ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 130, 2015-10-28 17:45

משה גפני: אני פותח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום פרק ד' (מיסוי מקרקעין), הוראות לעניין הגדלת היצע הדירות, סעיף 11.

משה גפני: אנחנו ביקשנו להוסיף לחוק הזה, כמו בעבר, את הנושא של הפחתת הריבית על המשכנתאות למחוסרי דיור, למי שאין דירה, ושזה ייקרא כמו הון עצמי שהוא מביא לקבלת המשכנתא.

<שגית אפיק: לפני שאני אקריא, אני אומר בכלליות.

<שגית אפיק: למעשה היום חוק הלוואות לדיור קובע הלוואה לדיור שהסכום שלה הוא בין 46 אלף שקלים ל-227 אלף שקלים בהתאם לתקנות שיקבע השר באישור ועדת הכספים.

<שגית אפיק: למעשה מעולם לא הותקנו תקנות כאלה למיטב ידיעתי אבל יש נוהל של משרד הבינוי והשיכון שנותן למחוסרי דיור הלוואה לדיור מטעם משרד הבינוי והשיכון.

<שגית אפיק: בעבר כבר הוועדה תיקנה, בכנסת ה-18, עת היית יושב ראש הוועדה, וקבעה שתהיה ריבית ממוצעת בסכום כזה שיהיה משתלם לזוג הצעיר לקחת אותו משום שמה שקבוע כרגע בחוק הוא כזה שהזוגות הצעירים, ככל הנראה, נוטים שלא לקחת אותו משום שזאת ריבית גבוהה יותר מהריבית שנותן להם הבנק המסחרי.

<שגית אפיק: אנחנו עכשיו עשינו הבחנה בין השנים בהן לוקח המשכנתא, לוקח ההלוואה לדיור, ככל שתקופת ההלוואה של ההלוואה לדיור של משרד הבינוי והשיכון תהיה נמוכה יותר, כך הריבית שהוא יקבל מהמדינה, ממשרד השיכון, תהיה נמוכה יותר והיא תלך ותעלה בין עשר לשלושים שנים.

<שגית אפיק: זאת ההצעה עליה גם דיברנו אתכם ואנחנו גם רוצים להביא לכאן.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תגובה.

<ערן ניצן: יש הרבה ניואנסים בתוך העניין.

משה גפני: שם ותפקיד לפרוטוקול.

<ערן ניצן: סגן הממונה על התקציבים.

מכלוף מיקי זוהר: דיברנו בטלפון.

רחל עזריה: אני חייבת לומר שכל הדיונים האלה שמתקיימים אחרי 4:00 אחר הצהרים, מוציאים דברים אחרים לגמרי.

רחל עזריה: חוויה אחרת.

משה גפני: חכי עד שנגיע לדיונים אחרי 7:00 בערב.

מכלוף מיקי זוהר: אדוני היושב ראש, הייתה סוגיה קשה בקריית גת לגבי הסכם הפיתוח של כרמי גת.

משה גפני: וערן ניצן פתר לכם אותה.

מכלוף מיקי זוהר: כן.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: הוא בחור מצוין.

משה גפני: הוא הולך להשיב עכשיו בחיוב על ההצעה שלנו.

<ערן ניצן: בכל מה שנוגע לריבית, לסבסוד ריבית על משכנתאות, בשנים אחרות בהן הריבית במשק הייתה מאוד גבוהה, נדרש סעד אמיתי.

<ערן ניצן: אנחנו זוכרים שנים בהן היו שישה, שבעה ושמונה אחוזים.

משה גפני: אז באמת היה סעד של חקיקה.

משה גפני: אתם גם תמכתם בחוק הזה אז.

<ערן ניצן: דעתנו היא חלק מהעניין.

משה גפני: ברור.

משה גפני: ממש הייתה חלק מהעניין.

משה גפני: ראובן קוגן ממש תמך בחוק.

<ערן ניצן: אני מדבר היסטורית.

משה גפני: גם אני בהיסטוריה.

משה גפני: משרד האוצר התנגד אז לחוק הזה.

משה גפני: התנגד בתוקף.

משה גפני: בחדר שלי התקרה כמעט נפלה.

<שגית אפיק: עכשיו משרד האוצר מסכים.

משה גפני: הפשרה אתו הייתה הוראת שעה ואני לא הולך לפשרה הזאת.

<ערן ניצן: בתפיסה שלנו, היושב ראש, בסביבות הנמוכות היום, בעובדה שעלות הדיור – עזבו את מחיר הדיור והשיח היום מתרכז בכמה עולה דירה – היא מאוד נמוכה ואתה לוקח משכנתאות מאוד זולות, המקום של המדינה שם באמת, גם לתפיסתנו, הולך ונעלם.

<ערן ניצן: זה לא כשל.

<ערן ניצן: המדינה נכנסת בכשל.

<ערן ניצן: כשיש שישה ושבעה אחוזים, אתה צריך לעזור.

<ערן ניצן: באמת בסביבות הריבית הנמוכה, העזרה הזאת כנראה נדרשת פחות.

<ערן ניצן: יש סוגיה שעליה שוחחנו לגבי האוכלוסייה הנזקקת שלוקחת את ההלוואות האלה לתקופה קצרה יותר ושם עלתה הצעה לנסות ולייצר ריבית בסביבה נמוכה יותר.

<שגית אפיק: זה אתם הצעתם.

<שגית אפיק: אנחנו דיברנו על כל מחוסרי הדיור.

<ערן ניצן: אלה בדיוק הניואנסים שאנחנו רוצים ללבן אותם.

<ערן ניצן: אם אנחנו אומרים על כל מחוסרי הדיור, את רוצה לפרט?

משה גפני: אנחנו מסכימים לזה.

משה גפני: אני מסכים לזה.

מיקי רוזנטל: למה אתה מסכים?

<שגית אפיק: אומר ערן ניצן שיש הבדל בין שתי אוכלוסיות.

<שגית אפיק: יש באמת אוכלוסיות נזקקות שהשכר שלהן הוא כל כך נמוך שכשהן הולכות לבנק, הבנק מנהל אתן משא ומתן קשוח כי הוא בעצם לא רוצה לתת להן משכנתא והוא נותן להן ריבית כל כך גבוהה שגם הריבית שקבועה היום בחוק הלוואות לדיור, היא טובה להן.

<שגית אפיק: אומר ערן ניצן שלגבי האוכלוסיות האלה הם מוכנים להוריד עוד קצת.

<ערן ניצן: אצלנו זה נקרא הלוואות תקציביות.

<שגית אפיק: אלו הלוואות תקציביות.

<שגית אפיק: הבקשה שלך, כפי שאני הבנתי אותה, והבקשה של הוועדה לא הייתה רק לגבי האוכלוסיות הנזקקות אלא היא הייתה גם לגבי זוג צעיר.

משה גפני: נכון.

<שגית אפיק: סתם זוג צעיר שאין לו דירה והוא רוצה לקבל תשעים אלף שקלים ממשרד השיכון בתנאים טובים כי זאת המדינה שלו ואת יתרת הסכום הוא יקבל מהבנק בתנאים שהבנק נותן.

<שגית אפיק: לא יתכן, וזה מה שנאמר כאן נדמה לי גם עת שר השיכון היה כאן, שהבנק ייתן הלוואות בריבית טובה יותר מכפי שנותנת המדינה.

<שגית אפיק: לכן אנחנו דיברנו על כל המכלול ועל כל האוכלוסיות וכן הסכמנו, לפי הצעתכם, לפצל את אחוזי הריבית בהתאם לתקופת ההלוואה.

<שגית אפיק: ככל שהזוג הצעיר ייקח הלוואה לתקופה קצרה יותר, לעשר שנים, הריבית תהיה נמוכה יותר.

<שגית אפיק: ככל שזה ילך ויעלה, היא תעלה.

<שגית אפיק: אני הבנתי שזה מה שסוכם.

<ערן ניצן: הטענה שאנחנו לוקחים ריבית גבוהה יותר, הייתה נכונה לתקופה מאוד מסוימת וכבר נעלמה.

<ערן ניצן: אנחנו היום בריבית הממוצעת.

<ערן ניצן: אני חייב להודות שהריבית למשכנתאות עלתה והיא כבר באזור 2.9 אחוזים וזאת בערך הריבית שהממשלה נותנת להלוואה ארוכת הטווח.

<ערן ניצן: אם נקצר את הטווחים באמת, אנחנו נכונים, כמו שאת הצעת, אבל שגית, בואי נדייק במלים ושלא תהיה בינינו אי הבנה.

מיקי לוי: כמה אחוז ניתן על אותו סכום, על אותם כללים, על אותה פריסה?

<שגית אפיק: זה תלוי בפריסה.

מיקי רוזנטל: גם תלוי מי הלקוח, אם זה לקוח שיש לו ביטחונות או אין לו ביטחונות.

מיקי לוי: כמה הבנק נותן וכמה המדינה נותנת?

<ערן ניצן: התנאים של המדינה הן הלוואות בשלושה אחוזים.

<ערן ניצן: המדינה נותנת שלושה אחוזים.

<ערן ניצן: מה הבנק נותן?

<ערן ניצן: זה כבר אינדיבידואלי.

<ערן ניצן: לאדם מסוים כנראה הוא יכול לתת בחמישה ושישה אחוזים ולאדם מאוד חזק, בהרבה פחות והוא נותן באופן ממוצע, אם אתה לוקח את האוכלוסייה כממוצע, כמו שאנחנו נותנים, בשלושה אחוזים.

<ערן ניצן: יותר מזה.

<ערן ניצן: ההלוואות שלנו משמשות אנשים שאין להם אמצעים והם כנראה לוקחים מהבנק בריבית הרבה יותר גבוהה משלושה אחוזים.

<ערן ניצן: אם כן, זה כן סוג של תרופה וסעד לאוכלוסייה הזאת למרות שזאת ריבית נמוכה.

<מעין נשר: העובדה היא שיש לנו מממשים.

<מעין נשר: כלומר, עדיין כל שנה אנחנו נותנים לאלפיים זכאים.

<מעין נשר: זאת אומרת שיש אנשים שעל אף שהריבית הממוצעת לפי בנק ישראל היא 2.9 וההטבה שהמדינה נותנת היא שלושה אחוזים, עדיין למי שהוא זכאי משרד השיכון, שהוא בדרך כלל לווה יותר מסוכן, משתלם לבוא למדינה ולקחת את הריבית של השלושה אחוזים כי בבנק הוא לא יקבל בחיים ב-2.9 אחוזים אלא בארבע או בחמש.

<מעין נשר: עדיין עדיף לו לבוא אלינו ועובדה שהם באים.

מיקי לוי: כי אין להם ברירה.

מיקי לוי: כי הם לא חזקים.

<מעין נשר: אנחנו חוששים שאם אנחנו נוריד את הריבית סתם יותר מדי, כי זה נחמד ויפה וזאת הטבה שכולם אוהבים אותה, אז אנשים שאין להם שום בעיה היום ללכת לבנק ולקבל הטבה בריבית שהיא טובה לכל דעת, כי הריבית היום היא מאוד נמוכה - וזאת אחת הבעיות בשוק הדיור – מחר בבוקר הם יבואו למדינה וייקחו סתם הלוואה כי הם זכאים וכי אפשר וכי המדינה נותנת בריבית נמוכה וזה כאשר היום אין להם בעיה לבוא ולקבל הלוואה בריבית טובה מהבנק.

<מעין נשר: זה בעיקרון החשש שלנו.

משה גפני: את יכולה לחזור על הדברים?

משה גפני: אני מתנצל.

<מעין נשר: אמרתי שהחשש שלנו הוא שמאחר והיום הריביות הן נמוכות, יש הרבה אנשים שהם זכאים של משרד השיכון אבל הם יכולים ללכת לבנק ולקבל הלוואה בריבית שהיא די טוטבה.

מיקי רוזנטל: מה ההלוואה המקסימלית שאתם נותנים?

<מעין נשר: לפי החוק, 220.

מיקי רוזנטל: אז אדם צריך גם את ההלוואה שלכם וגם את ההלוואה של הבנק כי הוא לא יגיע לדירה.

מיקי רוזנטל: הוא חייב גם את ההלוואה שלכם.

מיקי רוזנטל: אז איך זה מעודד בדיוק את הטענה שלך?

מיקי רוזנטל: איך זה תומך בה?

מיקי רוזנטל: הוא צריך גם את הלוואה שלך וגם את ההלוואה של הבנק.

משה גפני: הוא צריך את שתי ההלוואות.

מיקי רוזנטל: כי אחרת הוא לא יגיע לדירה.

<מעין נשר: הסכום שהוא מקבל מהמדינה בתנאים טובים יותר, זה חלק מהסכום שהוא צריך כדי לרכוש את הדירה.

מיקי רוזנטל: נכון.

<מעין נשר: בן אדם שיכול היום לבוא ולקבל את אותו סכום בבנק בתנאים שהם בסך הכול טובים ולא צריך את המדינה, הולך לבנק ומקבל את מלוא ההלוואה.

מיקי רוזנטל: מה זה טובים?

מיקי רוזנטל: הישראלי הממוצע, השכר הממוצע הוא 9,000 שקלים.

משה גפני: שגית, יש לכם נוסח?

<שגית אפיק: כן.

משה גפני: אני מבקש להקריא אותו.

משה גפני: לא נגמור עם הוויכוח.

מיקי רוזנטל: עד שתגיעו לניסוח, אולי תענו לי על השאלות שהפניתי אליכם בכתב בסוגיה כדלקמן.

מיקי רוזנטל: יש סעיף תקציבי במשרד הבינוי והשיכון שאני ראיתי שהוא כמאתיים מיליון שקלים זה די הרבה כסף ואלה כספים שניתנים לבנקים בגין ניהול ההלוואות של המדינה.

מיקי רוזנטל: רציתי לדעת איך הגענו לסכום העצום הזה.

מיקי רוזנטל: בעיון בפרוטוקולים קודמים של ועדת הכספים כבר לפני עשור ראיתי שהבטחתם שתעשו מכרז בעניין הזה, שתוזילו אתה סכום, שהסכום הוא בלתי סביר ואפילו הייתה הודעה של האוצר לגבי הסכומים אבל הדיון הזה ממשיך.

מיקי רוזנטל: בנוסף לכך שלחתי אליכם שורה של שאלות בעקבות התשובה שעניתם לי ולא קיבלתי עליהן מענה כמו כמה אנשים משתמשים כל שנה בזכות הזאת וכולי.

מיקי רוזנטל: יש לך את רשימת השאלות ששלחתי אליכם?

מיקי רוזנטל: אתה צריך אותה שוב?

מיקי רוזנטל: אתה רוצה שאני אשאל שוב את כל השאלות?

<אוראל יפרח: לא מכיר את הרשימה אבל שמעתי.

<אוראל יפרח: אני אשמח לענות.

<אוראל יפרח: קודם כל, לפני עשר שנים אכן אגף החשב הכללי נכנס לעומק הסוגיה הזאת ויצר מכרזים חדשים והתקשרויות עם הבנקים כך שהעמלות יופחתו באופן דרמטי.

<אוראל יפרח: אני יכול להגיד לך שזה מה שקרה.

<אוראל יפרח: היום מה שאנחנו רואים בהוצאה התקציבית מתייחס בעיקרו להלוואות שניתנו בעבר, לפני שנת 2004.

<אוראל יפרח: היום, במסגרת 2004, רק כדי לסבר את האוזן, החל משנת 2004 ההלוואות התקציביות, אנחנו משלמים עליהן עמלה של כ-0.8 אחוז.

<אוראל יפרח: זה כל הסיפור.

<אוראל יפרח: זאת העמלה.

<אוראל יפרח: כלומר, על כל הלוואה של מאה אלף שקלים, אנחנו משלמים 800 שקלים בערך.

מיקי רוזנטל: אבל אתם גם נותנים ערבות.

משה גפני: אני מבקש להפסיק את הדיון הזה ואני מבקש להקריא את מה שאני סיכמתי.

משה גפני: בלאו הכי אנחנו לא מצביעים.

משה גפני: הם יוכלו לטעון שזה נושא חדש ואז נלך לוועדת הכנסת.

משה גפני: אני לא מנהל יותר דיונים על זה.

משה גפני: באמת.

מיקי רוזנטל: אני יכול להמשיך?

משה גפני: כן.

משה גפני: אנחנו באמצע דיון של מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: אני רציתי לדעת האם עשיתם מכרז?

מיקי רוזנטל: מתי עשיתם את המכרז האחרון?

מיקי רוזנטל: בשאלות שלי שאלתי האם הבנקים שהצטרפו למכרז ונתנו מספרים יותר גרועים מבחינת המדינה, עדיין אפשרו להם להיכנס למכרז ובעצם יצרתם מונופול של כל הבנקים וכולם בתוך המכרז למרות שעשיתם מכרז?

מיקי רוזנטל: מתי עשיתם מכרז פעם אחרונה?

מיקי רוזנטל: כמה אנשים בחמש השנים האחרונות קיבלו בממוצע הלוואה מהמדינה?

מיקי רוזנטל: האם המדינה ערבה להלוואה הזאת?

מיקי רוזנטל: אם היא ערבה, והיא בוודאי ערבה כי אחרת הבנקים לא היו נותנים אותה, האם העמלה היא סבירה?

מיקי רוזנטל: על כל השאלות האלה שכבר שאלתי, אני עכשיו מצפה שסוף סוף תתנו עליהן תשובות.

מיקי לוי: אני רוצה להקריא לכם, לא אני הלכתי כדי שלא תגידו שהפעלתי את המנוף שלי, אלא הבת שלי.

מיקי לוי: אני רוצה לקנות לה בית.

מיקי לוי: תקשיבו, חברים.

משה גפני: מדבר סגן שר האוצר לשעבר.

מיקי לוי: 170 אלף שקלים – 1.69 אחוז משתנה כל חמש שנים צמודה.

מיקי לוי: זה בלי להתווכח.

<אוראל יפרח: משתנה.

מיקי לוי: משתנה כל חמש שנים.

<אוראל יפרח: משרד השיכון נותן הלוואה בריבית קבועה.

מיקי לוי: אני אגיע לזה.

מיקי לוי: 330 אלף פריים, 1.6 אחוז מינוס 0.9, המוצע הוא 0.7.

מיקי לוי: אתה יודע על מה אני מדבר.

מיקי לוי: נכון?

מיקי לוי: ו-400 אלף קבועה לא צמודה ב-3.5 אחוזים לפני ויכוח.

מיקי לוי: אני מעריך שנביא אותה ב-3.1.

מיקי לוי: אז מה אנחנו נותנים לחבר'ה המסכנים האלה?

<ערן ניצן: זאת הצעה שמועברת לאדם בעל אמצעים ולא לאדם נטול אמצעים.

<מעין נשר: אז תראה שאנחנו נותנים יותר טוב.

מיקי לוי: אני שואל אם אפשר לוותר על 3,1 ולצמצם אותו ל-3.

מיקי לוי: זה מה ששאלתי.

<אוראל יפרח: אנחנו נותנים היום בשלוש אבל זה מאוד אטרקטיבי לאדם נטול אמצעים כי הוא לא מקבל הצעה כל כך אטרקטיבית.

<מעין נשר: על החלק הקבוע.

<מעין נשר: אתה הקראת בעצמך שלאדם נטול אמצעים 3.5 אחוזים.

מיקי לוי: נכון.

<מעין נשר: ברור שלאדם כזה עדיף בחלק הקבוע לבוא למדינה ולקבל.

משה גפני: אני מבקש שתקריאי את הנוסח.

מיקי רוזנטל: רגע, אני לא מקבל תשובה?

משה גפני: אתה מקבל.

משה גפני: אנחנו לא הולכים הביתה בלי זה.

משה גפני: עברנו באמצע לנושא שלך כי הם ניהלו שם משא ומתן.

משה גפני: אנחנו חוזרים לנושא שלך.

משה גפני: תקריאי בבקשה.

<שגית אפיק: נשנה את התוספת שהיום מדברת על הריבית הממוצעת של הבנק למשכנתאות כפי שמפרסם בנק ישראל אך לא יותר משלושה אחוזים.

מיקי רוזנטל: את מדברת על התוספת בעמוד 5?

<שגית אפיק: כן, אבל אני מקריאה מה יש היום.

<שגית אפיק: היום בחוק יש פיצול לפי נקודות כאשר לפי נקודות, בניקוד הנמוך ביותר, זאת הריבית הממוצעת של הבנקים למשכנתאות כפי שמפרסם בנק ישראל אך לא יותר משלושה אחוזים או מהריבית הנהוגה בבנק שנתן את ההלוואה, הנמוך מביניהם.

<שגית אפיק: מ-600 עד 999 – זה עד שלושה חוזים.

<שגית אפיק: מ-1,000 נקודות זה עד שלושה אחוזים.

<שגית אפיק: התיקון שאנחנו מבקשים הוא להתעלם מהנקודות וזה יחול לגבי כל ניקוד.

<שגית אפיק: הריבית הממוצעת של הבנקים למשכנתאות כפי שמפרסם בנק ישראל לפי תקופה לפירעון, פחות חצי אחוז.

<שגית אפיק: כאשר נאפשר גם היום בחקיקה, בסעיף 3, יש לך את התקופה להחזר ההלוואה והיא מתייחסת בדרך כלל ל-25 עד 30 שנים כאשר הזכאי רשאי לבקש הלוואה לדיור לתקופה שהיא קצרה ואז אפשר יהיה לשנות כך שמלכתחילה הוא יוכל לקבל בין עשר לשלושים שנים לפי בחירתו.

מיקי רוזנטל: מה לגבי סוגיית ההצמדה?

<ערן ניצן: התייחסות לגבי המשמעויות.

<ערן ניצן: להבהיר לחברי הכנסת.

מיקי רוזנטל: מה לגבי ההצמדה?

<שגית אפיק: זה יהיה צמוד.

מיקי רוזנטל: זה יהיה צמוד?

<שגית אפיק: כן.

<שגית אפיק: הפרסומים של הריבית הממוצעת על משכנתאות צמודות למדד.

משה גפני: זה היה צריך להיות לא צמוד אבל אין לנו את הכוח לזה.

<ערן ניצן: המשמעות של חצי אחוז, מנתוני העבר שיש לנו, צפויה להביא לגידול של עשרים אלף אנשים לווים.

<ערן ניצן: כך אנחנו מעריכים.

<ערן ניצן: עשרים אלף אנשים לווים וכאן יש עלויות כפולות: האחת, אשראי במשק שהממשלה תעניק כאשראי - - -

משה גפני: אני מבקש להקשיב למה שערן אומר.

משה גפני: עשרים אלף אנשים נוספים יוכלו להגיע לדירה.

<מעין נשר: בשנה.

<ערן ניצן: להערכתנו.

משה גפני: עשרים אלף אנשים בשנה יוכלו להגיע לדירה.

<ערן ניצן: לא, זה לא מה שאמרנו.

משה גפני: אני אומר.

<ערן ניצן: זה לא מה שאמרנו.

<קריאה: יוכלו לקחת הלוואה מכספי תקציב.

<שגית אפיק: ההלוואה היא אך ורק לדירה.

מיקי לוי: מה הקריטריונים?

<ערן ניצן: זכאי משרד השיכון.

<ערן ניצן: יש שתי משמעויות פיסקליות כאשר האחת היא בתקציב האשראי של המדינה.

<ערן ניצן: אנחנו אומדים את התוספת, ונמצא אתנו גם החשב הכללי, בהיקף של כ-500-600 מיליון שקלים בשנה תוספת אשראי שתינתן לאותם עשרים אלף לווים נוספים.

<ערן ניצן: תקציב אשראי.

<ערן ניצן: מעבר לזה, היושב ראש, יש משמעות גם לתשלומים, וזה בתקציב, זה לא אשראי, תקציב שאנחנו משלמים לבנקים בגין כל אחד מן הלווים הללו, כאשר לפי ההסכם הקיים היום בין החשב הכללי למערכת הבנקאית על כל חצי אחוז, על חצי אחוז מתחת לפי הטבלאות - אוראל, אתה רוצה להראות לנו?

<ערן ניצן: – יוצא לנו תשלום של - - -

<מעין נשר: אם אתה אומר עשרים אלף, זה עשרים כפול 12 שזה בערך 240 מיליון.

<ערן ניצן: 240 מיליון שקלים תוספת תקציבית.

<מעין נשר: כרבע מיליון שקלים בשנה.

משה גפני: אנחנו נגביל את זה ל-150 מיליון שקלים כמו בפעם הקודמת.

<ערן ניצן: התוספת התקציבית?

משה גפני: כן.

<ערן ניצן: הדרך שלך להגביל את זה, זה לא עושה את זה חצי אחוז.

<שגית אפיק: עשינו בדיוק אותו הדבר.

<שגית אפיק: הגבלנו את זה ב-150 מיליון.

משה גפני: לא הכול יצא.

<שגית אפיק: הטיעון התקציבי היה שזה יעלה 500 מיליון ובסופו של דבר לא יצאו אפילו שישים מיליון.

<מעין נשר: רק כדי להבין מה אתם אומרים כאן בהשוואה למה שאמרתם בפעם שעברה.

משה גפני: אנחנו כבר לא אומרים.

משה גפני: אנחנו מבקשים לעשות את התיקון שהיה בפעם הקודמת.

משה גפני: בפעם הקודמת זה היה אחוז והיום זה יהיה רק חצי אחוז.

<מעין נשר: אני רוצה להסביר.

<מעין נשר: אני בדקתי.

<מעין נשר: בפעם הקודמת שאתם עשיתם את התיקון - - -

משה גפני: למה את עושה לי כך?

משה גפני: אני אמרתי דבר לא נכון?

<מעין נשר: לא דבר לא נכון.

<מעין נשר: אני אדייק.

משה גפני: מותר לי להגיד דבר לא נכון.

<מעין נשר: הורדתם את הריבית באחוז.

<מעין נשר: הייתם ארבע והורדתם לשלוש.

<מעין נשר: ביחס למה שהיה הממוצע, היא הייתה אז משהו כמו בין שלוש לארבע עשיריות האחוז ומהר מאוד היא הגיעה גם לשתי עשיריות האחוז מתחת לריבית השוק.

<מעין נשר: מה שאתם מבקשים לעשות, אם אנחנו נלך רק על ריבית ממוצעת ונעשה הבדלה בין תקופה לתקופה, אנחנו כבר בממוצע של הריבית הממוצעת בין התקופות מגיעים לחצי אחוז פחות היום מריבית השוק.

<מעין נשר: אם אתם רוצים לעשות גם ממוצעת וגם חצי אחוז מתחת לממוצעת, אנחנו מגיעים כמעט לאחוז פחות מהממוצע שיש היום בשוק, שזה משהו שלא היינו בו מאז 2006.

אראל מרגלית: לזכאים.

משה גפני: רק למחוסר דיור.

<ערן ניצן: לזכאי משרד השיכון.

משה גפני: לא זכאי משרד השיכון.

משה גפני: אני דיברתי עם מי שדיברתי ואז הייתה שאלה האם לכל הזכאים.

משה גפני: יש זכאים שיש להם דירה והם רוצים להרחיב דיור או שרוצים להחליף דירה.

<מעין נשר: הזכאים של ההלוואות.

משה גפני: אני מדבר רק על מחוסרי דיור.

<ערן ניצן: בסדר, לפי הניקוד.

משה גפני: מחוסרי דיור.

משה גפני: למי שאין דירה.

אראל מרגלית: את אומרת שזה יהיה חצי אחוז וזה לא היה עד עכשיו.

אראל מרגלית: אנחנו אומרים שאנחנו אוהבים את זה.

עודד פורר: כמה ניצלו את זה בפעם הקודמת?

מיקי רוזנטל: בקושי אלפיים בשנה.

מכלוף מיקי זוהר: יש סוגיה שאני מחפש לה פתרון כבר הרבה מאוד זמן.

מכלוף מיקי זוהר: אלפי זוגות שמעוניינים לרכוש דירה לא מצליחים לגייס את ההון העצמי.

מכלוף מיקי זוהר: גם אם ניתן להם מחיר זול, ניתן להם מחיר של 600 אלף שקלים לדירה, עדיין הם צריכים לקבל 75 אחוזים מקסימום מהבנק ואת ה-150 אלף שקלים אין להם מהיכן להביא.

משה גפני: הוא צודק.

עודד פורר: היה חוק שהגישה חברת הכנסת אורלי לוי.

מכלוף מיקי זוהר: החוק שאני הגשתי הוא חוק זהה לחלוטין.

משה גפני: אני ישבתי עם המפקחת החדשה על הבנקים.

מכלוף מיקי זוהר: או שיגדילו את האחוזים או שהמדינה תיתן להם מענק.

משה גפני: ישבתי עם המפקחת על הבנקים.

משה גפני: נצטרך עוד לשבת אתה כדי שהיא תוציא הנחיות שהכסף הזה שמגיע מההלוואה שהמדינה מעמידה לרשות מחוסר הדיור, הוא יוכל להשתמש בזה כהון עצמי.

מכלוף מיקי זוהר: זה דבר מצוין.

מכלוף מיקי זוהר: הכסף הזה יהיה חלק מההון העצמי.

עודד פורר: מי קובע את זה?

<שגית אפיק: המפקחת על הבנקים.

משה גפני: ישבתי אתה לפני שבועיים.

מכלוף מיקי זוהר: אתה יותר חכם ממני.

משה גפני: לא נכון.

מיקי רוזנטל: שניכם נורא גאונים.

מיקי רוזנטל: נמשיך.

מיקי רוזנטל: השעה 6:00 בערב.

<ערן ניצן: בגלל העלות התקציבית הכבדה שאנחנו מעריכים אותה בהוצאה תקציבית של 250 מיליון שקלים - - -

אראל מרגלית: למרות שבפעם שעברה זה היה פחות משישים מיליון שקלים.

משה גפני: אני אחזור על הדברים שלי.

משה גפני: אנחנו הולכים להצבעות.

משה גפני: אם אכן תהיינה הצבעות, אפשר על החוק הזה להצביע בעד, אפשר להצביע נגד, אפשר לפצל אותו.

רחל עזריה: אבל את החוק הזה אתה אוהב.

רחל עזריה: לא?

רחל עזריה: פעם היו חוקים עליהם היית אומר שאתה לא אוהב ולכן אפשר לעשות כך וכך.

<ערן ניצן: אני רוצה להגיד לפרוטוקול.

<ערן ניצן: אם אני עכשיו, בגלל העלות ובגלל המשמעות, אבקש לקיים דיון על נושא חדש?

משה גפני: אז נלך לוועדת הכנסת.

<ערן ניצן: אבל אני אאלץ לעשות את זה.

משה גפני: אם תעשה את זה, זה בסדר גמור.

<ערן ניצן: כן?

<ערן ניצן: כי אני לא רוצה לפגוע בך אישית.

משה גפני: בי אישית?

משה גפני: לי יש דירה ברוך השם.

מיקי רוזנטל: עצה חברית.

מיקי רוזנטל: אנחנו לא מצביעים עכשיו.

מיקי רוזנטל: אמר גפני שאנחנו לא מצביעים.

מיקי רוזנטל: תיכנסו אתו להתדיינות.

מיקי רוזנטל: אתה לא צריך לבקש נושא חדש.

משה גפני: זה היה הסיכום.

<ערן ניצן: זה לא היה הסיכום.

משה גפני: אז לא.

משה גפני: מה זה משנה?

משה גפני: זה היה הסיכום.

משה גפני: מותר לבוא ולהגיד, לממשלה מותר לבוא ולהגיד.

משה גפני: אני חבר בקואליציה, עם כל הכבוד אנחנו מתנגדים לזה מכל וכל ומה שאמרו לי זה פשוט לא נכון.

מכלוף מיקי זוהר: אבל אתה יודע איפה הבעיה?

מכלוף מיקי זוהר: אני אגיד לך איפה הבעיה.

מכלוף מיקי זוהר: הוא מדבר על ללכת לוועדת הכנסת אבל הוא לא יודע שיש בוועדת הכנסת את סיעת הקואליציה של גפני.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: יש בעיה בוועדת הכנמת.

מכלוף מיקי זוהר: נוצרה בליכוד סיעת גפני.

מיקי רוזנטל: סיימנו את הנושא?

משה גפני: כן.

משה גפני: זה הולך להצבעה.

מיקי רוזנטל: אני מבקש תשובות מפורטות על המאתיים מיליון שקלים האלה בסעיף התקציבי.

מיקי רוזנטל: יש משהו בלתי סביר.

מיקי רוזנטל: אני מבקש לקבל תשובות על שורה של שאלות שנוגעות לסעיף התקציבי של משרד השיכון בגינו מאתיים מיליון שקלים מקבלים הבנקים המסחריים במדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: גפני, אני מבקש לקבל תשובות או שאני אלך הביתה.

מיקי רוזנטל: אגב, שלחתי להם שאלות בכתב.

משה גפני: אתה צודק.

משה גפני: אני מבקש שתעלה אותן עוד הפעם בקצרה ואני מבקש התייחסות.

משה גפני: ערן, באמת, ההתנהגות שלכם היא טובה בסך הכול הכללי אבל רעה מאוד בהתייחסות למיקי רוזנטל.

משה גפני: רעה מאוד.

משה גפני: אני מבקש להקשיב.

מיקי רוזנטל: בסעיף התקציבי של משרד הבינוי והשיכון יש מאתיים מיליון שקלים שמקבלים בנקים מסחריים בגין ניהול הלוואות המדינה.

מיקי רוזנטל: זה נראה סכום מופרז.

מיקי רוזנטל: הדבר הזה היה מופרז כבר לפני עשור והסוגיה הזאת עלתה בוועדת הכספים ואני הסתכלתי בדיונים והאוצר אמר שזה נראה לא סביר והבטיח לקיים בגין העניין הזה מכרזים כדי להוזיל את העלויות.

מיקי רוזנטל: לפי טענת

מיקי רוזנטל: כם עכשיו שיעור הלווים היום עומד על כאלפיים בשנה ואני מבין שרוב הסכום נוגע ללווים ישנים.

מיקי רוזנטל: השאלות שלי הן כדלקמן: איך הסכום הזה מתחלק?

מיקי רוזנטל: מתי היה המכרז האחרון?

מיקי רוזנטל: האם למרות שבנקים שהפסידו במכרז, תיאמו ביניהם מחירים כי לכאורה כולם משתתפים במכרז?

מיקי רוזנטל: כולם זוכים בניהול ההלוואות האלה, למרות שהיה מכרז.

מיקי רוזנטל: האם הבנקים האלה גובים - אחרי שהמדינה משלמת 0.8 אמרתם בגין ההלוואה לבנק המסחרי - סכום שבעתיים יותר גדול גם מהלווה עצמו והעמלה שלו מגיעה לשניים-שלושה אחוזים בפועל?

מיקי רוזנטל: זאת כבר עמלה שהיא גזל ולא עמלה.

מיקי רוזנטל: האם המדינה נתנה ערבות להלוואות האלה, ואם כן, באיזה תנאים?

משה גפני: כתבת להם את כל הדברים האלה.

מיקי רוזנטל: כתבתי להם כל השאלות האלה.

מיקי רוזנטל: אני קורא את זה ממה שכתבתי להם.

מיקי רוזנטל: לא מקבלים תשובות.

מיקי רוזנטל: שגית ניסתה לעזור לי בעניין הזה וביקשה מהם שיבואו עם התשובות לשאלות האלה.

משה גפני: למה אתם לא עונים לו תשובות?

<מעין נשר: קודם כל, אנחנו לא קיבלנו את כל רשימת השאלות.

<מעין נשר: אני קיבלתי שתיים מהשאלות ואני אענה עליהן.

משה גפני: מי העביר לך?

<ערן ניצן: אבל אלה שאלות של החשב הכללי.

<מעין נשר: העלות התקציבית היא איננה מאתיים מיליון שקלים בשנה אלא היא 150 מיליון שקלים.

<מעין נשר: מה שאתה רואה, זה את התכנית התקציבית.

<מעין נשר: יש בפנים תקנות נוספות שאינן נוגעות רק לעמלות.

<מעין נשר: זה 150 מיליון.

<מעין נשר: שאלת לכמה תיקים זה נוגע.

<מעין נשר: זה נוגע לכמאה אלף תיקים במצטבר.

<מעין נשר: זאת אומרת, שרובם באמת תיקי עבר.

<מעין נשר: המדינה נותנת הלוואות ל-25-30 שנים ואנחנו עדיין משלמים עמלות בגין הלוואות שנתנו לפני 25 שנים.

מיקי רוזנטל: באיזה גובה העמלות?

<מעין נשר: לגבי המכרז, מתי עשינו אותו, מה גובה העמלות ואיך מתחלק הסכום, אם הוא יודע, יענה חברי אוראל מהחשב הכללי.

משה גפני: אתה נציג החשבת הכללית.

<אוראל יפרח: כן.

<אוראל יפרח: נציג החשבת הכללית.

<אוראל יפרח: אני אציין שאנחנו את השאלות האלה לא קיבלנו.

<אוראל יפרח: נשמח לקבל אותן וניתן גם מספרים מדויקים אם צריך.

<אוראל יפרח: תעבירו אלינו ונגיב.

משה גפני: מיקי, למי זה נשלח?

מיקי רוזנטל: לחשבת הכללית.

<אוראל יפרח: אנחנו נתייחס לזה וניתן תשובות מפורטות.

<אוראל יפרח: עדיין אני יכול לענות, אמנם לא בכל המספרים המדויקים.

משה גפני: מיקי, יש לי בקשה.

משה גפני: אם אתה יכול להעביר את השאלות לאוראל יפרח.

מיקי רוזנטל: הוא יקבל אותן עכשיו.

משה גפני: אני אבקש שיעביר אליך עכשיו את המכתב.

משה גפני: אני לא אוהב את הדבר הזה.

משה גפני: אנחנו נמצאים בדיוני תקציב.

משה גפני: אני מבין שבפרוצדורה זה הולך לחשבת הכללית, עד שהיא מגיעה אליך, חלק מגיע וחלק לא.

<אוראל יפרח: אני מוכן לענות.

<אוראל יפרח: אין לי בעיה לענות.

משה גפני: בבקשה.

<אוראל יפרח: הוא שאל שאלות שאפשר לענות עליהן בלי לשים מספרים מדויקים.

<אוראל יפרח: קודם אני אציין שבשנת 2004 יצא מכרז לבנקים.

<אוראל יפרח: צריך להבין שהבנקים בעצם עובדים ונותנים הלוואות שיכון בהתאם לשני הסכמים, הסכם אחד משנת 2004 והסכם אחד משנת 2008.

<אוראל יפרח: ההסכם מ-2004 מדבר על הלוואות תקציביות, מתקציב המדינה, כלומר, תקציב אשראי.

<אוראל יפרח: הסכם 2008 מדבר על הלוואות שניתנות בריבית לזכאים, בריבית שמגדירה המדינה או חוק הלוואות לדיור בעניין הזה והכסף בא ממקורות הבנק, כאשר המדינה מסבסדת את הבנק בשיעור מסוים שנקבע במכרז.

עודד פורר: אתם עדיין חיים על המכרז מ-2004?

<אוראל יפרח: אנחנו עדיין חיים על המכרז מ-2008.

מיקי רוזנטל: איך זה יכול להיות שלא עשיתם שבע שנים מכרז?

מיקי רוזנטל: זה נראה לך הגיוני.

משה גפני: זה הרבה זמן.

מיקי רוזנטל: כל שוק הבנקאות השתנה בשבע השנים האלה.

מיקי רוזנטל: הרי אפשר היה לחתוך את הסכום הזה בחצי.

עודד פורר: לא רק זה.

עודד פורר: גם אם יפרסמו מכרז, רק בעוד שנתיים יהיה לכם זכיין.

עודד פורר: זה אם תחליטו עכשיו לצאת לדרך.

עודד פורר: אתם באיזשהו תהליך?

<אוראל יפרח: כרגע ההסכמים עם הבנקים תקפים עד בערך אמצע שנת 2016.

<אוראל יפרח: חשוב להגיד שיש שיקולים לכאן ולכאן אם לצאת למכרזים חדשים.

<אוראל יפרח: כרגע המכרז בתוקף.

עודד פורר: אם התוקף של המכרז הוא עד אמצע 2016, הליך הכנת מכרז במדינה לוקח סדר גודל של כמה חודשים.

<אוראל יפרח: אנחנו בכלל לא בתהליך הזה.

<אוראל יפרח: לכן בעוד כמה חודשים תיערך עוד פעם ישיבה בחשב הכללי.

מיקי רוזנטל: אני מצטער, זאת לא תשובה.

מיקי רוזנטל: האם זה נכון שהמכרז מוארך כל שנה ותוקפו פג כבר בפועל מהמכרז המקורי של 2004 ו-2008?

מיקי רוזנטל: כן או לא?

<אוראל יפרח: לא.

<אוראל יפרח: זה לא נכון.

מיקי רוזנטל: לכמה שנים היה המכרז של 2004?

<אוראל יפרח: המכרזים הוארכו.

<אוראל יפרח: כרגע הם הוארכו בפטור ממכרז.

מיקי רוזנטל: הם הוארכו.

<אוראל יפרח: כן.

מיקי רוזנטל: אז זה לא נכו מה שאמרת קודם שתוקף המכרז הוא עד 2016 אלא הם מוארכים כל שנה כי אתם עצלים ולא מוכנים לעשות מכרז.

משה גפני: אני לא מכיר אבל ממה שאני מתרשם מהשאלות של חבר הכנסת רוזנטל, הרי אנחנו מדברים כבר מ-2008 גם לפי דבריך, לפי מה שהוא אומר זה 2004, אבל בסדר, על 2008 כי אתה כנראה יודע יותר.

משה גפני: הרי המשק משתנה באופן דרמטי במשך השנים האלה.

משה גפני: למה לא עושים מכרז חדש?

מיקי רוזנטל: הרי היה אפשר לחסוך כסף.

מיקי רוזנטל: אחת ממטרות האוצר היא גם לעודד תחרות בין הבנקים.

משה גפני: נכון.

משה גפני: שאלה קשה.

משה גפני: אני לא מכיר את זה, אבל אם אכן הדברים האלה נכונים - - -

מיקי רוזנטל: הם נכונים לגמרי.

משה גפני: גם הוא לא מכחיש אותם.

משה גפני: הוא אומר שהמכרז מוארך.

משה גפני: למה?

<אוראל יפרח: אני אומר שהמכרז מוארך.

<אוראל יפרח: יש כל מיני שיקולים.

משה גפני: אתה יכול להגיד לנו מה השיקולים?

<אוראל יפרח: אני אסביר את חלקם ואחר כך גם ניתן את כל השיקולים באופן כתוב אם תרצו.

משה גפני: בסדר.

<אוראל יפרח: נענה על כל השאלות.

<אוראל יפרח: אין לנו בעיה.

<אוראל יפרח: בסוף צריך לזכור שאנחנו חושבים, זאת העמדה המקצועית שלנו, שהעמלות שנקבעו בהסכם מסגרת 2008 הן עמלות סבירות וטובות.

<אוראל יפרח: בנוסף יכול להיות שאם נצא למכרז חדש היום, הבנקים יתמחרו את העמלות האלה בשיעורים גבוהים.

משה גפני: יש לי הצעה.

משה גפני: תנו את התשובות האלה בכתב כי אם לא נהיה שבעי רצון מהתשובות האלה, אני מציע שנעשה חקיקה שהמכרז יהיה אחת לשנתיים.

מיקי רוזנטל: גם אני חושב כך מה גם שהנושא הוא לא חדש.

מיקי רוזנטל: אני אומר לך אדוני שהיה דיון בעניין הזה.

מיקי רוזנטל: אני קראתי את הפרוטוקולים של 2004 והתשובות שניתנות היום, ניתנו אז.

מיקי רוזנטל: הבטיחו לעשות מכרז.

משה גפני: ב-2004?

מיקי רוזנטל: ב-2004 התקיים דיון בוועדת הכספים על הסוגיה הזאת ואז שאלו למה אין מכרז ואמרו נעשה מכרז.

מיקי רוזנטל: עשו מכרז אבל עשו רק מכרז אחד וזהו ומאז לא עושים מכרז.

מיקי רוזנטל: יותר מזה, אני אומר לך אדוני שמהידע שלי עולה – ולא שמעתי לכך הכחשה – שהבנקים מגישים למדינה את המכרז, אחד זוכה וכל היתר מצטרפים למכרז.

מיקי רוזנטל: זה לא מוכחש כאן.

מיקי רוזנטל: המשמעות היא שהבנקים יודעים שהם יהיו חברים בחגיגה הזאת ולכן הם לא מורידים את המחירים.

משה גפני: אוראל, אין כוונה לא של חבר הכנסת רוזנטל ולא של אף אחד מאתנו, אנחנו לא רוצים להעביר ביקורת על זה, אנחנו רוצים שהמדינה תתנהל בעניין הזה באופן כזה שהיא לא תפסיד כסף.

משה גפני: יכול להיות שתהיינה לך תשובות והתשובות האלה יספקו אותנו ונראה שבאמת טובת העניין היא להאריך את המכרז.

משה גפני: אנחנו רוצים את התשובות.

משה גפני: אם התשובות לא מספקות, אנחנו נבוא אתכם בדברים כדי לשנות את המצב הזה באופן דרמטי ואם לא לשנות, אנחנו נתקן את זה בחקיקה.

משה גפני: אין דרך אחרת.

משה גפני: אני לא מכיר את הדברים עליהם הוא מדבר ואני לא רוצה להיות נחפז ולהגיד שאנחנו נעשה כך וכך.

משה גפני: לא נעשה כך ולא נעשה כך.

משה גפני: נברר באופן יסודי את העניין הזה יחד אתכם.

משה גפני: יכול להיות שנגיע למסקנה משותפת יחד אתכם מה צריך לעשות, ואם בסוף בסוף יהיו חילוקי דעות, אז בסדר, נגיש הצעת חוק.

<אוראל יפרח: אנחנו נתייחס לכל בכתב.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הרבה פעמים יש לנו ויכוח עם משרדי הממשלה ולא נעים לנו מהעניין.

משה גפני: למשל, קודם היה דיון עם רשות המסים ואנחנו לא אוהבים לריב עם רשות המסים, אבל עכשיו יש דוח של המבקר שרשות המסים חייבת מיליארדים לאזרחים ולא מחזירה.

משה גפני: לפעמים אנחנו חוטפים בפרצוף.

<ערן ניצן: סך ההוצאה שאנחנו אומדים אותה, אני מתקן, עומדת על 156 מיליון, זאת ההוצאה התקציבית, כסף שאנחנו משלמים לבנקים על ההלוואות ועל בין 800 למיליארד שקלים באשראי.

<ערן ניצן: זאת המשמעות על עשרים אלף לווים נוספים.

<מעין נשר: צריך לזכור שהמספר הזה הוא במסגרת ההוצאה.

משה גפני: כמה הייתה ההוצאה בפעם הקודמת על האשראי?

<ערן ניצן: בפעם הקודמת שהיינו בפער הזה, צמחנו - - -

משה גפני: היה 150 מיליון.

משה גפני: כמה היה האשראי?

<שגית אפיק: הוא מתכוון לתיקון הקודם.

<מעין נשר: אנחנו צריכים לבדוק את זה.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אמרת את זה לפרוטוקול.

משה גפני: זה מה שאנחנו מעבירים.

משה גפני: צריך להעביר את זה לטובת האנשים, לטובת האזרחים.

משה גפני: המטרה של הממשלה הזאת היא לעזור לציבור בנושא המאוד בעייתי של רכישת דירה, שיהיה לאנשים דירות ושיוכלו לרכוש אותן.

משה גפני: זה תואם את מדיניות הממשלה וצריך לעשות את זה.

משה גפני: זה לא בשמים וזה לא שאתה עושה עם ה משהו דרמטי.

משה גפני: הריביות היום לא גבוהות ובעניין הזה לא קורה שום דבר.

משה גפני: אני יודע, כבר למדתי איך אומרים שההוצאה התקציבית היא גדולה והאשראי הוא גבוה.

משה גפני: אפשר לדחוף את זה החוצה.

משה גפני: אני הרי לא אפיל את הממשלה על זה.

<ערן ניצן: ואם הריבית תעלה לשמונה אחוזים?

משה גפני: אז נמצא פתרון.

משה גפני: כולנו כאן.

רחל עזריה: יהיה עוד דיון.

משה גפני: על השמונה אחוזים.

מיקי רוזנטל: תהיה תקרה.

מיקי רוזנטל: תעשה תקרה ואז מה הבעיה?

משה גפני: כמו שהיה בפעם הקודמת.

משה גפני: אני לא רוצה שונה מהפעם הקודמת, מעבר לעובדה שאז זה היה אחוז פחות והיום חצי אחוז.

<מעין נשר: אתה צריך ממוצע.

משה גפני: כמו שהיה בפעם הקודמת.

<שגית אפיק: בחוק זה שלושה אחוזים.

<שגית אפיק: הוא אומר הקודמת ובקודמת היו שני אחוזים כיוון שבחוק שהוא עשה, הוא עשה שלוש פחות - - -

מיקי רוזנטל: אבל הייתה תקרה של 150 מיליון.

<שגית אפיק: נכון.

משה גפני: בא ראובן קוגן ואמר שההוצאה היא גבוהה מאוד.

משה גפני: הוא אמר סכום גבוה, לא זוכר כמה.

משה גפני: אמרתי, בסדר.

משה גפני: אז נגביל את תקרת ההוצאה שהיא לא תעבור את ה-150 מיליון שקלים.

משה גפני: אם נגיע באותה שנה ל-150 מיליון שקלים, לא יהיה יותר את זה.

משה גפני: מי שיגיע מאוחר, לא יקבל.

משה גפני: אף אחד לא הפסיד מזה, לא הוציא את כל הסכום הזה.

<שגית אפיק: לא הוציאו אפילו שליש מהסכום.

משה גפני: בדיוק.

<ערן ניצן: תקציב לא עוצר יישום חקיקה.

<ערן ניצן: שגית יודעת את זה.

<ערן ניצן: מה יקרה כשיעברו ה-151 מיליון ויבוא אחד, נגיד לו לא?

<שגית אפיק: קבענו הוראה של קביעת ההפרש.

<שגית אפיק: החקיקה הזאת מסודרת.

מיקי רוזנטל: אין שום בעיה להגביל את זה.

<שגית אפיק: במקרה הזה קבענו תקרה שתחול.

<מעין נשר: אם אתם רוצים להגיע למקום דומה כמו החקיקה הקודמת, מספיק שתבקשו ממוצעת.

<שגית אפיק: אבל עכשיו אנחנו לא רוצים להגיע לחקיקה הקודמת.

משה גפני: להגביל.

משה גפני: להגביל את הסכום של ההוצאה.

<מעין נשר: מספיק אם תבקשו ממוצעת.

<מעין נשר: לא צריך ממוצעת פחות חצי.

<מעין נשר: גם הממוצעת הוא הטבה משמעותית.

<שגית אפיק: אבל את הממוצעת יש היום בחוק.

<שגית אפיק: אין לנו מה לעשות עם זה.

<מעין נשר: זה או מה שהבנק נותן לזכאי.

<שגית אפיק: לפי הנמוך.

<שגית אפיק: לכן אם הממוצעת נמוכה ממה שהבנק נותן לזכאי, אז הוא ייקח את הממוצעת.

<שגית אפיק: עובדה שהוא לא לוקח.

משה גפני: אנחנו סיכמנו את העניין הזה.

משה גפני: אני מודה לכם על ההשתתפות הערה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: הישיבה נעולה.