<לימור ניסן: נכון, ה'צריך' אליי, אנחנו צריכים עזרה בתקציבים לנושאים האלה.

<לימור ניסן: אבל אנחנו עשינו כמה פעולות שבהן גם חקיקת החוק, שהוא הגדיר לראשונה את ההנדסאי כמקצוע, מה שלא היה קיים לפני כן.

<לימור ניסן: אלה דברים שצריך לשלב ידיים, גם בנושא של אקרדיטציה, הוקמה לאחר שלחצנו, עם המל"ג בשנת 2013 ועדה בראשות פרופ' עזרי, המסקנות של הוועדה לא יצאו, אבל אנחנו עשינו עבודה גדולה - - -

יעקב מרגי: יש ועדה שהתכנסה וישבה על נושא אקרדיטציה?

<לימור ניסן: כן, במל"ג.

יעקב מרגי: והדוח לא פורסם?

<לימור ניסן: הדוח לא פורסם.

יעקב מרגי: יש לכם את הדוח?

<לימור ניסן: אין לנו אותו.

יעקב מרגי: הוא חסוי?

יעקב מרגי: הוא הופקד באיזה כספת?

<לימור ניסן: אני לא יודעת, אני מניחה שעכשיו בדיונים של - - -

יעקב מרגי: אלא אם כן לא שילמו ליו"ר הוועדה את השכר, אז הוא הבעלים של הדוח.

<לימור ניסן: זו לא ועדה שלנו, אבל אני מניחה שכרגע יש את הוועדה - - -

יעקב מרגי: עיקרי ההמלצות מוכרים לך?

<לימור ניסן: לא.

<לימור ניסן: לא פרסמו את המסקנות ואנחנו לא יודעים איפה זה נמצא.

<לימור ניסן: כרגע יש ועדה של יוסי קטריבס במשרד ראש הממשלה ואני מניחה שהדברים האלה, הנושא של אקדמיזציה ואקרדיטציה - - -

יעקב מרגי: נציגי המל"ג נמצאים?

<קריאה: זה לא מספיק חשוב.

יעקב מרגי: מגדל השן.

יעקב מרגי: הם הוזמנו?

<יהודית גידלי: ודאי.

<יהודית גידלי: הם הוזמנו.

יעקב מרגי: המל"ג הוזמן.

יעקב מרגי: בזמן הזה הם חושבים עוד איזה קשיים להערים על המכללות ועל הסטודנטים.

יעקב מרגי: ואנחנו מדברים על הנגשת השכלה גבוהה.

<קריאה: הם מכירים בקושי ואולי ב-30% מה - - -

יעקב מרגי: לא, לי מותר.

יעקב מרגי: הם לא פה, לכם אסור.

<יהודית גידלי: לא, אני אדייק.

<יהודית גידלי: הם הוזמנו ואתמול כתבו מכתב שיש להם היום ישיבה מאוד חשובה במל"ג והם לא יוכלו להגיע.

יעקב מרגי: אז אמרתי, אני מקווה שלא ניבאתי.

יעקב מרגי: ניבא ולא ידע מה ניבא.

<לימור ניסן: אז זה גם חלק מהנושאים שיעלו את מעמד ההנדסאי.

<לימור ניסן: אני מקווה שהוועדה בראשות משרד ראש הממשלה גם תניב פירות טובים.

<לימור ניסן: אנחנו ערוכים - - -

יעקב מרגי: הוועדה במשרד ראש הממשלה תוחמה בזמן?

<לימור ניסן: כן, עד סוף השנה.

יעקב מרגי: סוף שנה, קלנדרית או אקדמית?

<קריאה: יש דיונים גם בינואר.

<לימור ניסן: נדמה לי שהיא הוגדרה לחצי שנה, משהו כזה.

<לימור ניסן: אני חושבת שמשם תוכל לצאת הבשורה בנושא הזה.

<לימור ניסן: אני מקווה, אני רוצה להאמין.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: רק מהפתיח אנחנו מבינים שישנה בעיה וצריך לטפל בה.

יעקב מרגי: צה"ל, יש לכם חלק לא מבוטל במאמץ הזה וכשאתם רוצים אתם יודעים לעשות והצורך שלכם הוא אדיר, ואני אומר זאת מקרוב, הצורך שלכם למהנדסים איכותיים הוא צורך כמעט קיומי במסלול האתגרים שהמדינה מתמודדת איתם.

יעקב מרגי: יש לכם את מסלולי העתודה, אין מה לעשות, אתם חייבים לפצות, להסיט תקציבים, אתם חייבים להסיט תקציבים כמה שיותר, תן לי רקע מה אתם עושים בתחום הזה.

יעקב מרגי: אני יודע שגם עתודה זה מסלול לא קל, יש נשירות, אבל אני חושב שכל סוגיית העתודאים היא פוטנציאל אדיר שאתם יכולים - - - ואני אומר לך, אני משתמש בכם, על הדרך המשק ישתמש בכם, כי בסוף אתם לא משלמים משכורות טובות לאותם מהנדסים, בדרגות סרן, והם נאלצים ללכת לאחר מכן לתעשייה עתירת הידע והחשובה שלנו.

יעקב מרגי: אם הייתם משקיעים גם במשכורות ותנאים ואופק שירות אז אולי לא היו בורחים בגילאים של 28-30 עם הידע הרב שאתם מקנים, ואתם מקנים ידע רב והתעשייה נהנית מזה.

יעקב מרגי: לכן אתם ציר מרכזי.

<יובל גרינברג: שמי יובל, ראש המינהל לכוח אדם טכנולוגי אקדמי באכ"א.

<יובל גרינברג: קודם כל צריך להפריד, בהתייחס למה שאמרת, יש שני סוגי עתודה בגדול, יש עתודה אקדמית - - -

יעקב מרגי: להנדסה, אני מתכוון.

<יובל גרינברג: ללימודי הנדסה, תואר מהנדס או תואר אקדמי, יש לימודי עתודה אקדמית ויש את העתודה הטכנולוגית, כשהעתודה האקדמית מכוונת באמת לייצר את דור המהנדסים והרופאים ובוגרי המדעים המדויקים ועוד מקצועות - - -

יעקב מרגי: אלה מספרים שאתה יכול לנקוב בהם?

<יובל גרינברג: לא, אני לא יכול לנקוב באף מספר מדויק, אני יכול לנקוב בסדרי גודל.

<יובל גרינברג: סדרי הגודל שאנחנו מכניסים מדי שנה לצה"ל והצורך שלנו מדי שנה עומד על כמה מאות בהקשר של מהנדסים, רופאים וכו', יותר קרוב ל-1,000, בוא נגיד ככה, יותר בסקאלה שיותר קרובה ל-1,000.

יעקב מרגי: זה הצורך, לאיזה יעד אתם מגיעים?

<יובל גרינברג: זה הצורך.

<יובל גרינברג: אני עוסק בזה אישית ואחראי על זה אישית ואנחנו בשנתיים-שלוש האחרונות במגמת התאוששות ועלייה ויש התעניינות ורואים בהחלט את ההתעניינות מצד המלש"בים, או המיועדים לשירות ביטחון, ומשפחותיהם, כי להורים כאן יש פקטור משמעותי בקבלת ההחלטה.

<יובל גרינברג: מסלול עתודה אקדמי הוא מסלול ארוך טווח, אתה נכנס אליו בגיל 18 ואתה עושה את הלימודים, שלוש או ארבע שנתי, שירות החובה ושירות קבע.

<יובל גרינברג: זה מביא אותך, כמו שאמרת קודם, לאזור גיל ה-27-28 בסוף המסלול, עם יתרונות מאוד משמעותיים למסלול הזה, עם ניסיון מקצועי, עם שירות ביחידות הכי טובות הטכנולוגיות המתקדמות בצה"ל.

<יובל גרינברג: בהחלט שירות משמעותי.

<יובל גרינברג: להבנתי, חלק גדול ממה שיושב כאן בחדר דווקא מדבר על יתר המערך הטכנולוגי ושם גם המספרים יותר גדולים בצרכים.

<יובל גרינברג: אנחנו מדברים על צורך של כמה אלפים מדי שנה להנדסאים וטכנאים במקצועות שונים, אלקטרוניקה - - -

יעקב מרגי: שם גם אתם פעילים בתחום העתודה?

<יובל גרינברג: כן, אלקטרוניקה, מכונאות, מסגרות, כמובן מחשוב, תקשוב, בקרה, בניין, מתכת, עיבוד שבבי, תעשייה וניהול.

יעקב מרגי: זה במסלול של קדם צבאי?

<יובל גרינברג: כן.

<יובל גרינברג: אני תיכף אתן סקירה מסודרת.

<יובל גרינברג: כאן אנחנו צריכים סדר גודל של מספר אלפים מדי שנה.

<יובל גרינברג: אני לא צריך להסביר ולהרחיב שכמובן היום צה"ל מבוסס טכנולוגיה, המערכים הטכנולוגיים רחבים, גם בשגרה, כשאנחנו יושבים כאן, גם בחירום, כשכל המערכים של צה"ל מופעלים באופן רחב יותר, הכול מבוסס על מערכים טכנולוגיים.

<יובל גרינברג: האנשים האלה שישרתו בשירות הסדיר ויעשו איזה שהיא תקופת קבע אחר כך גם מזינים את מערך המילואים, שגם הוא זה ששומר על הכשירות ועל המוכנות של צה"ל במערך הטכנולוגי שלו ומכאן החשיבות העליונה של כל המקצועות שדיברתי עליהם קודם.

<יובל גרינברג: איך מביאים אותם לשם?

<יובל גרינברג: אנחנו עושים את זה בכמה מסלולים.

<יובל גרינברג: אחד זה מסלול העתודה הטכנולוגית.

<יובל גרינברג: לוקחים את אותם מלש"בים ומכניסים אותם ללמוד י"ג-י"ד באחת מהמכללות הטכנולוגיות או רשתות החינוך הטכנולוגי.

<יובל גרינברג: חלקם אגב בהיקפים קטנים, אבל חלקם ממש בבתי ספר שיושבים בתוך בסיסיים צבאיים, באותם יחש"מים שדיברת עליהם, לא רק יחש"מים, אבל רובם, אבל זה באמת בכמות הקטנה, ומביאים אותם לי"ג-י"ד ומקבלים אותם בסוף כטכנאים או הנדסאים, תלוי אם עשו י"ג או י"ד.

<יובל גרינברג: מסלול נוסף זה כיתות השוחרות.

<יובל גרינברג: מאוד מאוד משמעותי, מאוד מאוד רחב ומתרחב.

<יובל גרינברג: כיתות השוחרות זה אומר כיתות שאנחנו בתוך בתי ספר טכנולוגיים, כבר מכיתות ט' עד י"ב פותחים כיתות, חלקם כבר לומדים כשהם במעמד שוחר, כלומר על מדים, בתוך בית ספר טכנולוגי אזרחי לחלוטין, או בכיתות נפרדות, או בכיתות מעורבות עם תלמידים רגילים.

יעקב מרגי: איזה מסגרות יש לך חוץ מהטכני ופנימיות צבאיות?

<יובל גרינברג: הטכני הוא שונה, הוא דווקא בית ספר שהוא כולו צבאי.

<יובל גרינברג: אני מדבר על לקחת בית ספר, לא מדבר על לקחת, זה קורה, בתי ספר טכנולוגיים, ברשת אורט, ברשת עמל - - -

יעקב מרגי: והם לומדים על מדים בכיתה?

<יובל גרינברג: לומדים על מדים, כיתות שוחרות, ושם אנחנו גם מחזיקים אותם, אנחנו שמים על זה אנשים שיהיו סוג של מפקדים על הכיתות האלה, גם ייתנו להם את המעטפת בכל מה שקשור לפיקוד, תמיכה, קשר עם החיל.

<יובל גרינברג: מי שמוביל את זה אלה חילות אצלנו, חיל החימוש, חיל האוויר, חיל המודיעין, חיל התקשוב, מאוד דומיננטיים בעניין הזה וממש עובדים בצמוד לאותן כיתות ומפתחים אותן.

<יובל גרינברג: מכאן אנחנו רואים חשיבות עליונה גם בדיון הזה וגם - - -

יעקב מרגי: במהלך השירות יש לכם מסלולים של העצמת חיילים לכיוון - - - דוגמה, אחד שהתגייס לצבא והוכשר כמכונאי, תוך כדי שירות הוא רוצה להתקדם למסלול של הנדסאי, יש לכם מסלולים כאלה?

<יובל גרינברג: כן, יש מסלולים כאלה.

<יובל גרינברג: יש את עתידים, למשל, לדוגמה, תכנית עתידים שהיא תכנית שעוסקת בפריפריה, מתמקדת בפריפריה, מקדמת ומביאה אוכלוסיות שגם אם לא ראו את עצמם מגיעות לשם מגיעות בסוף ללימודים טכנולוגיים והם כבר מתחילים את הפעילות באמצעות עמותה אזרחית של עתידים, כבר בכיתה ז', ח', ט'.

<יובל גרינברג: הצבא נכנס לתמונה איפה שהוא באזור י"א-י"ב כדי להביא אותם ולהסליל אותם למסלולים טכנולוגיים.

<יובל גרינברג: גם מאפשרים להביא אותם לעתודה אקדמית וגם לעתודה טכנולוגית ואפילו מאפשרים איזה שהיא המשכיות אחרי הצבא, זה נקרא פעמי עתידים, להקפיץ אותם בעוד פעימה להנדסה.

<יובל גרינברג: יש מסלולים נוספים.

<יובל גרינברג: חייל שעשה נניח את י"ג או את י"ד או את כיתות השוחרות ונמצא בתוך זה יש פרויקט, למשל, של חיל החימוש שנקרא מקצוע לחיים.

<יובל גרינברג: הוא לוקח אותם ולקראת החצי השני של השירות מוציא אותם, אפילו מתוך הגדודים, היכן שהם משרתים והיכן שהם נותנים האחזקה היומיומית, מוציא אותם לקורסים כדי להקנות להם את הכלים ואת ההכשרה המקצועית, שייתנו להם, ישדרגו את מה שהם קיבלו בכניסה לצבא פלוס איזה שהיא מנה נוספת מקצועית תוך כדי שירות כדי להביא אותם למצב שכשהם משתחררים יש להם מקצוע לחיים.

יעקב מרגי: מותאם אזרחות?

<יובל גרינברג: אנחנו כמובן רואים את אותה פעילות שציינו קודם נציגי משרד הכללה, של אקרדיטציה, זו חשיבות עליונה בהקשר הזה כי זה איזה שהוא נתח משלים שמאוד מאוד חשוב.

יעקב מרגי: תודה על הסקירה.

יעקב מרגי: תן לי במאמץ הכולל שלנו להעצים את הלימודים הטכנולוגיים ואת המאגר שלהם, איפה אתה משתלב בקטע הזה?

יעקב מרגי: יש לך תפיסת עולם או רעיון איך אתה מגיע למסות שאתה צריך אותן?

יעקב מרגי: חוץ מהיוזמות האלה?

יעקב מרגי: לא יודע, בתי ספר ייעודיים, מסלול שהוא מתחיל תיכון וגומר, אבל סביב המקצוע הטכנולוגי?

<יובל גרינברג: הצבא צריך להתעסק במה שהוא צריך להתעסק, הוא לא צריך להקים בתי ספר אצלו, למעט המקצועות שהוא חייב ש - - -

יעקב מרגי: על הדרך הוא עושה, הוא צבא העם ועל הדרך הוא עושה.

<יובל גרינברג: ברור, אני רק אומר איפה אנחנו מאוד נמצאים.

<יובל גרינברג: אנחנו מאוד נמצאים בבתי הספר.

<יובל גרינברג: אם היית מכנס כאן

<יובל גרינברג: מנהלי בתי ספר אז היית שומע שצה"ל - - -

יעקב מרגי: עם המכללות הטכנולוגיות יש לכם ממשק?

<יובל גרינברג: גם, גם.

<יובל גרינברג: למה אני מתחיל מבתי הספר?

<יובל גרינברג: כי שם התשתית, שם מתחיל בכלל החינוך הטכנולוגי.

<יובל גרינברג: אנחנו שותפים ובחלקם מובילים פרויקטים של עידוד לחינוך טכנולוגי כבר משלב ט', י', כבר כשהם מתחילים לבחור וצריכים להחליט האם הולכים ללמוד 5 יחידות לימוד או 4 יחידות לימוד מתמטיקה.

<יובל גרינברג: אנחנו שם, אנחנו שולחים קצינים טכנולוגיים לבתי ספר, עושים איתם כנסים, מציגים להם.

<יובל גרינברג: כנ"ל במכללות.

<יובל גרינברג: אנחנו מאוד מחוברים, באמצעות החילות, רוצים להסליל אותם, לתת להם מסלול שגם ייתן להם מקצוע, גם ייתן מענה לצרכי צה"ל וגם ייתן להם את האפשרות להתפתח לאחר מכן.

<יובל גרינברג: בהחלט רואים ומשתדלים להסתכל על כל הרצף.

יעקב מרגי: אני מיד אתן למכללות הטכנולוגיות ולתעשייה.

יעקב מרגי: לפני כן, משרד החינוך, תן לנו סקירה כמה יש לנו י"ג-י"ד, כמה מסיימים בשנה.

<אסף מנוחין: אני ממונה חינוך טכנולוגי על תיכוני במשרד החינוך.

<אסף מנוחין: אנחנו בעצם אמונים או רגולטורים של הסמכה של לימודי תעודה טכנאים והנדסאים ברצף לימודי, כלומר התפיסה שלנו שכיתות י"ג-י"ד הן חלק מרצף שמתחיל בכיתה י', מתוך אמונה שתלמיד שעובר או בוגר שעובר את כל המסלול הזה ביחס לעצמו הוא יותר טוב ברגע שהוא מתחיל את החינוך הטכנולוגי בכיתה י'.

<אסף מנוחין: יש לנו השנה כ-7,500 תלמידים במסלול של טכנאים הנדסאים.

<אסף מנוחין: בשונה ממה"ט המסלול אצלנו הוא מסלול רצף, כלומר תלמיד לומד י"ג, יכול להחליט שהוא מסיים כטכנאי או ממשיך להנדסאי, הרוב ממשיכים להנדסאים.

<אסף מנוחין: אנחנו מסתכלים על הטכנאי כרשת ביטחון למי שלא הוסמך כהנדסאי.

<אסף מנוחין: אנחנו מדברים על ממוצע רב שנתי של כ-70% - - -

יעקב מרגי: המסה הקריטית זה הנדסאים, מסיימים י"ד?

<אסף מנוחין: המסה הקריטית, אם כי יש לנו מגמות שהן לא טכנולוגיות, כמו לימודי תעודה בניהול עסקי ולמשל התחלנו השנה איזה שהוא מסלול של פרמדיקים, זאת אומרת זה לאו דווקא - - -

יעקב מרגי: תנתח לי את הטכנולוגי מתוך ה-7,000.

<אסף מנוחין: המגמות הגדולות זה המגמות של מגמת מכונות, אלקטרוניקה וחשמל.

<אסף מנוחין: זו המסה הגדולה.

<אסף מנוחין: נובע גם בין היתר כי תלמיד שרוצה להמשיך צריך לקבל דחיית גיוס מהמערכת הצבאית ולכן יש לנו מסה גדולה במקצועות שהצבא צריך, אם כי אנחנו פועלים גם במגזרים לא חייבי גיוס.

יעקב מרגי: אל"ף, לא אמרת לי את הנתון הטכנולוגי מתוך ה-7,000, דבר שני, אני רוצה לחדד את מה שאמרת בסיפה, לו צוין שתלמיד רוצה להמשיך י"ג-י"ד, כל עוד הצבא צריך את המקצוע הזה, אני מבין שיש שיתופי פעולה בין התיכונים, הצבא יודע לסלול את דרכו לאותן מגמות, אין לי בעיה עם הקטע הזה, לו יצוין שזה מקצוע שכרגע זה לא במיקוד של הצבא, יהיה קושי בקבלת דחייה?

<אסף מנוחין: לתלמידי חייבי גיוס כן.

<אסף מנוחין: היו לנו מספר דוגמאות שאנחנו כרגע באיזה שהוא דיון עם הצבא לגבי הכרה, כלומר מקצועות שהם מוכרים במשק אבל הצבא כרגע לא במיקוד ה - - - אבל זה איזה שהוא תהליך שהצבא כרגע בתהליכי חשיבה.

יעקב מרגי: וזה גם בתחומים של המקצועות הטכנולוגיים?

<אסף מנוחין: כן, גם במקצועות שמוכרים כמקצועות טכנולוגיים להסמכה טכנולוגית.

יעקב מרגי: בבקשה, תמשיך.

<אסף מנוחין: אין לי כרגע את המספרים ואני לא זוכר, זו תקלה שלי, אני יכול להציג אותם.

יעקב מרגי: בסדר, נקבל אותם בהמשך.

<אסף מנוחין: אולי הייתי אומר ש-80% זה בערך מהמערך הטכני הנדסי.

<קריאה: זה מקנה בגרות?

יעקב מרגי: זה מעל, זה פלוס.

<אסף מנוחין: את שואלת על תנאי הקבלה.

<אסף מנוחין: תנאי הקבלה של תלמיד ללימודי טכנאים והנדסאים, הוא צריך להיות נכון להיום עם 14 יחידות בגרות, חלקן בליבה עיונית, מתמטיקה, אנגלית ושפה ובתחום הטכנולוגי המינימום זה עוד 7 יחידות.

<אסף מנוחין: כרגע נעשה גם במשרד החינוך איזה שהוא תהליך של חשיבה ואנחנו הולכים על מערך הסמכות, כלומר כל תלמיד שיסיים, גם אם הוא לא, אבל תנאי הקבלה לטכנאים והנדסאים זה אותו סדר גודל של 14 יחידות לימוד בגרות ומעלה.

<אסף מנוחין: יש לנו מסגרות, למשל במגמת הנדסת תוכנה, רובם בגרות מלאה.

<קריאה: וגם כיתות מרו"ם, לעיוני.

יעקב מרגי: אבל 7 יחידות טכנולוגיות זה בסיס, זה חייב?

<אסף מנוחין: 7 פלוס 7 עיוניות שזה המתמטיקה, אנגלית - - -

יעקב מרגי: מתוך ה-14?

<אסף מנוחין: מתוך ה-14, כן.

<אסף מנוחין: זה המינימום, זה תנאי הסף לקבלה וזה בתיאום עם התפיסה הארצית של תנאי הסף לקבלה לטכנאים הנדסאים.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תעשייה.

<טל לוטן: שלום, שמי ד"ר טל לוטן, אני אחראית על התחום של חינוך טכנולוגי והכשרה מקצועית בהתאחדות התעשיינים.

<טל לוטן: אמנם הדיון הוא על ה - - -

יעקב מרגי: את מכירה צורך באנשי טכנולוגיה או שאנחנו סתם צועקים?

<טל לוטן: באופן מפתיע אנחנו מכירים צורך כבר כרוני של שנים.

<טל לוטן: אמנם הדיון הוגדר כהשכלה טכנולוגית, אבל אני חושבת שצריך לדבר על כל הספקטרום של חינוך.

יעקב מרגי: את רואה שאני לא שמרן, אני פתחתי את זה.

<טל לוטן: על חינוך טכנולוגי ומקצועי ועל השכלה טכנולוגיה בכל הרבדים.

<טל לוטן: אני אציג כמה נתונים ואחר כך מה אנחנו חושבים לעשות בהקשר גם לכל הספקטרום של החינוך המקצועי טכנולוגי, אנחנו מדברים על כל הספקטרום של מקצועי, טכנולוגי והשכלה טכנולוגית עד רמה של מהנדסים.

<טל לוטן: נתחיל קצת בנתונים על התעשייה הישראלית.

<טל לוטן: אנחנו יודעים היום בכלל שהתעשייה הישראלית הופכת ליותר ויותר מתוחכמת.

<טל לוטן: אם בעבר היה חרט כרסם, היום אנחנו מדברים על מערכות ייצור ממוחשבות שיותר ויותר נזדקק לעובדים טכנאים - - -

יעקב מרגי: פעם ה-CNC, ככה קראו למחרטה, אמרו שזו אחת התגליות הכי - - - אני מבין שזה כבר - - -

<טל לוטן: מערכות ייצור ממוחשבות נכנס לכל התחום, גם בתחום של המתכת, תחום CNC, אבל לא רק בתחום ה-CNC.

<טל לוטן: אז אנחנו רואים שאנחנו עוברים מחרט כרסם ואנחנו צריכים יותר ויותר עובדים מקצועיים.

<טל לוטן: אנחנו מניחים שככל שהתעשייה תיהפך יותר מתוחכמת יצטרכו רמה של יותר בוגרים, גם לטכנאים הנדסאים.

<טל לוטן: נציג את הפריון של התעשייה הישראלית, שלדאבוננו הוא נמוך ב-60% מהתוצר בארצות הברית.

<טל לוטן: חלק מזה נובע גם שצריך להכנסות מערכות וטכנולוגיות מתקדמות, אבל מה?

<טל לוטן: יש פה איזה שהוא קטץ', בשביל להכניס טכנולוגיות מתקדמות צריך עובדים ברמה יותר גבוהה ולכן אנחנו שוב באותו לופ שאנחנו מדברים עליו.

<טל לוטן: כבר היום אנחנו סובלים, התעשייה הישראלית סובלת, זה נכון שהיום בנקודת זמן של עכשיו, גם לימור דיברה על זה, התעשייה נמצאת מאוד במצוקה ולכן המספרים הם יחסית קטנים, אבל עדיין אנחנו מדברים על מחסור של 1,600 חשמלאים, על 1,300 רתכים.

<טל לוטן: אנחנו מדברים גם היום על מחסור של עובדים ואני מזמינה אתכם לתעשייה, תראו שהגיל הממוצע של העובדים הם גילאי 55-60, מחבר העמים, שהצילו אותנו, כך שאם אנחנו לא נכניס עכשיו לפייפ ליין כל הזמן עובדים ברמה טובה ואיכותית, אז מה שקורה כבר היום, כושר התחרות נשחק ומעבירים רצפות ייצור לחו"ל כי אין מספיק עובדים.

<טל לוטן: ברור שזה תהליך, מצד אחד צריכים עובדים פה, אני בתפקיד הזה מזה 8 שנים, לדאבוני אני נמצאת כבר בעשרות רבות של דיונים כאלה, רואים תזוזה, אבל היא מעט מדי - - -

יעקב מרגי: אתם שותפים לתהליכים של משרד הכלכלה?

<טל לוטן: כן, אז אני אגיד מה צריך ומה אנחנו שותפים.

<טל לוטן: אנחנו שותפים בכל פורום, אם במכללות הטכנולוגיות ובמועצה הטכנולוגית ואנחנו יחד עם משרד החינוך מאמינים ברפורמה שמשרד החינוך רוצה עכשיו לעשות, להגדיל את היקפי הלומדים ל-48% שזה הממוצע ב-OECD ואנחנו ביחד איתו ברפורמה הזו, אנחנו תומכים בנושא של מערכת ההסמכות, אנחנו מעורבים בכל פורום של הסמכות ופיתוח תכניות לימודים רלוונטיות, עם משרד החינוך, עם משרד הכלכלה.

<טל לוטן: היום לצערי יש שני גופים שעושים מערכת הסמכות, אנחנו גם פה וגם פה.

יעקב מרגי: אנחנו ניגע בנקודה הזו של ה - - -

<טל לוטן: אנחנו גם מעורבים בהתנסות תלמידים בתעשייה.

<טל לוטן: יחד עם משרד החינוך אנחנו פיתחנו את תכנית טו"ב, טכנאי ובגרות, שיש היום 10,000 תלמידים שלומדים במערך.

יעקב מרגי: רגע, כשאת אומרת 10,000 תלמידים שלומדים במערך, באיזה מסגרת?

<טל לוטן: מ-י' עד י"ב, ט' עד י"ב, בבתי ספר של משרד החינוך לומדים במגמות של מכונות, חשמל, אלקטרוניקה, מסיימים בסוף כיתה י"ב עם דיפלומת טכנאי, ממשיכים 8 חודשים, מי שרשאי, להנדסאים, ואנחנו תומכים בתכניות האלה ובעוד תכניות נוספות, כל התכניות, כולל הקמת מרכזים טכנולוגיים לצעירים ומבוגרים שבהם יהיה סטייט אוף דה ארט של הטכנולוגיה, שישמשו צעירים וישמשו מבוגרים.

<טל לוטן: יש כרגע, יחד עם משרד החינוך, בבאר שבע ובחיפה.

<טל לוטן: אנחנו חושבים שצריך להקים עשרה מרכזים כאלה בארץ שיהיו עם טכנולוגיות מתקדמות ו - - -

יעקב מרגי: למה להמציא?

יעקב מרגי: אני יכול לשאול שאלה אפיקורסית?

<טל לוטן: או להשתמש בבתי ספר קיימים ו - - -

יעקב מרגי: יש את המכללות הטכנולוגיות.

יעקב מרגי: בוא אני אגיד לך, מה לעשות, זה הגיל שלי, אז אני זוכר דברים טובים, הצעירים מכירים את הדברים הטובים של הדור הזה, אני במקור במקור באר שבעי, נשארתי לגור בנגב, לא בבאר שבע, במושב בנגב, אני גם בעברי עבדתי במקום עבודה מבוקש, עתיר ידע, אני אומר אותו, שגם זכה לפתוח בית ספר תעשייתי בתוכו, שחלק מבוגריו, אני מכיר חלק מבוגריו שסיימו עם תואר מחקר, מהנדסים, מדענים, החשב שפרש לא מזמן, חבר אישי שלי, הוא בוגר בית הספר התעשייתי.

יעקב מרגי: נדבר על בתי הספר התעשייתיים.

יעקב מרגי: יש את המפעל החשוב הזה של המכללות הטכנולוגיות, שאני יודע שאת תרומתן לתעשייה האווירית בבאר שבע, אני יודע את תרומתן לקמ"ג בבאר שבע, שזה המקום שעבדתי בו, אני יודע את תרומתן למפעלי הכימיה, למה להמציא מחדש?

יעקב מרגי: למה אין שילוב ידיים?

יעקב מרגי: למה יש מערכות מקבילות?

<טל לוטן: טוב, זה לא התחום שלנו.

יעקב מרגי: אני שואל את השאלה לא אותך, אני שואל שאלה כללית, כי אמרת 'אנחנו מפתחים'.

יעקב מרגי: אני שואל שאלה, יש מערך קיים, עם ניסיון ועם ידע, משרד החינוך רוצה לעשות רצף?

יעקב מרגי: אין בעיה, אדרבא, שלבו ידיים.

יעקב מרגי: הרי כולנו יודעים שבתי הספר לא עתירי מעבדות, אם בכלל, לא יודע כמה הם משקיעים היום במעבדות, אם אין קרנות אני לא יודע מה עושים.

<שולי אייל: כבודו, רק אני אציין - - -

יעקב מרגי: אני אתן לך, אני הולך לתת לכם את הבמה.

יעקב מרגי: אני אומר שצריך לחשוב, זו אחת הבעיות שלנו כחברה במדינה הזו, שילוב הידיים של כלל המערכות, איגום הכוחות, המשאבים, הידע, הניסיון.

יעקב מרגי: איגום.

<שולי אייל: מונופול, אתה מתכוון.

יעקב מרגי: זה הפוך ממונופול.

<שולי אייל: לא, איגום זה מונופול.

<שולי אייל: השאלה אם אתה שבע רצון מאיפה שמערכת החינוך הובילה את החינוך הטכנולוגי בישראל ואתה אומר עכשיו רק בואו נוסיף להם את החלק של משרד הכלכלה - - -

יעקב מרגי: לא, אני לא אומר להעביר לאף אחד כלום.

יעקב מרגי: אני מוכן לרגע לשים הכול, את כל תפיסות העולם שלי ולעבור לאיגום ידע, איגום ניסיון, שיתופי פעולה.

<שולי אייל: זה קורה.

יעקב מרגי: זה לאו דווקא, מונופול זה הלאמה למקום אחד, לשים - - - אני לא אומר את זה.

יעקב מרגי: אני לא בא משם.

יעקב מרגי: צריך לחשוב.

יעקב מרגי: בין היתר, תעשייה, אני נגעתי בדוגמה אחת של בית ספר תעשייתי, שכולנו יודעים איזה תלמידים מגיעים לבתי ספר תעשייתיים.

יעקב מרגי: ולכם אני פונה, יחד עם התעשייה, יש לנו היום מפעלים איכותיים, עתירי ידע ועתירי כוח אדם.

יעקב מרגי: יש הכול שם.

יעקב מרגי: צריך להעצים את זה.

<שולי אייל: אנחנו הולכים לפתוח שלושה השנה.

יעקב מרגי: יפה, צריך להעצים את זה ולהגדיל את כמות - - - זה נותן קודם כל סביבת לימודים, שהתלמיד מכיתה ט', אני רוצה לומר לכם, מפנטז כבר להיות מנהל המכון שהוא עושה את היום בשבוע אצלו.

יעקב מרגי: זה נותן שאיפות.

<שולי אייל: אני אשמח אם תפתח לנו חלון להתייחס לסוגיה הזאת.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: תסיימי ונעבור למכללות הטכנולוגיות.

<טל לוטן: מאחר שהדיון היה בעיקר בנושא השכלה טכנולוגית אני רוצה להגיד מה אנחנו חושבים על הנושא הזה, כי זה משמעותי כמו החינוך המקצועי, כי אנחנו חייבים לדבר על רצף של חינוך טכנולוגי מקצועי ואחר כך טכנאים הנדסאים.

<טל לוטן: אין ספק שהיום התקצוב של המכללות הטכנולוגיות הוא כל כך נמוך שהוא לא מאפשר להוציא בוגרים טובים.

<טל לוטן: כשהתקצוב ברמה כזו זה פוגע באיכות, בסדנאות שאפשר להשתמש בהן, באיכות המורים שמגיעים למכללות הטכנולוגיות ובסוף התוצר שיוצא מהמכללות הטכנולוגיות, בגלל התקצוב הנמוך, ולא רק, תיכף נראה בגלל מה, הוא כל כך נמוך שהוא לא מספיק עבור התעשייה הישראלית.

יעקב מרגי: הוא כל כך נמוך?

<טל לוטן: כן, הנתונים שהוצגו, ביחס לאקדמיה זה מאוד נמוך ולכן אנחנו, כהתאחדות התעשיינים, תומכים ברפורמה שהמכללות רוצות להוביל ואנחנו טוענים שצריך להעלות משמעותית את התקצוב של המכללות.

<טל לוטן: בנוסף אנחנו חושבים יחד - - -

<קריאה: כמה מכללות כאלה יש?

<שולי אייל: 77.

<טל לוטן: 70.

<טל לוטן: בנוסף אני רוצה להגיד עוד כמה נקודות שאנחנו כהתאחדות חושבים שיחד עם זאת, מעבר לתקצוב, אנחנו מוכנים ביחד, כמו שאנחנו עושים עם נוער, לעדכן את תכניות הלימודים, כבר עשינו את זה בעבר עם אלקטרו אופטיקה ואנרגיה, לעשות רביזיה בתכניות, להכניס מקצועות חדשים, אם צריך רפורמה במבחנים כאלה או אחרים.

<טל לוטן: לעשות את זה בשיתוף המעסיקים, כי בסוף אנחנו אלה שקולטים את העובדים.

<טל לוטן: אנחנו תומכים גם בנושא של אקדמיזציה של מקצוע ההנדסאי.

<טל לוטן: אנחנו חושבים שזה יוביל לתלמידים טובים יותר.

<טל לוטן: יש תחרות חזקה עם המכללות, יהיו תלמידים טובים יותר, ציוד טוב יותר, בסוף התעשייה תרוויח מזה והפריון יעלה.

יעקב מרגי: ועכשיו המכללות הטכנולוגיות, תרומתכם.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אני יושבת ראש פורום המכללות הטכנולוגיות ואני מנהלת בעצמי מכללה טכנולוגית שנקראת הנדסאים באריאל, היא יושבת בתוך קמפוס אוניברסיטת אריאל ופועלת לצדו.

<יוכבד אדיב-פנחסי: בראשית דבריי אני קודם כל מברכת את יושב ראש הוועדה, חבר הכנסת מרגי, שהוא לוקח את הנושא ובעצם מעצים אותו, עוקב אחריו ואני רואה גם בדיון הזה כמה באמת אכפת לוועדה הזו מהנושא שהוא נושא עתיד מדינת ישראל בתחום הטכנולוגי.

<יוכבד אדיב-פנחסי: בחדר הזה יושבים מנהלי מכללות מכל הארץ שהגיעו מהצפון הרחוק, מתל חי, ועד באר שבע ולמטה מכך.

<יוכבד אדיב-פנחסי: תיכף אני אתייחס למספר שציין שולי כאן, כ-77 מכללות, ואנחנו נדבר על כך שיושבים כאן מכללות שהן רשתות גדולות, יושבת כאן רשת אורט, יושבים כאן ממכללות שהן עצמאיות, כמו המכללה הטכנולוגית באר שבע, ויושבות כאן מכללות מסוג אחר שהן מכללות שהן לצד אקדמי, אם זו אריאל למשל, יש כאן מכללת אפקה, טכניון, שנקר, ואנחנו רואים כאן סדר של מכללות שמביאות את הנושא כאן לדיון כי, אם לומר את האמת, ב-27.10.2013 נחתם ההסכם בין האוצר למשרד הכלכלה.

<יוכבד אדיב-פנחסי: משום מה זה הופיע לי היום באיזה שהוא כלי אחר טכנולוגי, פייסבוק, הופיעה תמונה בה אנחנו יושבים וחותמים.

<יוכבד אדיב-פנחסי: באופן מוזר מאוד אנחנו שבים לכאן לשולחן הדיונים ולמעשה אנחנו כנראה לא שבעי רצון, אבל אנחנו עם הפנים קדימה.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אנחנו מסתכלים על המערכת הזו כמערכת שעדיין לא הביאה את ההנדסאי לאן שהיא אמורה להוביל אותו.

<יוכבד אדיב-פנחסי: ההסכם הזה אמנם הוביל לאיזה שהיא תוספת תקציבית, אבל אם נגיד את האמת, תוספת תקציבית משמעותית, תמיד נשאלת השאלה ממה.

<יוכבד אדיב-פנחסי: כשאומרים הוספנו 100 מיליון שקלים למשך 6 שנים, אף אחד לא באמת מסתכל פנימה ואומר מה יקרה לכסף הזה לאורך הזמן ומאיפה אנחנו למעשה מתחילים.

<יוכבד אדיב-פנחסי: כשאתה מתחיל מ-137 מיליון שקלים בעוד שיש מקבילה אקדמית לחלוטין, אני מדברת רק על תארים ראשונים, לא על מחקר, שמתוקצבת ב-2 מיליארד שקלים, אז יש כאן איזה שהוא פער גדול מאוד והרשו לנו קצת לשים את זה בחיוך כשאנחנו מדברים על איזה שהיא תוספת.

יעקב מרגי: אנחנו מקדמים בברכה את פרופ' טרכטנברג.

יעקב מרגי: לא התקשרו אליך מהוות"ת לבוא לייצג אותם.

מנואל טרכטנברג: אני חבר כנסת היום.

<יוכבד אדיב-פנחסי: כדי לייצר את הדיון הזה בצורה נכונה ומכוונת, קודם כל אני מאוד שמחה על הפתיחה של כלל ההשכלה הטכנולוגית במדינה, מרמת החינוך, רמת בתי ספר תעשייתיים, ועד הרמה הגבוהה ביותר שאנחנו מובילים אותה כמכללות טכנולוגיות.

<יוכבד אדיב-פנחסי: המכללות הטכנולוגיות שאנחנו מדברים עליהן והדיון עוסק בעיקרן הן מכללות שמפוקחות על ידי משרד הכלכלה.

<יוכבד אדיב-פנחסי: יש כאן שני משרדים שחולקים את אותו תואר, אחד משרד החינוך, השני משרד הכלכלה.

<יוכבד אדיב-פנחסי: משרד החינוך הציג את הפרופיל ואת החזון שלו כאשר התלמידים לומדים מרמה של חינוך טכנולוגי ומקנים להם עולמות טכנולוגיים או מה שנקרא קווי יסוד לטובת הטכנולוגיה וחשיפה, החבר'ה האלה מגיעים לטובת הצבא, הצבא דורש את התלמידים האלה כעובדים, אבל לאחר מכן יכול לקרות להם שני דברים, הם יכולים להמשיך ולהעצים את עצמם בתואר מהנדס, שאנחנו מאוד מאוד מעודדים, או שהם עושים שיפט אחר, בדיוק כמו שחברת הכנסת כאן הציגה.

<יוכבד אדיב-פנחסי: היא למדה מקצועות טכנולוגיים ולאחר מכן היא בחרה.

<יוכבד אדיב-פנחסי: בניגוד למדינות אחרות שלמעשה הכול הוא הרבה יותר מותווה ויש איזה שהוא סדר ורצף כי אין את המהלך של הצבא, מדינת ישראל מתנהגת טיפה אחרת.

<יוכבד אדיב-פנחסי: בעולם של מכללות טכנולוגיות שמפוקחות על ידי משרד הכלכלה, כאן הרעיון הוא הקצאת כוח אדם מצוין למשק הישראלי.

<יוכבד אדיב-פנחסי: כאלה יושבים כאן, כ-27,000 סטודנטים ב-77 מכללות שחלקן הן מכללות שהן מכללות כמו שהצגנו כאן, חלקן גם סמינרים שאנחנו יודעים שיש כאן הצלחה נוספת במה שנקרא תיעול אנשים נוספים לטובת המשק הישראלי ולטיפול באוכלוסיית החרדים, וזה מבורך.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אבל כשאנחנו באים לדיון מהסוג הזה אנחנו צריכים לזכור מספר דברים.

<יוכבד אדיב-פנחסי: האחד, נחיצות של הנדסאי במדינה, האם צריך אותו.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אומרים התעשיינים 'צריך'.

<יוכבד אדיב-פנחסי: היום התעשייה, ואני לא מדברת בשם התעשייה, אני פשוט בקישור איתה, מדברת על כך שהמוחות שלהם יוצאים החוצה, הם מוציאים את התעשיות החוצה לעובדים זולים יותר, אולי מפן כלכלי, אבל אני חושבת, כשאני נפגשתי עם מספר תעשיינים הם אמרו לי 'תגידי לי מה את רוצה?

<יוכבד אדיב-פנחסי: אין לנו עובדים.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אתם מוציאים איקס הנדסאים, אבל הם לא מספיקים.

<יוכבד אדיב-פנחסי: כל השכבה שלכם, מה שנקרא מהנדסים, יש לנו ברמת האיקס, אבל הנדסאים היום חסרים'.

<יוכבד אדיב-פנחסי: דיברנו על חבר העמים, דיברנו על אנשים שתפקדו במערכות האלה, היום הם חסרים והם חסרים כי קרה משהו במדינה, קרה משהו שמדבר על קודם כל מיתוג ההנדסאי, הוא ירד לקרקעית.

<יוכבד אדיב-פנחסי: דיברה כאן לימור על מיתוג, דיבר שולי על מיתוג, בסדר, צריך לעשות מעשה, אבל מיתוג צריך לבוא בכמה רמות.

<יוכבד אדיב-פנחסי: פעם אחת לבוא ולהגיד שרוצים את המערכות האלה ומטפלים בהן ומבינים שהמכללות הטכנולוגיות הן בעצם השער לתעשייה והן שער גם חברתי, גם לאומי, למערכות של מדינת ישראל כמדינה טכנולוגית עתידית.

<יוכבד אדיב-פנחסי: צריך להבין שהמכללות הטכנולוגיות הן בעצם גרילה במערכות האלה, הן עושות את הבלתי אפשרי, הן לוקחות החבורה שהיא לא תמיד החבורה שמתקבלת לאקדמיה, אם שאלת מה הוא היתרון במערכות, כן, הן נותנות מקצוע.

יעקב מרגי: הם גם לא ברצף, היא לקחה אותם באמצע החיים.

<יוכבד אדיב-פנחסי: בדיוק, הם לא ברצף.

<יוכבד אדיב-פנחסי: כולם נושאים עיניהם לטובת האקדמיה - - -

יעקב מרגי: לכן זה לא, אתה מבין, במקום זה, או זה במקום.

יעקב מרגי: משרד החינוך פועל ברצף שלו, אין מענה במשרד החינוך לאוכלוסייה שעכשיו תוך כדי עבודה, כשהוא כבר יצא לחיים, הוא אחרי צבא.

<שולי אייל: אין טיפול במבוגרים במשרד החינוך, זה ברור.

<יוכבד אדיב-פנחסי: משרד החינוך עושה את שלו, הוא עושה ברצף שלו, אנחנו כרגע מדברים על איזה שהוא סוג של בחירה כשאותו אדם יוצא מתוך הצבא, או אם הוא לא מחויב גיוס, ועכשיו הוא פונה ימינה או שמאלה, האם אני הולך לתוך מערכת אקדמית או שאני פונה למערכות אחרות שיקבלו אותי ובעצם יאפשרו לי את המקצועיות שלי.

<יוכבד אדיב-פנחסי: כאן אנחנו נכנסים לתמונה.

<יוכבד אדיב-פנחסי: וכשאנחנו מסתכלים על המיתוג ואנחנו אומרים רגע, אבל כולם נושאים עיניהם לאקדמיה ואף אחד לא מקדש את העולם הטכנולוגי, עשינו איזה שהוא ערעור פה במערכת.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אין שום סיבה בעולם שסטודנט מעולמות טכנולוגיים יופלה אל מול סטודנט אקדמי.

יעקב מרגי: את יודעת, המל"ג, כמה שהוא שמרן ויש לו עצמאות וחופש אקדמי, מתמודד עם בעיה שהיא דומה במקצועות מדעי החברה והרוח.

יעקב מרגי: יש מקצועות שהם כמעט - - - דיברו פה ראשי אוניברסיטאות ודיקנים של מגמות שיש בהם מקצועות בהכחדה.

<קריאה: נכון, כי אין להם ביקוש, יכול להיות.

<יוכבד אדיב-פנחסי: כי השוק היום מדבר אחרת, עבודה.

יעקב מרגי: כשאתה מנהל מדינה אתה לא מנהל ביזנס.

יעקב מרגי: הריבון יושב על ההגה, הוא צריך לדעת, יש צרכים כלכליים, עסקיים, תעשייתיים והכול הכול, אבל יש גם צרכים ערכיים ורוחניים וקצת - - -

<יוכבד אדיב-פנחסי: קודם כל הכול צריך, צריך השכלה וצריך טכנולוגיה - - -

יעקב מרגי: ותפקיד הריבון - - - אני מכאן אחזור לכלכלה, אחרי שתסיימי את הסקירה שלך, שמענו את הצבא, שמענו את התעשייה, שמענו את זה, אם מישהו במדינה יודע מה היעד, מה הצורך האמיתי כל שנה?

יעקב מרגי: אני שואל בקול.

יעקב מרגי: יש לי תסביך של הרהור בקול.

<קריאה: שאלה מעולה, כבוד היושב ראש.

יעקב מרגי: בבקשה.

<יוכבד אדיב-פנחסי: דיברנו על מיתוג, דיברנו על צורך, דיברנו על כך שבעצם עיני כול נשואות לטובת האקדמיה - - -

<אורה חכם: אז את בעד האקדמיזציה של ההנדסאים.

יעקב מרגי: אורה, תרמת לי היום לדיון, כל הכבוד לך.

<יוכבד אדיב-פנחסי: עוד רגע, אנחנו מדברים על מיתוג.

יעקב מרגי: אורה חכם, תציגי את עצמך.

<אורה חכם: אני בשני כובעים, יושבת ראש ועדת החינוך של מפלגת העבודה ויושבת ראש פורום ציבורי למען שוויון הזדמנויות בחינוך.

<יוכבד אדיב-פנחסי: בהחלט, את אורה אנחנו מכירים.

יעקב מרגי: השני יותר משמעות, אני יכול לומר לכם.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אנחנו מדברים על מיתוג ומיתוג כזה יבוא מעולמות נוספות.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אני רק איפה שהוא עצרתי ואמרתי, אסור שסטודנט במערכות טכנולוגיות יופלה מסטודנט במערכות אקדמיות והיום הוא לא מקבל את מה שמגיע לו.

<יוכבד אדיב-פנחסי: הוא לא מקבל מספיק תקצוב מהמדינה, אני חושבת שהחברים שלי ירחיבו בנושא הזה יותר, הוא לא מקבל מועדי ב' לבחינות חיצוניות שלו וקשה לו לבצע את עולם הדפלום שלו, כמו שאולי מישהו שמרן ממשיך לבצע אותן.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אני חושבת שהמשמעות האמיתית היא שאף אחד לא באמת מכיר בלימודים הכל כך קשים שהוא ביצע.

<יוכבד אדיב-פנחסי: הוא מבצע 2,200 שעות בלימודים קשים מאוד, והגדירה חברת הכנסת את זה, למה אף אחד לא מכיר לו את זה כתואר אקדמי?

<יוכבד אדיב-פנחסי: למה אנחנו תמיד הולכים מסביב, אומרים 'לא, אולי מגיע לו אקרדיטציה, ניתן לו 30 נקודות זכות, 40 נקודות זכות, 80 נקודות זכות', בשביל מה המשחק הזה?

<יוכבד אדיב-פנחסי: בסוף הרי כשנגיע לאוניברסיטה לכל אחד יש כאן חופש אקדמי, גם אנחנו רוצים חופש אקדמי כמכללות טכנולוגיות.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אנחנו יודעים את החומר, אנחנו עובדים עם התעשיינים, אנחנו יודעים מה צריך ואנחנו יודעים ללמד.

<יוכבד אדיב-פנחסי: תסמכו עלינו, תאמינו לנו.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אני חושבת שהתואר הזה, תואר הנדסאי, חייב להפוך להיות תואר אקדמי, הוא צריך להיות לצד, הוא צריך להפוך להיות סוג של מהנדס יישומי, you name it, תחליטו אתם, אבל מישהו צריך להכיר.

<יוכבד אדיב-פנחסי: מה שיקרה לנו בתהליך הוא שסטודנטים טובים יותר, אם הם יצטרכו לבחור בין מקצועות שאולי למדינה לא יהיה מקצוע לתת - - -

יעקב מרגי: יש פתגם בערבית, אני אתר

יעקב מרגי: גם אותו לעברית, אני מקווה שהתרגום יהיה מוצלח, לא תכיר בערך של אמא שלך עד שתבוא האמא החורגת שלך.

יעקב מרגי: את מבינה?

יעקב מרגי: אני לא יודע, אחרי שתעברו למל"ג, מה תרצו להיות.

יעקב מרגי: טוב, אבל אחר כך.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אבל בוא נגיד שהיום מצבנו הוא לא טוב.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אני חושבת שהמדינה צריכה לבוא ולהגיד, אנחנו רוצים את ההנדסאים האלה כי אנחנו משקיעים בהם איקס, אבל אנחנו נקבל כנראה 10 איקס, וזו שאלה לקובעי המדיניות שאומרים, בסוף מה יוצא לנו מההשקעה של המדינה?

<יוכבד אדיב-פנחסי: אז כנראה כאשר נשקיע כנראה נקבל יותר ובואו נאמוד את זה.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אני רוצה לסיים ולומר את הדבר הבא, מחר אנחנו עומדים בפני פגישה חשובה, שר הכלכלה, השר דרעי, שאני מאוד מקווה שהוא לא ינטוש את המכללות הטכנולוגיות ושהוא יאמץ אותן, כי הוא עושה כרגע תהליכים ואנחנו שומעים גם את המשרד מדבר אחרת ממה שדיברו איתנו לפני כשנה, יש כאן איזה שהוא שינוי - - -

יעקב מרגי: אני רוצה לראות מה עושה המשרד, לא מה הוא אומר.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אז אנחנו רוצים לראות גם, אנחנו גם צופים בכיליון עיניים - - -

יעקב מרגי: אני לא מצאתי שר כלכלה או שר תמ"ת, ואני קדנציה חמישית בכנסת, שלא מדבר בשבח החינוך הטכנולוגי ובשבחן של המכללות הטכנולוגיות, אבל התקציב של מה"ט - - -

מנואל טרכטנברג: הולך ויורד.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אז אנחנו מייחלים לשינוי.

<יוכבד אדיב-פנחסי: יש פה שינוי בתפיסה שמוביל אותה שולי, אנחנו שמחים ומברכים על כך, אבל איך אתה אומר?

<יוכבד אדיב-פנחסי: בסוף בואו נראה מה קורה בתהליך.

<יוכבד אדיב-פנחסי: מחר יש פגישה בין השר דרעי לשר כחלון, הישיבה הזאת הופיעה לנו בטיימינג מעולה, בתור קריאה מתוך הוועדה הזאת, טפלו במערכות האלה.

<יוכבד אדיב-פנחסי: כרגע כחלון הכניס את הנושא של השכלה טכנולוגית מה שנקרא מתקדמת, פעם ראשונה, לקווי היסוד של הממשלה.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אנחנו עכשיו רוצים לפרוט את הקלף הזה ואני מעוניינת שהוועדה הזאת תקרא לשר כחלון, 'תפרוט את ההבטחה שלך'.

<יוכבד אדיב-פנחסי: דרעי יודע את העבודה, יודע מה אנחנו רוצים - - -

יעקב מרגי: שזה לא יהיה כמו קווי היסוד של חתירה לשלום.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אנחנו קוראים מכאן לבצע, להעצים את המערכות האלה ברמה התקציבית ולבצע רפורמה מקיפה בכל העולם של ההשכלה הטכנולוגית.

<יוכבד אדיב-פנחסי: הכול צריך לשבת תחת בית אחד, צריכה לקום רשות שיודעת מה היא עושה ומתכללת מערכות, אם אתה מדבר על איגום משאבים, אם אתה מדבר על רציונל ואם אתה מדבר על תכנון עתידי.

<יוכבד אדיב-פנחסי: זה בתפיסת מדינת ישראל - - -

יעקב מרגי: אוטופיה.

יעקב מרגי: במדינת ישראל תכנון עתידי זה אוטופיה.

<יוכבד אדיב-פנחסי: אני מקווה.

יעקב מרגי: חבר הכנסת פרופ' מנואל טרכטנברג.

יעקב מרגי: אני עוצר פה, אני לא לוקח את שאר התארים לשעבר.

מנואל טרכטנברג: טוב, אדוני היושב ראש, אני מברך על קיום הדיון הזה, זה נושא חשוב ובאמת החשיבות שלו היא מעל ומעבר למה שקורה עם המכללות הטכנולוגיות כי במדינת ישראל בשנת 2015 כמחצית מתוך כל מחזור גיל שמסיים תיכון מגיע לאקדמיה, אבל המחצית השנייה מופקרת.

מנואל טרכטנברג: כבר מדינת ישראל לא לוקחת אחריות על מחצית מתוך כל דור ואז התוצאה, אנחנו מתפלאים אחר כך שהפריון נמוך, שאנחנו לא רואים התקדמות של התעשיות המסורתיות וכו' וכו', מיעוט מגיע להיי טק וכל היתר מרימים ידיים.

מנואל טרכטנברג: הבעיה היא יותר רחבה, הבעיה היא, שוב פעם, שהמדינה לא לוקחת אחריות.

מנואל טרכטנברג: היא לוקחת אחריות על ההשכלה הגבוהה, לא על כל היתר, וזה שורש הרע.

מנואל טרכטנברג: מה שהם נאבקים, הם נאבקים עם אותם קשיים בגלל הגישה הזאת שיש חצי שמטופל והחצי השני?

מנואל טרכטנברג: שיסתדר.

מנואל טרכטנברג: ויש כן, יש במשרד הכלכלה, מכל המשרדים, יש שם את המכללות הטכנולוגיות.

מנואל טרכטנברג: לכן זה מלחמת מאסף, כל פעם על עוד קצת תקציב וזה.

מנואל טרכטנברג: אני לא אפרוש את כל העניין, זה נושא שמאוד מטריד אותי.

מנואל טרכטנברג: דרך אגב בדיוק לפני שנה, נזכרתי, אתם קראתם על זה בעיתון, אני הופעתי בפני הממשלה ודיברתי בטון כזה, אמרתי בדיוק אותם הדברים, אמרתי שלא יכול להיות שמחצית מכל מחזור גיל מופקר, לא יכול להיות ש - - -

יעקב מרגי: למה מחצית?

יעקב מרגי: זה הישג של העשור האחרון.

מנואל טרכטנברג: כן, היה הרבה פחות, נכון.

מנואל טרכטנברג: אמרתי שתואר אקדמי זה לא חזות הכול.

מנואל טרכטנברג: מה, כל בן אדם באשר הוא צריך תואר אקדמי כמו שהוא מוגדר כיום?

מנואל טרכטנברג: מה פתאום?

יעקב מרגי: ומה יעשה המאבטח שבתנאי הסף כבר מבקשים תואר אקדמי?

מנואל טרכטנברג: שנייה, תיכף.

מנואל טרכטנברג: קמה סערה באותו דיון ממשלתי וזה יצא החוצה ואתם הייתם ערים לזה וצעקות והאשמות הדדיות, 'מה אתה רוצה?

מנואל טרכטנברג: שהבן שלך יהיה פחח', כאילו שמה שמוצע במכללות הטכנולוגיות - - -

יעקב מרגי: זה היה בדיון הזה?

מנואל טרכטנברג: זה היה שם, אני עוררתי את כל המהומה הזאת.

מנואל טרכטנברג: זה לא יאומן.

יעקב מרגי: הוא אמר לו 'תשלח את הבן שלך ללמוד פחחות', זה הציטוט המדויק.

מנואל טרכטנברג: כן, זה אומר משהו על התפיסה.

מנואל טרכטנברג: מה, המכללות הטכנולוגיות זה פחחות?

מנואל טרכטנברג: ומה רע בפחחות, דרך אגב?

מנואל טרכטנברג: בכל אופן, מאוד בקצרה, אני חושב שצריך לקום מל"ג טכנולוגי, צריך לקום גוף מדינתי תחת אחריות המדינה שמרכז את כל האחריות גם של התכנים וגם הפדגוגית וגם התקציבית על המחצית השנייה, כאשר הנדבך המרכזי בתוך זה הן המכללות הטכנולוגיות, לא רק, כי יש גם ציבורים אחרים בתוך אותה מחצית שהראש שלהם או השאיפות שלהם הם לא בתחום הטכנולוגי דווקא, אלא הרבה יותר רחב.

מנואל טרכטנברג: לא תבוא ישועה מצירוף כבן חורג למל"ג.

מנואל טרכטנברג: זה לא יעבוד.

מנואל טרכטנברג: אני אומר לכם כמי שהייתי שם, זה לא יעבוד, זה פשוט יהיה ההיפך, כלומר מה שאתה אמרת, בדיוק הביטוי הזה, לא הכרתי אותו, נהדר.

מנואל טרכטנברג: החינוך הטכנולוגי תמיד יהיה בן חורג, ולהיפך, הוא יופלה לרעה אם הוא יהיה שם.

מנואל טרכטנברג: צריך להרים ראש ולהגיד, בראש זקוף, מחצית מכל דור, מכל עולם הצעירים, שהוא יהיה מטופל במסגרת הזו.

מנואל טרכטנברג: איך לעשות את זה?

מנואל טרכטנברג: זה לפעם אחרת, אבל בעניין הזה אני אישית מתחייב לקדם את זה בכנסת הזאת.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני אסייע בידך.

<מעין חג'ג': אני אדבר במקום רם שפע, הוא בדיוק נאלץ לצאת.

<מעין חג'ג': אני מעין חג'ג', רכזת אקדמיה בהתאחדות הסטודנטים הארצית.

<מעין חג'ג': אנחנו קודם כל מאוד שמחים על הדיון הזה, אנחנו כהתאחדות מאוד מקדמים ופועלים לקדם את ההשכלה הטכנולוגית בארץ ואת זכויות הסטודנטים ההנדסאים.

<מעין חג'ג': בסך הכול אנחנו תומכים בדברים של יוכי, שנאמרו פה, ידוע, וזה משהו שגם עולה מהשטח, שיש תת תקצוב מטורף עבור הסטודנטים ההנדסאים.

<מעין חג'ג': הפערים שקיימים בפועל בין סטודנטים הנדסאים לבין סטודנטים אקדמאים, שכולם דיברו על זה פה ולא נרחיב, הם מהותיים ותהומיים.

<מעין חג'ג': אנחנו חושבים שמשרד הכלכלה ומה"ט לא עושים מספיק ושהם צריכים יותר לקדם את הנושא ולקחת את זה ולהוביל אותו.

<מעין חג'ג': יש דברים ברמה הבסיסית ביותר של זכויות סטודנטים שלא מתקיימים היום בהתאם לחוק זכויות הסטודנט, שלא מתקיימים היום במכללות ובמה"ט, ברמה של תקנות הריון ומילואים שעדיין לא אושרו בוועדת העבודה והרווחה, באפשרות של גבייה לאגודות סטודנטים, של הקמת אגודות סטודנטים, של כל הסדרת מערכת היחסים של מכללות טכנולוגיות עם אגודות סטודנטים.

<מעין חג'ג': ברוב המכללות הטכנולוגיות בארץ אין אגודות סטודנטים.

יעקב מרגי: יש לנו סטודנט פה, יושב ראש אגודת סטודנטים במכללה טכנולוגית, הוא ישלים אחרייך.

<מעין חג'ג': יש כמה בודדות, אבל הן קמות הרבה פעמים מסיבות היסטוריות, בשיתוף הרצון הטוב של המוסד.

<מעין חג'ג': אני בטוחה שדני ישמח לדבר אחר כך ולספר גם מהצד שלו.

<מעין חג'ג': אבל מבחינה חוקית, מנהלתית, בחוזר מינהל מע"צ, אין שום הסדרה של היחסים האלה.

<מעין חג'ג': יש קושי מאוד גדול בדברים האלה, סטודנטים לא מכירים את הזכויות שלהם, לא יודעים מה מותר להם, מה מגיע להם, וגם מהבחינה הזאת יש תחושה מסוימת שהם סטודנטים סוג ב' ואנחנו רואים את זה בחומרה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: דני כפרי, יש לך - - -

<דני כפרי: שמי דני, אני יושב ראש אגודת הסטודנטים של המכללה הטכנולוגית באר שבע.

<דני כפרי: כמו שהיא אמרה, אנחנו אגודת הסטודנטים היחידה להנדסאים בארץ.

יעקב מרגי: אתה רק לומד או גם עובד למחייתך?

<דני כפרי: אני עבדתי עד לפני חצי שנה במפעלי ים המלח, עד המשבר האחרון, יצאתי ללימודי הנדסאי כימיה, בן 42 עם 5 ילדים.

<דני כפרי: רוב הסטודנטים להנדסאים הם בעלי משפחות, הם לא חבר'ה צעירים, הם באמצע החיים, הם עושים, כמו שאותי שלחו מים המלח, לעשות הסבה מקצועית, רובם הם כאלה.

<דני כפרי: רובם גם מחפשי עבודה, כך שכשהם נכשלים במבחן אחד במה"ט וצריכים לחכות חצי שנה או שנה למבחן הבא שלהם, למועד ב', מה שלא קיים באקדמיה, והם מוצאים עבודה, אז הם גם יעזבו את הדפלום ואז המכללה הטכנולוגית שהכשירה אותם לא תקבל כסף עליהם כי הם לא דופלמו.

<דני כפרי: אין לנו זמן לחכות בנתונים של היום עוד שנה למועד ב', מצאנו עבודה, אנחנו נעזוב את זה, נמשיך קדימה.

<דני כפרי: מה"ט בניגוד להנדסאים במשרד החינוך מקשים עלינו את האפשרות להיות מדופלמים.

<דני כפרי: אני לומד 1,600-2,000 שעות בכימיה, המקביל שלי בסמי שמעון או באוניברסיטת בן גוריון לומד את אותן שעות והוא הופך להיות מהנדס, עם אפס מכשולים, ואני צריך לעבור עוד ארבעה מבחנים של מה"ט בנוסף למבחנים של המכללה, עוד פרויקט.

<דני כפרי: ואני אומר לך את האמת, אם אני אמצא עבודה אני אפסיק את הלימודים, אני אמשיך קדימה.

יעקב מרגי: שולי, אתה שומע?

<דני כפרי: כשסטודנט בגיל שלי ויש לו ילדים - - -

יעקב מרגי: שולי, יש מסלול של הידברות, של ניסיון לתקנן את זה, להשוות לפחות מסלול?

<שולי אייל: אני חושב שהמכללות יכולות להעיד בעצמן לאן אני חותר.

יעקב מרגי: אתה חותר להשוואה?

יעקב מרגי: לפחות בפרוצדורות של הבחינה.

<שולי אייל: תן להם להתבטא, הם שמעו אותי בנושא הזה יותר מפעם אחת.

<שולי אייל: הם יודעים מה עמדתי.

<שולי אייל: אם זה היה בסמכותי, בוא נאמר שהם היו עכשיו מחייכים הרבה יותר.

<שולי אייל: יש מועצה ב-17 בחודש, מה עמדתי למועצה אני - - -

יעקב מרגי: מה זה המועצה הזו?

<שולי אייל: המועצה היא מועצה שהוקמה על פי חוק, מועצת ההנדסאים, יושב בראשה יובל רכלבסקי.

יעקב מרגי: למה היא לא מוזמנת?

<יהודית גידלי: אני שומעת על זה לראשונה.

<קריאה: הם שייכים למשרד הכלכלה.

<שולי אייל: לא, מועצה שהוקמה על פי חוק, היא משותפת למשרד החינוך, למל"ג, ל - - -

<יהודית גידלי: הוקמה מתי, איפה?

<קריאה: בחוק ההנדסאי לפני שנתיים.

<יהודית גידלי: חוק ההנדסאי לא אצלנו, אוקיי.

יעקב מרגי: לא משנה, מה זה קשור לא אצלנו?

<יהודית גידלי: לא, בסדר, לא יכולתי לדעת על קיומה.

יעקב מרגי: אז אני מבקש, להבא בדיונים הבאים.

יעקב מרגי: אז אני מבקש להביא את דברנו, אנחנו נוציא את זה גם בסיכום, אני חושב שלפחות בתקצוב הם לא דומים.

יעקב מרגי: כל הסדרה אחרת, אני מבין, הוועדות עובדות, משרד ראש הממשלה, הכול טוב ויפה, לפחות בקטע של הפרוצדורה של הדיפלומה.

<שולי אייל: אני משוכנע.

<דני כפרי: אני רוצה להוסיף עוד דבר אחד.

<דני כפרי: סטודנטים שלמדו לתואר ראשון ולא מוצאים את עצמם בעולם והם באים ללמוד הנדסאים, ויש הרבה כאלה אצלנו בבאר שבע, מכירים להם בלימודים, לפעמים שנה, לפעמים שנה וחצי, מהלימודים שלהם מבוטלים.

<דני כפרי: אם אני ארצה לעשות את ההיפך וארצה להיות מהנדס, אולי בחצי שיעור יכירו לי.

<דני כפרי: אין שום הכרה, אין שום דבר.

<דני כפרי: המדינה משקיעה פעמיים, פעם ראשונה ב - - -

יעקב מרגי: את מבינה, עד שהם יאשרו את התואר - - - יוכי, נכון?

יעקב מרגי: ד"ר יוכי, עד שאני אגיע לשאיפה הזו של להכיר בתואר אקדמי לפחות, לפחות אקרדיטציה, לתת ערך ללימודים האלה.

<קריאה: זה הפתרון.

<יוכבד אדיב-פנחסי: הוא אומר לך על נקודות זכות, אנחנו רוצים שהמל"ט, אותה מועצה שקראה לפרופ' טרכטנברג, תהיה לה הזכות לבוא ולהגיד, אנחנו מבצעים תארים בעולם טכנולוגי.

יעקב מרגי: גברתי, ראית כמה דקות נותרו לנו לדיון?

יעקב מרגי: הייתה לאמירה שלו תרומה מכרעת, אני אתן לכם עצה, אל תעזבו אותו, שבו איתו, תהיו שותפים.

יעקב מרגי: יש לו תפיסת עולם קצת בעייתית בקטע הזה, אבל הוא הולך לכיוון.

יעקב מרגי: שבו איתו, שתהיו חלק מהתהליך של הצעת החוק.

יעקב מרגי: שמעתם שהוא הולך להכין הצעת חוק, לכן שבו איתו, לוו אותו, אני מכיר איך חוק נולד, כדאי שתהיו חלק מזה.

<עידו חגאי: ברשותך.

יעקב מרגי: ברשותך, תן לי לנהל את הדיון.

יעקב מרגי: השעון מולי ואני רוצה להגיע בסוף למשהו בדיון, כי תאמין לי, התכלית זה לא הדיון.

<עידו חגאי: לא השלמנו את הצגת הנתונים כפורום.

יעקב מרגי: דני, סיימת?

<דני כפרי: זהו, תודה רבה.

יעקב מרגי: יש לנו דובר נוסף, מנהלת הקרן המשפחתית של משפחת קרסו נמצאת איתנו?

<עתר רזי אורן: כן, צהריים טובים.

<עתר רזי אורן: אני מנהלת הקרן המשפחתית של סטלה ויואל קרסו ואני מייצגת כאן גם את הפורום של כפרי הנוער שעומד בראשו אבי נאור, שני גופים פילנתרופיים.

<עתר רזי אורן: אני מרגישה שאנחנו הזבוב הקטן על הפיל הגדול.

<עתר רזי אורן: אני יושבת מול - - -

יעקב מרגי: איזה אבי נאור?

<עתר רזי אורן: מ"אור ירוק".

<עתר רזי אורן: קודם אני אשלים את האמירה שלי, הגופים הפילנתרופיים שציינתי, לתפיסתי, הם הזבוב הקטן על הפיל הגדול.

<עתר רזי אורן: משמע, מי שלפתחו האחריות לקדם את החינוך הטכנולוגי זה המדינה וכשאני אומרת המדינה בסופו של דבר זה איזה שהיא שותפות, איגום משאבים, כל הדברים שאמרת, אני מחזקת את דבריך, שותפות בין משרד הכלכלה למשרד החינוך.

<עתר רזי אורן: אנחנו רואים שבכל העולם זה עובד, שיש מטריצה אחת לקידום ושיתוף פעולה.

<עתר רזי אורן: לא יכול להיות שיש מסלול להתקדמות אחת במשרד החינוך ומסלול אחר במשרד הכלכלה.

<עתר רזי אורן: אני אקח ספציפית את תחום הרכב, לומדים רכב במשרד החינוך, זה אוטוטק, ולומדים רכב במשרד הכלכלה, זה אוטוטרוניקה.

<עתר רזי אורן: אמנם נתתי דוגמה מהחינוך הטכנולוגי, ואני שמחה שהדיון היום זה על ההשכלה הטכנולוגית - - -

יעקב מרגי: הסמנטיקה עושה משהו.

<עתר רזי אורן: עושה קרדיטציה אחרת, לימודים אחרים, מבחנים אחרים.

<עתר רזי אורן: אמרת, יש לכם מערכות נפרדות שלא מתואמות ביניהן - - -

יעקב מרגי: מה הקרן עושה?

<עתר רזי אורן: אנחנו התחלנו את הפעילות שלנו בתחילת השנה, אחד הדברים שעשינו זה לבוא וללמוד.

<עתר רזי אורן: קודם כל לראות מה השחקנים שיש, וכשאני אומרת ללמוד מה השחקנים שיש, זה עשרות דוחות, מחקרים, ניירות, כולכם מכירים את זה.

<עתר רזי אורן: בתחום הרכב ספציפית אנחנו מבינים עכשיו שצריכים לשלב ידיים בנושא של הכשרת מורים, טיוב תכניות לימוד, תשתיות פיזיות, תדמית והנושא של ההתמחות בתוך התעשייה.

<עתר רזי אורן: אנחנו מדברים על מקצועות טכנולוגיים, כמו שלהבדיל רופא, עובדת סוציאלית, כל המקצועות האלה, נדרשים לפרקטיקום, נורא מעניין שבחינוך הטכנולוגי נותנים תואר בלי ההזדמנות להתמחות.

<עתר רזי אורן: אותה התמחות שהיא נורא משמעותית כדי שהעובדים אחר כך ייקלטו בתעשייה.

<עתר רזי אורן: חשוב לציין את סוגיית הצורך, יש צורך גדול.

<עתר רזי אורן: אני אמנם מייצגת פילנתרופיה, משמע כסף פרטי של משפחות פרטיות, אבל מי שעומד בראש אותן קרנות זה אנשים שאת הונם עשו מזה שהם עבדו בתעשייה.

<עתר רזי אורן: לדוגמה יואל קרסו, יושב ראש של קרסו מוטורס, יש צורך גדול בחברות הרכב היום לעובדים.

<עתר רזי אורן: זאת אומרת אם אנחנו נקדם את הענף הזה, ודובר על זה הרבה, יש מי שיקלוט אותם בסופו של דבר.

<עתר רזי אורן: אבל בתוך כל הוועדות האלה הנציגות של המעסיקים היא יחסית מצומצמת.

<עתר רזי אורן: נכון, יושבת לשמאלי טל ואני סומכת את ידי על כל ההמלצות שהביאה, קראתי את כל הדוחות, אבל בסופו של דבר כשמתכננים את תכניות הלימוד, כשעוסקים בהכשרת המורים - - -

<שולי אייל: - - -המוסכים נמצא אותנו בכל התכניות האלה.

<עתר רזי אורן: בחלק הוא נמצא ובחלק לא.

<עתר רזי אורן: הראיה, שלא מתאימים את זה.

<עתר רזי אורן: מה שלומדים היום, התכניות שלומדים היום לא מותאמות למה שקורה היום בשטח.

יעקב מרגי: היום מכונאי שמגיע אחרי השכלה תיכונית, הרי אם הוא לא היה במסלול - - -

<שולי אייל: תלוי איפה.

יעקב מרגי: אומרים, לא תחסום שור בדישו.

יעקב מרגי: תלמיד שמסגרת הלימודים שלו לא הייתה משותפת לצבא והוא ירצה להתגייס לשירות משמעותי אחר, הוא יילך, הוא גמר תיכון, בא אלייך לתעשייה, לצורך העניין למוסך, הוא מותאם מציאות?

<עתר רזי אורן: אני חושבת שרוב האנשים סביב השולחן יודעים שלא.

יעקב מרגי: עדיין באותם - - -

<עתר רזי אורן: אמרתי, שלושת הרכיבים שכולם מכירים אותם.

<עתר רזי אורן: אני חדשה, הקרן שלנו חדשה בשולחן הזה.

<אורה חכם: תקימו מכללה.

<אורה חכם: לקרסו יש כסף, שיקים מכללה.

<עתר רזי אורן: אני יושבת מול סמל המדינה.

<עתר רזי אורן: לפני שפונים לפילנתרופיה פרטית, והרבה אנשים שאני מכירה כאן את האנשים ואנחנו נצטרף ונסייע - - -

<יוכבד אדיב-פנחסי: הוא לא צריך להקים מכללה.

<יוכבד אדיב-פנחסי: זה לא נכון.

<עתר רזי אורן: אבל לפני שאתם תפנו לפילנתרופיה לבוא ולעשות כדאי שתהיה תכנית של משרד החינוך, תכנית של משרד הכלכלה, שיהיו מתואמות ביניהן - - -

<שולי אייל: הן לא יכולות להיות מתואמות.

<קריאה: את מדברת על שני רבדים אחרים.

יעקב מרגי: גב' עתר, תקשיבי, אני מבין את הרציונל שאת מדברת עליו.

יעקב מרגי: ספרי לי כרגע עכשיו, הפילנתרופיה, איפה היא משתלבת פה?

<עתר רזי אורן: אז קודם כל הצטרפנו לפורום כפרי הנוער, הרעיון זה לראות איך מטמיעים את החינוך הטכנולוגי בתוך כפרי הנוער.

<עתר רזי אורן: אנחנו תומכים עכשיו בכפר הנוער הדסה נעורים, יש שם מרכז צמ"א, ריתוך ורכב, לראות איך משדרגים גם את החינוך הטכנולוגי וגם את המכללה אחרי הצבא.

<עתר רזי אורן: יש מקומות שאנחנו - - -

יעקב מרגי: יש מקומות שנכנסתם.

<עתר רזי אורן: ובנוסף הוקם עכשיו צוות פעולה של יבואני הרכב במטרה לקדם את החינוך הטכנולוגי.

<עתר רזי אורן: הפגישה התקיימה לפני כחודש.

<עתר רזי אורן: אני חושבת שאחד מעקבי אכילס שלנו - - -

יעקב מרגי: אני חושב שהרציונל הוא נכון, מתבקש, במיוחד, תעזבי את הצד הפילנתרופי, שתעשיית הרכב היא צרכן של אותו משאב אנושי, של אותו הון אנושי שאנחנו מדברים עליו.

יעקב מרגי: אני חסיד של שיתוף בתהליכים, זה חלק מהתהליכים.

יעקב מרגי: אני מייצר, סליחה שאני מדבר על בני אדם במושגים, אני מייצר מוצר, אני רוצה להתאים אותו, אני צריך לשאוף להתאים אותו למי שצריך להשתמש בו.

יעקב מרגי: כנ"ל מכונאי, המכונאי צריך לצאת מותאם לצרכים, לתעשיית הרכב.

יעקב מרגי: אני חושב שהרציונל נכון.

יעקב מרגי: אני לוקח את ההתפרצות של אורה חכם, למרות שאני לא אוהב התפרצויות, אבל אני לא יכול לכעוס עליה, לפעמים אני אעשה את זה, זו אזהרה לעתיד, אני לא יורד לקטע הזה 'תקימו מכללה', לא, הרציונל שהיא זרקה לך, מה שבקע מההתפרצות שלה, תהיו חלק מהתהליך, אל תחכו ש - - -

<עתר רזי אורן: קודם כל אני מברכת את האמירה שלך ובדיוק בגלל זה אנחנו יושבים כאן היום.

<עתר רזי אורן: יש את הפורום של המכללות הטכנולוגיות, שיוכי עומדת בראשו, ואני מקווה שנצטרף לפעילות שם, כל מה שאני אומרת זה שדקה לפני שאנחנו קופצים לפעילות, מה שעשינו, התחלנו ללמוד.

<עתר רזי אורן: אני חושבת שבגלל שהאתגרים הם כל כך גדולים בתחום הזה נדרש קודם כל ללמוד מה האתגרים שיש ואז בתוך המקומות האלה אנחנו, כקרן פילנתרופית, נצטרף.

<עתר רזי אורן: אבל קודם כל באתי לשמוע וללמוד מה המדינה, רשתות - - - ואנחנו נשמח לשתף פעולה עם כל אחד.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים להשלים את הדיון לקראת סיום.

יעקב מרגי: אני אתן לך להשלים את הסקירה, בקצרה.

יעקב מרגי: שולי, לאחר מכן, אני רוצה שתיתן לי את - - - וניתן למר פרץ, פעיל חברתי, לומר גם את דברו.

יעקב מרגי: בבקשה.

<עידו חגאי: עידו חגאי, מנכ"ל המכללה הטכנולוגית כנרת, חבר הפורום.

<עידו חגאי: אני רוצה להוסיף לדיון משהו ברובד של מדיניות, כי אנחנו יושבים פה בכנסת בירושלים.

<עידו חגאי: קודם כל, כפי שאמרת, המדינה עם כל הרפורמה, בשנתיים האחרונות אנחנו מתוקצבים לסטודנט 5,700 שקל, 60% מתקציב של ילד בגן ילדים בגיל 3-4, שנבין את הפרופורציות של המדינה.

<עידו חגאי: אנחנו עוסקים בלימודים ברמה אקדמית.

<יהודית גידלי: וכמה סטודנט?

<יהודית גידלי: לעומת סטודנט באקדמיה.

<עידו חגאי: סטודנט באקדמיה בין 20,000 ל-40,000 שקל.

<עידו חגאי: תכנית הלימודים, לא נרחיב בזה, היא אקדמית.

<עידו חגאי: אני רוצה, ברשותך היושב ראש, יש פרדוקס צמיחה.

<עידו חגאי: יצא עכשיו מחקר שאומר שהמדינה השקיעה בארבעה העשורים האחרונים, קידשה את ההשקעה בהון האנושי, הכפילה את כמות הסטודנטים באקדמיה והפריון עלה, על פי המחקר, ב-7%, והמחקר אומר חד משמעית, שכחו את ההשקעה בהון האנושי הטכנולוגי.

<עידו חגאי: פשוט.

<עידו חגאי: כל העולם בתחזיות שלו אומר שצריך לרכוש מיומנויות וכישורים, ההשכלה הטכנולוגיות זה הנדסה יישומית, practical engineering, זה השכלה של מיומנויות וכישורים.

<עידו חגאי: הפלא ופלא, לא מדברים במשרד החינוך, שהוא התשתית לסטודנטים שלנו, שמדינת ישראל מקנה במיומנויות והכישורים שלה, על פי מבחן פיזה, שנערך ב-64 מדינות, אנחנו במקום 40 מתוך 64 בעולם.

<עידו חגאי: זה יפה שזה במחקר, אבל הסטודנטים שבאים ללמוד אצלנו ויש להם בגרות מלאה, עם 3 יחידות מתמטיקה, פה יש גם בלוף, כי כדי לקבל זכאות, 3 יחידות מתמטיקה, היחידה הראשונה והשנייה זה חשבון, צוברים 100 נקודות מתוך 150, כדי שיוכלו לקבל את הזכאות.

<עידו חגאי: היחידה השלישית שהיא מתמטיקה, היא ציון נמוך ואז מגיעים אלינו סטודנטים שהמדינה לא נותנת להם אפילו את הכלים להתמודד עם הרמה הגבוהה של לימודי הנדסה יישומית ואז אנחנו מוצאים את עצמנו, המכללות מתגוננות, למה יש רק 40% מדופלמים.

<עידו חגאי: כלומר הנושא פה הוא מערכתי.

<עידו חגאי: אין ספק שצריך להקים פה מועצה להשכלה טכנולוגית שאנחנו, אגב, המכללות, הן משכן לא רק להשכלה הטכנולוגית של ההנדסאים, גם להכשרה מקצועית מודולרית, זה הבית וצריך לבנות את זה נכון כפי שזה בנוי בעולם, לתת לזה את המשאבים.

<עידו חגאי: המדיניות נקבעת, לצערנו, באוצר, שלא שותף פה לדיון, ואם המדיניות של האוצר הייתה כל השנים עידוד תעסוקה, ובנו לא צריך להשקיע, כי יש היום, אין אבטלה במדינה, אבל מרוויחים שכר מינימום - - -

יעקב מרגי: האוצר עסוק בהכנת תקציב לקראת אמצע נובמבר.

<עידו חגאי: אז המדיניות היא להשקיע בהון אנושי טכנולוגי, שאין ספק שיעלה את הפריון.

<עידו חגאי: לסיכום, אנחנו רואים תקווה, יש כיוון אצל השרים היום והבנה, משרד האוצר מבין היום שאנחנו לקראת מיתון ואם לא ישקיע במנוע צמיחה של הון אנושי טכנולוגי למדינה תהיה בעיה.

<עידו חגאי: אנחנו גאים להיות שקופים, צר לנו שגם מה"ט שקוף ואנחנו פועלים בכלל בלי פיקוח פדגוגי, אבל אנחנו מלאי תקווה - - -

יעקב מרגי: אבל בינינו היית מעדיף לא להיות שקוף.

<עידו חגאי: בוודאי, אבל אנחנו - - -

יעקב מרגי: אז אל תתגאה בזה.

<עידו חגאי: אבל אנחנו לקחנו אחריות על עצמנו ואנחנו מובילים ונקווה שיהיו בשורות טובות.

יעקב מרגי: שולי.

<שולי אייל: אני חייב להבהיר את מה שנאמר פה על סוגיית מקצועות הרכב.

<שולי אייל: יש הבדל מהותי בין תלמיד שיוצא ממשרד החינוך לבין תלמיד שיוצא ממשרד הכלכלה וזה חשוב להבהרה.

<שולי אייל: תלמיד ממשרד החינוך מוכוון בדרך כלל בגרות, ואם הוא נמצא בכיתה של מכונאות לא תמיד - - -

יעקב מרגי: פה זו הכשרה מקצועית פרופר.

<שולי אייל: לא תמיד יש בכיתה הזאת אפילו מנוע, שלא לדבר - - - אצלנו לעומת זאת ההכוונה היא לאו דווקא לבגרות, ההכוונה היא למקצוע, הוא לומד 18 שעות מעשיות ויומיים בשבוע, ב-י"א-י"ב הוא עובד במוסך.

<שולי אייל: לכן להגיד שהם לא רלוונטיים אחרי זה לעבודה במוסמך זה לא מותאם ולא בדוק.

<שולי אייל: זה נכון שאנחנו סובלים מירידה במגזר היהודי במעברים אלינו, כי ראשי מינהל חינוך בולמים בגופים מעברים לבתי הספר שלנו.

<שולי אייל: זו פגיעה מצד אחד.

<שולי אייל: לסיכום הסוגיה של המכללות הטכנולוגיות - - -

יעקב מרגי: כל עוד אתם קיימים, תקימו.

יעקב מרגי: אורה, אני איתך, ואני מברך על כך - - -

<שולי אייל: אני מוגבל ל-13,000 תלמידים, גם אם המדינה עכשיו תגדל בעוד - - -

יעקב מרגי: אז אני חוזר לשאלה שלי, יש עבודת מטה שאומרת מה הצורך של המשק הישראלי?

<שולי אייל: אני שמח ששאלת את השאלה.

<שולי אייל: כי כשהגעתי לתפקיד הייתי בטוח שיש לי איזה מצפן כזה, איזה תכנית עבודה שמישהו אומר לי - - -

יעקב מרגי: מאיפה באת לכלכלה?

<שולי אייל: מהצבא.

יעקב מרגי: זה עולם אחר, פלנטה אחרת?

<שולי אייל: לא, אבל אני אומר - - -

יעקב מרגי: בצבא יודעים, בצבא יש תכניות רב שנתיות.

<שולי אייל: בצבא יודעים לנתח מגמות וגם מייצרים תכניות, ואם לא מפריעים להם אז זה גם מתיישם.

יעקב מרגי: אז אני אומר לך שנחתת על פלנטה אחרת.

<קריאה: אין מחקרי תחזית בכלל במדינה.

<שולי אייל: אז אני אומר, עכשיו אנחנו מנסים לדוגמה בגיבוש תכנית ל-2016, את תהית גם, טל, שלראשונה שיתפתי פעולה וביקשתי מכל ההתאחדויות ומכל שירות התעסוקה ומרכזי הכוון, בואו נבנה ביחד את תכנית העבודה, כי עד אז זה לא היה ביחד, זה היה מישהו היה אצלי באגף בונה תכנית עבודה, על פי מה שהוא מבין, מה שחסר, מה שזה.

<שולי אייל: אין גוף שמכמת לנו באמת - - -

<קריאה: אתה צריך להגדיר 10 שנים, 5 שנים קדימה, לא רק מה שקורה עכשיו.

<שולי אייל: לכן לגבי המכללות, ואני שמח שאסף יושב פה, כי אסף הוא יושב ראש המועצה הפדגוגית בתוך מועצת ההנדסאים והוא אמור בשבוע הבא לגבש את ההמלצות לגבי מה יהיה בפורום הבא של המועצה, אני חושב שצריכה לעשות הקלה וסטודנט בן 42 שיקף את זה בצורה הכי נאמנה, שאם הוא יוצא למילואים אין לו מועדי ב' ואם הוא זה - - - ואלה הדברים שאני מחויב לטפל בהם ואני מתכוון לפעול בהם.

<שולי אייל: העלאת הרמה לא יכולה להיעשות ללא תקציב נוסף.

<שולי אייל: אם מנהל מכללה מרוויח פחות ממנהל תיכון ואם מרצה במכללה מרוויח פחות מ-50% ממרצה באקדמיה, לא נצליח לעולם להעלות את הרמה רק בסיסמאות ובזריקות מוטיבציה למכללות.

<שולי אייל: אני חייב לומר את זה.

<שולי אייל: זהו.

<בני פרץ: שלום, אני שומע את הדיון על הנושא הטכנולוגי, אדוני היושב ראש, היה צריך להיות פה גם שר הביטחון, הוא היה צריך לשבת פה, כי אני חושב שצה"ל יכול להוסיף למצב הטכנולוגי הנמוך פה.

<בני פרץ: בנושא בתי הספר, כדי להקים בכלל מכללות או לטפל במכללות, או להביא לרמה למכללה שלה, אנשים שילמדו הלאה, קודם כל צריך להתחיל בבתי הספר התיכוניים.

<בני פרץ: כדי להתחיל בבתי הספר, אי אפשר לשים, כמו שהוא אמר, 'לא רוצה מסגר והבן שלך זה', צריך שזה ישתלב כמו שהיה בעבר.

<בני פרץ: אני רוצה לראות שבתי הספר הייחודיים יקימו גם בתוכם, אלה שברחו מהאינטגרציה ומהניסיון לשלב את האדם הדל או האביון או החלש איתם, כדי שיראה אותם, ששם גם יקימו בתוך בתי הספר האלה ואז גם הרמה החינוכית והרמה ההשכלתית - - - ולא כמו שהוא אמר, במתמטיקה מגיעים ובקושי 3 יחידות ברמה נמוכה, לכן לא מגיעים אליכם.

<בני פרץ: אם משם לא מתחילים בגיאומטריה בבתי ספר, לדעת קודם כל, איך אני אומר, אדוני היושב ראש?

<בני פרץ: אני יושב גם עם שר החינוך, שלא יכול להיות שבבתי ספר הממלכתי בכיתות ג', כשמתחילים לעשות את לוח הכפל אומרים להם תביאו מחשבון במקום ללמד אותם את לוח הכפל בעל פה.

<בני פרץ: זה הנפל פה.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: יש מישהו שרוצה להוסיף משפט?

יעקב מרגי: אז אני מסכם.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: אני מודה לכל מי שהשתתף בדיון, אני חושב שזה תם ולא נשלם, אני אמשיך לעקוב, בסיכום תראו שאני מתכונן גם לעקוב אחרי הפגישות והסיכומים והוועדות שמתכנסות.

יעקב מרגי: הוועדה מברכת את צה"ל על תרומתו לחינוך הטכנולוגי וקוראת להעצים אותו ולהגדיל את המכסה שצה"ל מייצר, סליחה על הביטוי מייצר, אבל מספק לתעשייה ולמשק בישראל.

יעקב מרגי: הוועדה רואה בלימודי ההנדסה ערך חשוב להתמודדות במחסור בהנדסאים ומהנדסים, כחלק מפתרון הבעיה הלאומית והכלכלית של מדינת ישראל.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לשר האוצר ולשר הכלכלה להגדיל את תקציב מה"ט.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל את סיכום הפגישה שאמורה להתקיים בין שר האוצר לשר הכלכלה בנושא הזה.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל את החלטת מועצת ההנדסאים שתתכנס.

יעקב מרגי: אני מבקש, אם זה באמצעותך, אז באמצעותך, לקבל את זה.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת לקבל לידה את דוח קטריבס מיד עם סיום עבודתה בשנה זו, כפי שדיווחתם.

יעקב מרגי: שוב, תם ולא נשלם, מודה לכל מי שהשתתף בדיון הזה, אנחנו נמשיך לעקוב אחרי זה.

<אורה חכם: מה עם תקציב המכללות הטכנולוגיות?

יעקב מרגי: קראתי לשר האוצר ולשר הכלכלה להגדיל, ואני אפילו משפר, לאור הערתך, כשהשאיפה היא להשוות את התקציב שהמדינה משקיעה בסטודנט ללימודים אקדמיים לסטודנט להנדסאים.

יעקב מרגי: תודה רבה, הישיבה נעולה.