ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 126, 2015-10-27 17:55

משה גפני: אני מחדש את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: על סדר היום שומה לפי מיטב השפיטה.

<שגית אפיק: עמוד 1607, פסקה (7).

<משה אשר: מבדיקה שאנחנו עשינו, בדקנו מספר מדינות, לא מעט מדינות, וראינו שבישראל תקופת השומה במס הכנסה היא תקופה יחסית קצרה.

<משה אשר: כיום מדובר על כך ששלוש שנים מתום שנת המס, אפשר לבדוק את השומה, את התיק שהוגש, את הדוח שהוגש ובסמכות מנהל אפשר להאריך בעוד שנה.

<משה אשר: כמו שאמרנו, גם מבחינת התייעלות שלנו, הרי חלק ניכר מהעבודה בתיק הביקורת הוא הלימוד העקרוני של התיק, של העסק, ולעומת זאת, לעתים קרובות אנחנו מוצאים שליקוי למעשה עובר כחוט השני לאורך כל השנים של התיק.

באסל גטאס: אתה יכול להסביר מה זה הליקוי?

<משה אשר: לדוגמה, הוא דרש פחת בשיעור מסוים כשאסור לו לדרוש פחת בשיעור הזה.

<משה אשר: זה לאורך כל התקופה.

<משה אשר: לאורך כל השנים.

<משה אשר: או הוא דרש הוצאה פרטית וסוג ההוצאה הזאת הוא לאורך כל השנים.

<משה אשר: לכן אנחנו אומרים שאם כבר המפקחים עברו את התיק ולמדו אותו לעומק, שיעשו ביקורת על יותר שנים.

<משה אשר: לכן אנחנו מבקשים להאריך את תקופת השומה משלוש שנים מתום שנת המס לארבע שנים מתום שנת המס.

<משה אשר: שוב, מהבדיקה שלנו, רוב המדינות בסקר שאנחנו עשינו, משהו כמו שבעים אחוזים מהמדינות, נמצאות בטווחים האלה ואפילו יותר מזה ולשם אנחנו מבקשים להגיע.

באסל גטאס: אתה יכול להגיד לכמה אחוזים הארכתם בעוד שנה?

<משה אשר: מאות בודדות.

באסל גטאס: למה אתה צריך עוד שנה?

באסל גטאס: הייתה לך סמכות ולא השתמשת בה.

<משה אשר: אני מסביר שוב.

<משה אשר: יש הבדל בין מצב שאתה נכנס לתיק ובתוך התקופה אתה מאריך לעוד שנה, לבין מצב שאתה יודע שיש לו ביקורת ארבע שנים מראש.

<משה אשר: כדי להאריך את השנה, צריך למצוא ליקוי מהותי ולמצוא אותו במהלך התקופה ולא להאריך בדיעבד.

<משה אשר: יש הבדל בין זה לבין זה.

<משה אשר: דבר נוסף.

<משה אשר: כמובן שבמסגרת הזאת אנחנו נוותר או נוריד ונמחק את הסמכות לעוד שנה.

<צבי פרידמן: סעיף 147.

<משה אשר: זה משהו אחר.

<משה אשר: יש ממצאים אחרים ולא קשור לזה.

<משה אשר: אני מדבר על 145 שמאפשר עוד שנה נוספת שלא קשורה ל-147.

<משה אשר: לא קשור לפתיחת שומה על ידי הנציג או מנהל הרשות.

<משה אשר: אם כן, ארבע מתוך שלוש פלוס אחת.

<צבי פרידמן: לא.

<צבי פרידמן: ארבע פלוס אחד.

<צבי פרידמן: זה מה שכתוב כאן.

<משה אשר: אני אומר שהיום זה שלוש פלוס אחת ועכשיו תהיה ארבע.

<משה אשר: נקודה.

<משה אשר: לא ארבע פלוס אחת.

משה גפני: מה זה שלוש פלוס אחת?

<משה אשר: היום תקופת השומה שאפשר לבדוק בה את התיק במישור האזרחי, היא שלוש שנים מתום שנת המס.

<משה אשר: לשיקול דעתו של המנהל אם להאריך את זה בעוד שנה.

<משה אשר: ההארכה הזאת היא נקודתית.

<משה אשר: אנחנו בדרך כלל במס הכנסה בודקים עשרים ומשהו אלף תיקים.

<משה אשר: מדובר במאות בודדות.

אורי מקלב: זה בדיוק הפוך.

אורי מקלב: אתה לוקח מישהו ואתה אומר לו שלא תסיים אתו את הדיון ואת ההתדיינות בשלוש שנים.

<משה אשר: לא.

<משה אשר: אנחנו נסיים.

אורי מקלב: אתה מבקש ארבע שנים כדי שלא תהיה התיישנות בתיק.

מיקי לוי: ממילא יש לו את הסמכות להוסיף שנה.

אורי מקלב: הוא רוצה עוד שנה.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: הוא אומר לך ארבע בסך הכול.

<משה אשר: ארבע בסך הכול.

אורי מקלב: אז מה זה משנה?

<קריאה: ארבע זה רק בחריגים.

<משה אשר: אנחנו רוצים שתהיה לנו סמכות בסיסית לבדוק ארבע שנים.

אורי מקלב: אמרת דבר ואתה מבקש החלטה הפוכה.

אורי מקלב: אתה מבקש דבר שיש לך ואתה רוצה לעשות לעומק.

אורי מקלב: אתה נותן לך עוד שנה כדי שהנושא שלך יתרחב יותר.

אורי מקלב: יש כאן עינוי דין אמיתי אל מול נישום.

<משה אשר: למה עינוי דין?

אורי מקלב: אני אגיד לך למה.

אורי מקלב: גם בדיונים שהיו כאן, הרי זה משא ומתן קשוח ולא מידתי בין פקיד השומה לבין הנישום.

אורי מקלב: זה משהו שלא קיים בשום מקום במדינה, שפקיד שומה בסופו של דבר נותן שומה לפי מיטב שפיטה.

אורי מקלב: מדובר בהחלטה של אותו מפקח ואחרי כן פקיד השומה, בסמכות שהערעור עליה היא בבית משפט מחוזי.

אורי מקלב: זאת אומרת, זאת בעצם החלטה כמו בדרגה של בית משפט שלום ועושה את זה הפקיד בלי הליכים של משפט שאנחנו רגילים להם.

משה גפני: מה זה נוגע לזה?

אורי מקלב: לנישומים אין את הכוח להתמודד והם מסכימים לזה מכוח זה שאין להם את הכלים להתמודד עם זה.

משה גפני: אתה רוצה לשנות את החוק?

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: אנחנו רוצים לדבר על ההחלטה ואני באתי גם בשביל ההחלטה השנייה שקיבלת לפני שלוש שנים בעניין בנושא הזה של שומה לפי מיטב שפיטה.

אורי מקלב: בנקודה הזאת אתה עכשיו עוד יותר נותן את הכוח ביד פקיד השומה כשהנישום יודע שארבע שנים עכשיו הוא יהיה תלוי ועומד בהחלטה.

אורי מקלב: הוא צריך להחליט עכשיו האם הוא ארבע שנים לא ידע היכן הוא עומד עם כל הסנקציות.

משה גפני: גם היום אלה שלוש שנים פלוס שנה.

אורי מקלב: בסדר אבל הפלוס הוא נדיר.

אורי מקלב: אנחנו לא מדברים על רפורמה.

אורי מקלב: כשאנחנו אומרים צמצום זמנים, באים לבקש עוד זמן.

אורי מקלב: הבשורה הייתה אם היית אומר פחות זמן.

משה גפני: נראה את החלק השני.

<צבי פרידמן: אנחנו רוצים להוסיף בקטע הזה.

<צבי פרידמן: אני מסכים עם דברי קודמיי.

משה גפני: לא היו הרבה קודמים לך.

משה גפני: היחיד שהיה קודם לך זה חבר הכנסת מקלב.

אורי מקלב: ומיקי לוי שהסכים אתם.

<צבי פרידמן: היום בפועל תקופת ההתיישנות היא שלוש שנים.

<צבי פרידמן: במקרה מיוחד שבו המנהל מאשר, מאריכים בעוד שדנה אבל אלה מקרים מאוד מאוד נדירים.

<צבי פרידמן: בפרקטיקה היום בפועל אלה שלוש שנים.

<צבי פרידמן: רוצים להאריך את השלוש שנים לארבע שנים.

<צבי פרידמן: אני רוצה להזכיר לרשות המסים שלפני שנת 1997 היה לנו בפקודת מס הכנסה ארבע שנים.

<צבי פרידמן: באה רשות המסים ביוזמתה אל המחוקק ואמרה לו שארבע שנים זה הרבה זמן.

<צבי פרידמן: למה?

<צבי פרידמן: משום שהנישום רוצה ודאות, הוא רוצה לגמור את עסקיו עם פקיד השומה.

<צבי פרידמן: הנישום, מה שנקרא עיקרון שקיפות השומה, רוצה לגמור עם השומות.

<צבי פרידמן: לכן ב-1997 תוקן החוק.

<משה אשר: תיקון 114.

<צבי פרידמן: התקופה ירדה לשלוש שנים ורק באישור מיוחד של המנהל מאריכים בעוד שנה.

אורי מקלב: בתקופה הזאת יש סנקציות מול הנישום.

אורי מקלב: נכון?

אורי מקלב: במשך הזמן של הדיון, יש סנקציות.

אורי מקלב: פקיד השומה קובע שהוא לא מקבל את השומה, יש סנקציות.

<משה אשר: כל עוד השומה שנויה במחלוקת, אין שום סנקציות.

אורי מקלב: היו כאן אנשים שסיפרו איך העסק עובד כאן.

אורי מקלב: כשאתה לא מאשר ספרים, הוא לא יכול לקבל אישור וכולי.

משה גפני: בואו נעבור לחלק השני.

באסל גטאס: אני לא הבנתי האם התעורר צורך אמיתי אצלכם בהארכה מנדטורית של השנה, כלומר לארבע שנים מראש.

באסל גטאס: לא שכנעת אותי.

באסל גטאס: לא הראית לי שהצורך הזה נובע ממשהו והאם יש סיבות אובייקטיביות שגורמות לכם לבוא עכשיו ולבקש שזה יהיה ארבע שנים.

באסל גטאס: לא שכנעת אותי.

באסל גטאס: תגיד לי למה ומאיפה זה בא.

<משה אשר: אני אסביר שוב.

באסל גטאס: מטעמי נוחות, לא מספיק.

<משה אשר: לא.

<משה אשר: התייעלות.

<משה אשר: התייעלות ובדיקות עומק יותר בתיק.

<משה אשר: כאשר נישום נכנס לבדיקה, המפקח, איך הוא בודק אותו?

<משה אשר: הוא לומד את התיק באופן כללי, איך העסק עובד, מה הוא עושה, לפעמים הוא הולך לעסק ובודק אותו, סופר מלאים, בודק את החשבונות ומתחיל להבין את העסק.

<משה אשר: לעתים הוא מגלה שיש בעיה שרצה לאורך כל השנים.

<משה אשר: כבר הקדשת הרבה מאוד זמן ללימוד העסק כעסק, עכשיו הדלתה של עוד שנה, זאת לא הדרמה הגדולה מבחינת ההשקעה בתיק.

<משה אשר: לכן אם כבר הקדשת הרבה זמן ללימוד בסיסי של התיק, אז בוא ניתן עוד שנה.

באסל גטאס: אז הוא יכול לבקש עוד שנה.

<צבי פרידמן: זאת הסמכות שיש לו.

<משה אשר: לא.

<משה אשר: אני לא מדבר על דברים חריגים.

<משה אשר: בינתיים התיק התיישן.

<משה אשר: לכן אנחנו אומרים שנגדיל את התקופה.

<משה אשר: בדקנו את עצמנו בעולם ובסך הכול רוב העולם הולך לכיוון של ארבע שנים מתום שנת המס ולא שלוש שנים.

<שגית אפיק: יש בעולם גם שנתיים?

משה גפני: עזוב את העולם.

<משה אשר: כן.

<משה אשר: יש גם שנתיים.

<משה אשר: במע"מ בודקים חמש שנים.

<צבי פרידמן: זה לא בסדר.

<צבי פרידמן: אני לתומי חשבתי שלאור ההתייעלות של רשות המסים - - -

<משה אשר: אני מציע שתחסוך את ההערות הציוניות האלה.

<צבי פרידמן: כבוד היושב ראש, אני לתומי חשבתי שרשות המסים מתייעלת.

<צבי פרידמן: בסך הכול שם הכול מקוון וגם את הדוחות אני אגיש מקוון.

<צבי פרידמן: היום יש טופס 611 שבו אני אמלא את הכול.

משה גפני: מר פרידמן, אני הבנתי.

<צבי פרידמן: אוטומטית יכולים להצליב.

משה גפני: הסברת את זה יפה.

<צבי פרידמן: שנתיים במקום שלוש שנים.

<צבי פרידמן: לא ארבע שנים.

<צבי פרידמן: למה ארבע שנים?

<צבי פרידמן: אני רוצה לגמור שומות ורוצה לדעת בוודאות.

<צבי פרידמן: אני רוצה לומר לכם שארבע שנים הן לא ארבע שנים אלא זה שוטף פלוס ארבע שנים.

<משה אשר: ארבע שנים מתום שנת המס.

<צבי פרידמן: במוצע זה ארבע וחצי שנים.

<משה אשר: בממוצע ארבע וחצי שנים.

<צבי פרידמן: זאת תקופה ארוכה בשביל לגמור שומות.

<משה אשר: במע"מ זה חמש שנים.

<קריאה: זה יכול להגיע לשש שנים מיום המקרה או מיום האירוע.

<צבי פרידמן: זה יכול להגיע לשש שנים.

<משה אשר: מי שיגיש את זה במהלך השנה העוקבת לשנת המס, זה ארבע שנים בתום השנה.

<משה אשר: חמש שנים.

<משה אשר: זה כמו השומות של מע"מ.

<צבי פרידמן: יש כאן גם חקיקה רטרואקטיבית.

<צבי פרידמן: אם תראה בתחולה, התחולה היא לגבי דוחות לשנת 2011.

משה גפני: מר פרידמן, אם אפשר ברשותכם, אני רוצה להמשיך לראות את כל החקיקה בעניין הזה ואז נחליט לגבי כל סעיף.

משה גפני: מה בא אחרי זה?

משה גפני: לא סיכמנו לגבי הנושא הזה.

משה גפני: מה בא אחרי זה?

<יוסי אלישע: אדוני היושב ראש, מילה.

משה גפני: מי אדוני?

<יוסי אלישע: יושב פורום ועדת המסים בלשכת עורכי הדין.

משה גפני: חיכיתי ללשכת עורכי הדין כבר הרבה זמן.

<יוסי אלישע: הסעיף הזה בנוסח זה הובא בפני ועדה זאת בשנת 2003 אחרי שכפי שאמר חברי צבי פרידמן בשנת 1997 הוחלט לקצר בדיוק באותן נסיבות של סופיות הדין.

<יוסי אלישע: בשנת 2003 באו ואמרו, לא, לא מספיק לנו, בוא נאריך לארבע שנים.

<יוסי אלישע: אמרה הוועדה, למה אתה רוצה להאריך לארבע?

<יוסי אלישע: הרי מול האינטרס שלך עומדים אינטרסים אחרים, בדיוק כפי שצוין כאן, סופיות הדיון.

<יוסי אלישע: אז נקבע בשנת 2003 שזה יהיה ארבע שנים במקרים חריגים.

<יוסי אלישע: היה תיקון לחוק וקבעו שזה יהיה ארבע שנים במקרים חריגים.

<יוסי אלישע: עכשיו חוזרים בדיוק עם אותו נושא של 2003 שכבר נשקל בוועדה הזאת.

משה גפני: אתה יכול לשכוח מהעניין הזה.

משה גפני: בשנת 2003 ליצמן היה יושב ראש הוועדה ולא אני.

<קריאה: רצאבי היה היושב ראש.

<שגית אפיק: רצאבי היה חבר ועדה.

משה גפני: לפי מה שהוא תיאר עכשיו, ליצמן היה היושב ראש.

משה גפני: רצאבי היה חבר ועדה.

<יוסי אלישע: מעבר לזה, אנחנו מדברים על תקופה שיכולה להגיע לשש שנים מהפעולה בגינה יחויב האדם במס.

<יוסי אלישע: לעניין הבדיקה מול העולם, אנחנו לפחות עשינו בדיקה - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הבנו.

<יוסי אלישע: אם אלה ארבע שנים, אנחנו נמצאים במקום טוב מאוד.

משה גפני: אתם מתנגדים לארבע שנים?

<צבי פרידמן: בטח.

<יוסי אלישע: אנחנו מתנגדים לארבע שנים ובטח שמתנגדים לתחולה הרטרואקטיבית שהיא בעצם חוזרת אחורה משנת 2011.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הבנו.

משה גפני: הלאה.

<ליאת גרבר: אני מקריאה את פסקה (7) בעמוד 1607.

<ליאת גרבר: (7) בסעיף 145(א)(2), במקום "שלוש שנים" יבוא "ארבע שנים" והמלים "ובאישור המנהל – בתוך ארבע שנים מתום שנת המס כאמור" – יימחקו.

<ליאת גרבר: (9) בסעיף 152(ג) ברישה, במקום "שלוש שנים" יבוא "ארבע שנים" והמלים "ובאישור המנהל בתוך ארבע שנים מתום שנת המס כאמור" – יימחקו, ובסיפה, במקום "ארבע שנים" יבוא "חמש שנים" והמלים "ובאישור המנהל – בתוך חמש שנים מתום שת המס כאמור" – יימחקו.

<ליאת גרבר: פסקה (7) מדברת על - - -

משה גפני: הבנו.

משה גפני: הסברת את זה.

משה גפני: מה זה פסקה (8)?

<ליאת גרבר: זה הנושא הבא.

<משה אשר: שומה חלקית.

<שגית אפיק: הם מפרידים בהקראה.

<ליאת גרבר: (11) בסעיף 167(א)(2) במקום "שלוש שנים" יבוא "ארבע שנים" והסיפה החל במלים "ובאישור המנהל" – תימחק.

<ליאת גרבר: זה מדבר על אותו תיקון לגבי דוח הניכויים.

<ליאת גרבר: אני קוראת את סעיף 14(ד) בעמוד 1612.

<ליאת גרבר: תחולה.

<ליאת גרבר: (ד) סעיפים 145(א)(2), 152(ג) ו-167(א)(2) לפקודה, כנוסחם בסעיפים 13(7), 13(9) ו-13(11) לחוק זה, בהתאמה, יחולו על דוח שיש להגישו לגבי שנת המס 2011 ואילך.

<שגית אפיק: כלומר, רטרואקטיבית ארבע שנים אחורה.

<ליאת גרבר: זה לא רטרואקטיבית.

<שגית אפיק: הדוחות האלה הוגשו אבל עכשיו יוסיפו להם שנה אוטומט.

<שגית אפיק: החוק הקיים מדבר על שלוש פלוס אחת.

משה גפני: משרד המשפטים נרדם בשמירה.

<ספי זינגר: אני לא חושב.

<ספי זינגר: אני חושב שאין לאדם זכות קנויה לתקופה.

<צבי פרידמן: כל הסעיף לא ראוי.

<ספי זינגר: כאשר תיקנו את חוק ההתיישנות, בהצעת חוק ההתיישנות, הייתה שם גם הוראה וקבעו שם הוראת מעבר שחותכת את זה באמצע אבל האריכו - - -

<שגית אפיק: אבל כאן זה שונה ואני אסביר לך למה.

<שגית אפיק: היום יש לכם שלוש פלוס אחת שאפשר לתת אותה מנסיבות מיוחדות.

<שגית אפיק: אפשר להמשיך להשתמש בתהליך הזה לגבי 2011.

<שגית אפיק: מצא מנהל רשות המסים לגבי שומה מסוימת שהוא רוצה להאריך בשנה נוספת, אפשר לעשות את זה ואין צורך לקבוע את זה כאן באופן רטרואקטיבי.

משה גפני: אם אני הייתי עובד משרד המשפטים - - -

<ספי זינגר: לא היית מאשר.

משה גפני: מה הייתי יכול להיות במשרד המשפטים?

משה גפני: מחלק תה.

משה גפני: הייתי מחלק יותר תה כדי שלא תירדמו.

משה גפני: 2011.

משה גפני: אתם אישרתם את זה?

<ספי זינגר: לא אז נרדמנו.

<ליאת גרבר: אני חוזרת לפסקה (8).

משה גפני: שומה חלקית.

<ליאת גרבר: (8) בסעיף 145א2 - במקום כותרת השוליים יבוא "שומה חלקית".

<ליאת גרבר: בסעיף קטן (א), במקום הרישה עד המלים "החייבת בדיווח" יבוא "הגיש אדם דוח לפי סעיף 131, ומצא פקיד השומה שנכון לערוך שומה לגבי חלק מן הדוח", ובמקום "לאותה פעולה" יבוא "לאותו חלק".

<שגית אפיק: תסבירו.

<משה אשר: נושא של שומה חלקית, זאת למעשה שומה שלא כוללת את כל מגוון התיק.

<משה אשר: ברגע שנכנסים לביקורת בתיק, התיק מורכב מכל ההוצאות, מכל ההכנסות, המלאים וכולי.

<משה אשר: ייכנס התיק וכדי לבדוק אותו, זה עמוק ולוקח הרבה מאוד זמן.

<משה אשר: אנחנו בדקנו את הדברים האלה, וגם ראינו במדינות אחרות בעולם, שיש אפשרות לבצע שומה בנקודה, בנושא ספציפי.

<משה אשר: השומה תהיה הרבה יותר ממוקדת, הרבה יותר קצרה ובצורה הזאת היא גם תיקח הרבה פחות זמן ואז נוכל להגיע להרבה יותר תיקים בפריסה הרבה יותר רחבה.

<משה אשר: לכן ביקשנו לאפשר לנו לעשות שומה חלקית לגבי נושא מסוים.

משה גפני: מה הבעיה?

<משה אשר: אין שום בעיה, רק רוצים לשלב את זה בחוק.

<פורר עודד  -  ישראל ביתנו: יש לכם סמכות לשומה חלקית היום.

משה גפני: לקחתם סעיף אחד בתיק, אתם מטפלים בו, בסדר גמור.

משה גפני: מה אתם רוצים משאר התיק?

משה גפני: תעשו את זה, מישהו מפריע לכם?

<משה אשר: אני מסביר שוב.

<משה אשר: יכול להיות שהדבר הזה יעלה תוך כדי תנועה ויהיה נושא אחר בשנה אחרת.

<שגית אפיק: ואז מה תהיה ההתיישנות?

<שגית אפיק: שנתיים?

<משה אשר: הנושא הזה יתיישן.

משה גפני: לשם מה אתה צריך אותנו?

<שגית אפיק: השומה תישאר פתוחה לנצח?

<ליאת גרבר: לא.

משה גפני: מה אתם רוצים מאתנו?

משה גפני: מי מפריע לכם היום לקחת סעיף אחד בתיק?

<משה אשר: המשמעות היא שאם אני לוקח סעיף אחד, אני למעשה סוגר את כל התיק למרות שבדקתי רק נושא אחד.

<משה אשר: אתה רוצה שאנחנו נעשה שומות מלאות ושאם החלטנו לבדוק משהו אחד, הוא זה שנבדק.

משה גפני: אז בדקתם משהו אחד והכול בסדר.

משה גפני: הלאה.

משה גפני: מה עוד?

משה גפני: מה אתם רוצים מאתנו?

<משה אשר: אנחנו רוצים לאפשר, כמו שעשינו כבר היום, בדרך כלל המצב הזה קיים היום בחוק, בתכנוני מס חייבי דיווח הפעולות חייבות דיווח.

<משה אשר: שם אתה עושה שומה או יכול לעשות שומה בנושא התכנון כאשר זה לא סוגר את יתרת התיק.

<משה אשר: יתרת התיק עדיין נתונה לשומה.

משה גפני: זאת אומרת, אתה מבקש מאתנו שאתה תיקח סעיף אחד בתיק, תבדוק אותו ובינתיים לא תהיה התיישנות על כל הדברים האחרים.

<משה אשר: היתר נשאר רגיל.

<קריאה: רק על אותו סעיף.

<משה אשר: על אותו סעיף.

משה גפני: אז מה הבעיה?

<משה אשר: אין בעיה.

<משה אשר: זה מה שאנחנו רוצים להסדיר.

משה גפני: אתה לא צריך אותנו.

<משה אשר: אנחנו חושבים שאנחנו צריכים.

<בניה חסידים: ברגע שהיום פקיד השומה עושה שומה לשנת מס מסוימת, ברגע שהוא מוציא כיום על פי חוק שומה לשנת מס מסוימת, הוא מחויב לכלול בה את כל הסוגיות שיש בתיק באותה שומה.

<בניה חסידים: מנהל רשות המסים בהסבריו מעוניין שתהיה אפשרות מסוימת לקחת סוגיה מסוימת ואני חושב שראוי ונכון והוגן לקרוא את הסעיף הזה כאשר היום זה ישחקו הנערים ומחר יהיה כאן קרב גלדיאטורים בעניין החובה להגיש את הדיווח על עצם קבלת חוות דעת.

<בניה חסידים: המפקח לא יצטרך לחפש עם פנס מתחת לעץ.

<בניה חסידים: כל הדברים השמנים והשמנת תצוף למעלה, יוכלו לתקוף את הסוגיות האלה בשומה, אותו נישום לא יקבל את הוודאות שהוא בא היום למייצג ואומר לו שהוא הגיש דוח של מאה אלף שקלים ופקיד השומה רוצה תוספת של 130 אלף שקלים והשנה הזאת תיסגר לו.

<בניה חסידים: המערכות הולכות להיות מקוונות, הולכים להיות חיתוכים, זה הולך לצוף מאוד מהר ואני אומר לו שיכול להיות שאם פעם אלה היו שלוש שנים ועכשיו גם בעוד ארבע שנים, יהיה לו זמן, המערכות יהיו יותר טובות והוא עדיין יוכל לתקוף את קביעת ההוצאות וסוגיות נוספות של הפחת ואתה לא יכול לדעת מה העלות, מה הנטל הכלכלי שבסופו של דבר אתה תישא בו בתום השנה הזאת.

<בניה חסידים: באמת ראוי לראות את כל הדברים האלה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: מה אומרים חברי הכנסת?

<פורר עודד  -  ישראל ביתנו: כמה שומות אתם מסיימים?

<פורר עודד  -  ישראל ביתנו: כמה שומות אתם מוציאים להם שומה שהסתיימה?

<משה אשר: היום אנחנו עובדים באופן עקרוני במודל של ביקורת מלאה בתיק ולא ביקורת נקודתית בנושאים האלה.

<משה אשר: המשמעות היא שאם אנחנו נעבור לבדיקה נקודתית כדי להגיע להרבה יותר תיקים במדינה ולגעת ביותר תיקים, היום, במספר המפקחים שיש ברשות המסים או מבקר חשבון ומע"מ, אנחנו מגיעים לאחוזים בודדים כאשר במע"מ זה פחות מאחוז אחד ביקורות בתיקים מהפוטנציאל – 4,000 ביקורות על 500 אלף עוסקים ומעלה - ובמס הכנסה המצב קצת יותר טוב, כאשר זה 2-2.5 אחוזים מהתיקים.

<משה אשר: זה אחוז מאוד זעום.

אורי מקלב: הבדיקה היא רנדומלית?

<משה אשר: ביקורת.

<משה אשר: לפי תכנית עבודה.

משה גפני: אני איש פשוט, לפרנסתי יש לי חנות קטנה, אני מגיש כדין, אני אפילו מגיש מקוון, אם הם יכולים לקלוט אותו, אני מגיש את הדוח בזמן והכול בסדר.

משה גפני: בגלל ההתייעלות של רשות המסים בודקים לי סעיף אחד בתיק.

משה גפני: בינתיים אני נשאר עם אי הוודאות על כל התיק.

משה גפני: לא חל על זה שום דבר וזה ממשיך להיות כאילו לא הגשתי.

רחל עזריה: למה כאילו לא הגשת?

רחל עזריה: כאילו לא בדקו.

משה גפני: בסדר.

<קריאה: אדוני היושב ראש, מי הנישום שיחתום במקרה כזה?

<שגית אפיק: כל עוד אין תכנון מס שאת עושה ובאמת את יודעת כשאת עושה תכנון מס שאת חשופה לדברים אחרים, שומה רגילה שמגיש אדם באמת פשוט, לא צריך לחשוף אותו לחוסר ודאות כזה לאורך זמן.

<פורר עודד  -  ישראל ביתנו: כמה שומות סיימו מתוך השומות שפתחת שומה חלקית?

<משה אשר: כשפתחתי אותה, אני סוגר אותה וזהו.

<משה אשר: לא חוזר אליה.

<משה אשר: סוגיה שבדקתי.

<פורר עודד  -  ישראל ביתנו: יש לך היום את האפשרות הזאת בחלק מהמקרים, לפתוח שומה חלקית.

<פורר עודד  -  ישראל ביתנו: נכון?

<משה אשר: רק בתכנוני מס חבי דיווח.

<פורר עודד  -  ישראל ביתנו: כמה כאלה פתחת וסגרת אחר כך את כל התיק?

<משה אשר: במודל היום אנחנו עושים שומות מלאות וגם תכנוני מס חייבי דיווח נכנסים בתוך שומה מלאה, אבל זה אומר שהשומה לוקחת המון המון זמן יותר מאשר לבדוק את הנקודה הזאת.

<משה אשר: אנחנו רוצים לשנות את שיטת ההפעלה וזה חלק משינוי שיטת ההפעלה.

<משה אשר: אז נוכל להגיע עם אותו כוח אדם נתון ולא עם עוד 2,000-3,000 מפקחים להרבה יותר תיקים.

<משה אשר: נכון, בנגיעות נקודתיות ולא בביקורת מלאה אבל אלה נקודות שאנחנו מכוונים אותן בצורה חכמה יותר, הן יניבו את הכספים שצריך לגבות אותם.

<משה אשר: נכון, זאת לא שומה מלאה ואם אני עושה שומה מלאה, אולי היה יותר.

מיקי לוי: עם כל הכבוד לכם, מאיפה הכסף?

מיקי לוי: מה הוא אומר?

מיקי לוי: הוא אומר שיש לו שלושים סעיפים, בדקתי סעיף אחד, אותו אני מזכה, אני רוצה את ה-29 סעיפים פתוחים.

מיקי לוי: זה מה שהוא אומר.

<פורר עודד  -  ישראל ביתנו: הוא אומר שאם היו לו עוד אלפיים מפקחים, הוא היה יכול לעשות את אותה עבודה עם אלפיים המפקחים עם פחות עומס על האזרח, על הנישום, לתת לו יותר סופיות של דיון עד תקופה מסוימת.

<פורר עודד  -  ישראל ביתנו: יכול להיות שעדיף לתת לו אלפיים מפקחים במקום להשית את זה על האזרח.

רחל עזריה: אז בואו נגבה יותר מס חמש שנים וניתן לו עוד אלפיים מפקחים?

רחל עזריה: באמת.

מיקי לוי: אני רוצה שתישאר לו היכולת לבדוק 25 סעיפים.

מיקי לוי: אם אין לאותו נישום ממה לחשוש, הוא לא חושש.

רחל עזריה: אין לו ממה לחשוש.

רחל עזריה: גם אני לא מבינה.

רחל עזריה: בכנות.

<יזהר קנה: לשכת רואי חשבון.

באסל גטאס: נשיא לשכת רואי חשבון.

משה גפני: מזל טוב.

<יזהר קנה: תודה רבה.

משה גפני: אז מה אתה יושב בשקט?

<יזהר קנה: אני מכבד את המקום.

באסל גטאס: יותר מדי.

משה גפני: שיהיה לך בשעה טובה ומוצלחת.

משה גפני: בהצלחה.

מיקי לוי: הוא המחליף של דודי.

משה גפני: כן, הבנתי.

משה גפני: בבקשה.

מיקי לוי: הוא איש נחמד.

מיקי לוי: אני מכיר אותו.

<יזהר קנה: המצב הקיים היום שמחייב אותך להגיע לשומה סופית, מחייב גם את רשות המסים, גם את המייצג וגם את הנישום להגיע לסופיות דיון.

<יזהר קנה: ברגע שאנחנו נאפשר מערכת חלקית כזאת, אתה תבוא לשומה, אתה תדון אתו על עשרים נושאים, שניים הוא יוציא לך שומה חלקית ואת היתר הוא יעזוב ויבוא בעוד שנה.

<יזהר קנה: אני חושב שיש חשיבות רבה לסופיות הדיון.

<יזהר קנה: רשות המסים, אם הדברים האחרים לא חשובים לה, שהיא תסכים במקום לעשות שומה חלקית, לעשות שומה מלאה.

<יזהר קנה: היא תפסה משהו אחד, הוא מאוד שמן, הוא מאוד חשוב, תסכים לגביו, תעשה שומה מלאה ותהיה סופיות.

<יזהר קנה: ברגע שזה נשאר פתוח, אתה לא יודע לאן אתה הולך, לכאן ולכאן.

<יוסי אלישע: אדוני היושב ראש, הנושא של סופיות הדיון כל כך חשוב מפני שמה שיזהר אומר זה שבעצם לא יהיו פשרות ואת התיקים האלה, את אותם תיקים של שומות חלקיות, כנראה נמצא בבית המשפט מפני שאף נישום לא יתפשר כשהוא יודע שמחר בבוקר מחכה לו עוד איזשהו נדבך בשומה.

<יוסי אלישע: דבר שני שהוא מאוד חשוב.

<יוסי אלישע: רעיונית אנחנו לא מתנגדים לשומה חלקית אבל יש בעיה עם ההגדרה של שומה חלקית משום שאף פעם ביקורת היא לא מלאה.

<יוסי אלישע: אני לא מכיר מפקח שיגיד בדקתי הכול.

<יוסי אלישע: אין מושג כזה ותמיד שומה, כתוצאה ממה שיקרה, תמיד היא תהיה חלקית.

<יוסי אלישע: היא תמיד תצא כשומה חלקית.

<יוסי אלישע: אנחנו מבקשים, ראשית, שאם תצא שומה כזאת, היא תצא פעם בשנה, זאת אומרת, למפקח יהיה אישור להוציא או שומה חלקית או שומה מלאה פעם בשנה, ושנית, להשומה החלקית תהיה הגדרה מפורשת מהי שומה חלקית.

משה גפני: גם אני רוצה להתייחס.

מיקי לוי: אתה מסכים לזה שזה יישאר פתוח, אבל כל שנה בסעיף אחר.

<יוסי אלישע: לא יכול להיות שיקראו לנישום על כמה נושאים.

<בניה חסידים: זה מטיל עלויות ייצוג הרבה יותר גבוהות.

מיקי לוי: אבל כל שנה, אתה אמרת כן.

<צבי פרידמן: אני לא חושב שההצעה שלו היא נכונה.

משה גפני: תמונת המצב היא כזאת, ואני לא יודע למה הבאתם את זה יחד, שיש שני צדדים לנושא הזה.

משה גפני: צד אחד שבא לידי ביטוי כאן בדיון הוא שמה אכפת לך, אתה נקי, אתה בעל החנות הזאת, בעל הקיוסק, אתה נקי ולכן מה אכפת לך שזה ייסחב מאה שנים.

מיקי לוי: אף אחד לא מתעסק עם בעל הקיוסק ובעל החנות.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: בסדר, חברה יותר גדולה.

משה גפני: לא יודע עם מה הם מתעסקים.

משה גפני: כשאתה עושה חוק, הוא חל על כולם.

אורי מקלב: בעלי הקיוסקים באים אלינו.

אורי מקלב: בעלי הפיצות הקטנות באים אלינו.

מיקי לוי: הוא לא מגיע למכולת, גם אם הוא רוצה.

משה גפני: כשיש חוק, הוא חל על כולם.

אורי מקלב: הוא מגיע גם למכולת.

מיקי לוי: אני הייתי שם שנתיים.

משה גפני: בן אדם נקי ולכן מה אכפת לו.

משה גפני: יש אנשים, ולפי דעתי אלה יותר מאשר אלה שלא אכפת להם, אנשים עומדים מול רשות המסים כמו שבכלל נגד רשויות אכיפת חוק ורוצים לסיים את העניין הזה כי הם לא רוצים לחיות באי ודאות.

משה גפני: הם נקיים לגמרי, אין בעיה, אבל הם רוצים את סופיות הדיון והוא רוצה שזה ייגמר.

משה גפני: יש צדדים לכאן וצדדים לכאן.

משה גפני: אם הייתם באים והייתם אומרים שאתם הולכים לקצר את התהליך כדי לקבל את השומה החלקית, היה אפשר לדון באופן הרבה יותר רציני.

משה גפני: מצד אחד אתה מאריך את המועד בחוק הזה, אתה רוצה להאריך אותו משלוש שנים לארבע שנים, ואתה אומר שאתה גם יכול לפרוס את זה לפרוסות.

משה גפני: זאת אומרת, אני מתחיל לדון בסעיף אחד, על הסעיף שלא דנתי עכשיו, הארכתי אותו לארבע שנים כאשר קודם היו לי שלוש שנים פלוס שנה אחת שזאת הייתה החלטה נקודתית.

משה גפני: אתה מעמיד את האנשים האלה, את אותו חלק של אנשים שרוצים את הסופיות של הדיון, הם לא רוצים לחיות באי ודאות, אתה עכשיו עושה להם את החיים ממש קשים.

משה גפני: מצד אחד אתה מאריך את המועד ומצד שני אתה פורס את זה לפרוסות.

משה גפני: אתה הולך על סעיף אחד והסעיף השני או השלישי והרביעי הולך לארבע שנים.

<משה אשר: או-קיי.

באסל גטאס: אתה צריך להוציא עז אחת.

<משה אשר: הסטנדרט הוא להביא לארבע שנים.

משה גפני: הבעיה שלי היא שמה שאני אומר גם רצינות, צוחקים.

רחל עזריה: זאת הייתה תגובה על התגובה שלו.

רחל עזריה: לא שלך.

רחל עזריה: הוא אמר או-קיי.

אורי מקלב: אתה לא חושב שבמצב כזה אנשים יימנעו מלהגיע לפשרות?

<משה אשר: אני חושב שלא.

אורי מקלב: הוא יגיד למה שהוא יגיע עכשיו לפשרו, אני אחכה.

<משה אשר: אני חושב שלא ואני אסביר לך למה.

אורי מקלב: הם לא יגיעו לפשרות.

אורי מקלב: כמה אנשים אומרים לי שהם לא רצו לשלם, הם לא צריכים לשלם, אבל הם משלמים כי הם אומרים שזה כבר פגע להם בבריאות ופגע להם בעסק ובעוד דברים.

<משה אשר: אני חושב שלא.

<משה אשר: אני חושב שזה יעבוד בדיוק הפוך.

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: למה שהוא יגיע אתך לפשרה?

רחל עזריה: בואו נשמע איך זה הפוך.

אורי מקלב: בא יועץ מס ואומר לו, בוא תסגור משהו כי יש היום הצעה של הפקיד על מאה אלף שקלים ונסגור את התיק.

<משה אשר: אני מנסה להסביר מעולם המעשה למה זה לא.

<משה אשר: נניח שבתיק פוטנציאלי יש עשר סוגיות.

<משה אשר: אם בודקים אותו לעומק, יש עשרה נושאים שצריך לטפל בהם.

<משה אשר: נניח, סתם דוגמה.

<משה אשר: נניח שבשומה החלקית עשו בדיקה מחשבית רוחבית, לקחו נושא, בדקו אותו על מגוון תיקים שהם לא בתכנית עבודה מלאה, על היתרה, ושם אמרו שזה סעיף מסוים שמפריע לנו.

<משה אשר: מודיעים מראש שזה הסעיף כדי שהוא ידע שהוא נמצא בעולם של שומה חלקית ואלה כללי המשחק ואומרים שנטפל בנושא הספציפי הזה.

<משה אשר: הלקוח כנראה יודע שיש לו עשר בעיות, אומרים לו שמבררים נושא וההסתברות שיחזרו אליו, היא הרבה יותר קטנה.

<משה אשר: מבחינתו, כדאי לו להגיע לדבר הזה.

<משה אשר: מבחינת רשות המסים, או-קיי, הגענו לעוד תיק בפריסה יותר רחבה, עם השקעה הרבה יותר קטנה של זמן ולהפך, הוא יהיה יותר מרוצה מזה כי זה לא תיק לביקורת מלאה.

<משה אשר: לכן דווקא בצד של האזרח, הרבה יותר כדאי לו.

באסל גטאס: עשיתם פיילוט על זה?

אורי מקלב: למה אתה רוצה את זה?

אורי מקלב: לקבל כסף יותר מהר?

<משה אשר: המודל הזה קיים היום.

<שגית אפיק: שאלה לנוסח.

<שגית אפיק: אתם אומרים ומצא פקיד השומה - - - -

<יוסי אלישע: הרי מחר בבוקר עושים לו שומה מלאה.

<שגית אפיק: אתם אומרים ומצא פקיד השומה שנכון לערוך שומה.

<שגית אפיק: מה הקריטריון?

<שגית אפיק: מה זה שנכון לערוך שומה?

<שגית אפיק: יש אמת מידה?

<משה אשר: כן, בדיקות אובייקטיביות שלנו.

<משה אשר: אנחנו נעשה הרצות במחשב.

<משה אשר: זה מתקשר גם לדוח המקוון.

<משה אשר: נעשה בדיקות ונראה איפה שיש לנו באמת חריגויות בנושאים מסוימים בעייתיים רוחביים.

<שגית אפיק: זה משהו אחר.

<שגית אפיק: שנכון לערוך, זה מאוד רחב.

<שגית אפיק: זה שיקול דעת פתוח לחלוטין.

<משה אשר: זה שיקול דעת אבל שיקול דעת מובנה.

<שגית אפיק: אם אתה עושה בדיקה חוזרת?

<שגית אפיק: אם מצאת איזו חריגה.

<משה אשר: לא.

<משה אשר: זה שיקול דעת מובנה שאנחנו נפעיל אותו באמצעות המטה באופן עקרוני.

<משה אשר: זה שם.

<שגית אפיק: אם הולכים על זה, צריך לכל הפחות לגדר את שיקול הדעת ולקבוע קריטריונים.

משה גפני: נורא פשוט.

משה גפני: רשות המסים אומרת כדלהלן: אנחנו רוצים להגיע להרבה יותר תיקים מה שיש היום.

משה גפני: אנחנו מבקשים מכם שתאשרו לנו שלושה דברים.

משה גפני: האחד, להגדיל את זה לארבע שנים כך יהיה לנו הרבה זמן לדון בכל התיקים של האנשים, השני, שנוכל לקחת סעיף אחד ולטפל בו והשאר יימשך הלאה, והשלישי, אנחנו נחליט מה נכון לעשות ומה לא נכון לעשות.

משה גפני: יש עוד משהו שאתם מבקשים בחוק הזה?

<שגית אפיק: מחר את חוות הדעת.

משה גפני: בחוק הזה יש עוד משהו?

משה גפני: טוב.

אורי מקלב: משפט אחד.

אורי מקלב: אני באתי לדרוש את כבודה של ועדת הכספים במקרה הזה.

אורי מקלב: אני רוצה להזכיר לך אדוני היושב ראש, אני לא חושב שהיה עוד מישהו, כולם חברים חדשים בוועדת הכספים אבל אני השתתפתי בדיון מיוחד ואולי אפילו בשני דיונים שקיימת כאן בנושא של שכר עידוד לפקידי השומה.

<שגית אפיק: הליגה.

אורי מקלב: זה הגיע כך.

אורי מקלב: יש שני ניירות.

אורי מקלב: קודם כל, זה שכר עידוד ולא קשור לליגה וחוץ מזה גם הייתה ליגה לפקידי השומה.

אורי מקלב: הוחלט כאן בוועדה שתהיה ועדה שתקבע ואולי גם תתאים את זה למה שקורה בעולם.

אורי מקלב: לא הרבה מדינות בעולם – אם אתה מדבר על מדינות בעולם - שכר של פקיד השומה או של המפקח מורכב, חלק גדול, חלק ניכר, אולי 25 אחוזים או שלושים אחוזים מהמשכורת שלו, מורכב מסגירת תיקים ועוד כל מיני דברים.

<משה אשר: מכמות תיקים שהוא מטפל בהם.

אורי מקלב: מכמות התיקים.

<משה אשר: לא מהסכום שהוא גובה.

<משה אשר: מכמות התיקים בהם הוא מטפל.

אורי מקלב: לא רק זה, כמות היא גם חלק.

<משה אשר: רק כמות.

אורי מקלב: לא.

אורי מקלב: גם שומה לפי מיטב שפיטה.

אורי מקלב: אם המפקח השני שסוגר ב-0.9, המפקח הראשון קבע והנישום לא מסכים אתו, עובר למפקח השני והוא קובע 0.9, שמה שנשאר זה רק שפקיד השומה יחתום על זה פורמלית אבל בעצם המפקח השני שלוקחים הוא זה שעושה את זה, זה נכנס בתחשיב שלו, בתשואה שלו של השכר.

<משה אשר: איפה הבעיה?

<משה אשר: הוא גמר את הליכי השומה.

<משה אשר: איפה הבעיה?

<משה אשר: הוא גמר את העבודה בתיק.

אורי מקלב: שומה לפי מיטב שפיטה, שזה דרקוני מאוד.

<משה אשר: אני לא מבין את הטענה.

אורי מקלב: אף אחד לא צריך להסכים אתו ואף אחד לא מסכים אתו.

<משה אשר: חבר הכנסת מקלב, אני לא מבין את הטענה שלך.

אורי מקלב: אני יודע שאנחנו בסוף היום אבל התקיים דיון מיוחד על זה.

אורי מקלב: קיבלנו החלטה והסכמנו על הדבר הזה, שיש מרכיב מאוד מאוד נכבד בתוך השכר של אותם מפקחים וזה מה שנקרא שכר עידוד שמורכב גם מכמותי וגם למשל מפרמטרים של שומה לפי שפיטה ועוד דברים כאלה.

אורי מקלב: זה בעצם מונע את האובייקטיביות שלפי דעתנו קיימת אצל פקיד השומה בדיון שלו מול הנישום.

אורי מקלב: אני חושב שזה מטעה.

אורי מקלב: אנחנו יודעים את זה והרחבנו כאן בדבר הזה וחשבנו שזה לא נכון לעשות דבר כזה.

מיקי לוי: אבל זה לא נכון.

אורי מקלב: זה לא נכון?

מיקי לוי: לא, זה לא נכון.

<משה אשר: אלה לא העובדות.

מיקי לוי: החלק הקטן מאוד הם בונוסים שניתנים לאותם פקידים ואני עוד דרשתי להעלות את היעדים.

משה גפני: היה כאן דיון.

אורי מקלב: זה דומה לשוטר שיקבל חלק מהשכר שלו לפי דוחות שהוא ייתן לאנשים או פקח עירוני שחלק מהשכר שלו נובע מזה.

רחל עזריה: או דיינים שמקבלים שכר לפי - - -

משה גפני: אני בעד לתת שכר לשופטים לפי זה שהם לא יביאו את האג'נדה שלהם.

אורי מקלב: שכר לחברי כנסת לפי תפוקות שלהם.

מיקי לוי: מה זה שייך לאזרח?

אורי מקלב: לא הסכמתם אבל סוכם שתהיה ועדה ויובאו בפני ועדת הכספים החלטות.

אורי מקלב: היום החלפתם את השם של הליגה ובמקום ליגה היום זה נקרא מערכת למדידה.

מיקי לוי: ודאי.

מיקי לוי: בכל מקום יש מערכת מדידה.

אורי מקלב: יש מדידה כשבאים לחברות?

מיקי לוי: בטח.

אורי מקלב: אנחנו יודעים שפקידים שעובדים, מתקבלים רק לפי הדמות שלהם וכמה הם התקדמו.

מיקי לוי: זה המנדט של מנהל רשות המסים.

אורי מקלב: אני חושב שאתה צריך לדרוש את אותו דוח, את אותו סיכום שהיה שיבואו לפני הוועדה ויגידו.

אורי מקלב: לא נכון?

אורי מקלב: שיראו לנו בכתובים, שיפריכו את מה שאנחנו הוכחנו כאן.

משה גפני: אבל אחרי התקציב.

אורי מקלב: מבחינתי זה צריך להיות לפני כן, אבל.

משה גפני: אין כבר לפני זה.

אורי מקלב: אחרי כן גם לא יהיה לא בעוד שנה וגם לא בעוד שנתיים.

משה גפני: למה?

משה גפני: יהיה.

משה גפני: יהיה לנו הרבה זמן כי כל המזומנים הולכים לניסן.

אורי מקלב: גם בדיון על התקציב הבא, אני אהיה כאן ואני אומר לך שהדבר הזה לא הובא לפנינו ולא הוגשד שום דוח בעניין הזה.

מיקי לוי: בדיונים הבאים לא יהיה מה לחלק.

אורי מקלב: מול הכסף יש אנשים.

אורי מקלב: יש נישומים.

מיקי לוי: 270 מיליארד.

אורי מקלב: לכל אורך הדרך אני רואה ילדים רעבים, אני מאמין שיש, ואני יודע שיש ילדים שהולכים לישון רעבים.

<משה אשר: אני רוצה לומר שלצעדי ההתייעלות האלה בכללותם יש 300 מיליון שקלים.

<משה אשר: לצעדי ההתייעלות האלה בכללותם רשמנו 300 מיליון שקלים בתקציב.

<שגית אפיק: יחד עם חוות הדעת.

<משה אשר: יחד עם חוות הדעת.

<שגית אפיק: מה החלוקה ביניהם?

<משה אשר: לא עשינו.

<שגית אפיק: אין חלוקה ביניהם.

<משה אשר: זאת אפילו הערכת חסר.

<בניה חסידים: האנשים אותם אנחנו מייצגים כעת, הולכים להיות כאן סקטור שעתיד להיות באי ודאות.

<בניה חסידים: יש כאן סקטור עסקי שלם שמתמודד השנה עם דברים שלא היו כאלה.

<בניה חסידים: רוצים להאריך לו את השומה בשנה נוספת, רוצים לחייב אותו להגיש הערה על כל חוות דעת שהוא מקבל מאיש מקצוע, רוצים לקחת את האפשרות להגיש לו שומה חלקית, הולכים לחייב אותו להגיש דוחות מקוונים.

<בניה חסידים: ראוי לראות את כל הדברים האלה באופן מלא.

<בניה חסידים: אני נמצא מול הלקוחות, אני נמצא מול הנישומים, אני נמצא מול האנשים האלה שבאים ואומרים לו, תשמע, כך וכך הדברים, בא המפקח, בדק אתה דברים האלה ומה אתה אומר, לסגור או לא לסגור?

<בניה חסידים: הוא לא יודע.

<בניה חסידים: אני אומר לו, כן, לא, תהיה לו סופיות, לא תהיה לו סופיות.

<בניה חסידים: צריך לראות את כל הדברים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני רוצה לסכם את הדיון.

<ליאת גרבר: יש סופיות.

משה גפני: לא ביקשתי תשובות.

משה גפני: אנחנו חוזרים על עצמנו.

משה גפני: אני רוצה לסכם את הדיון.

משה גפני: שמענו את הבקשה, הקראנו את החוק, אנחנו נגיע להצבעה ואז יש כמה אפשרויות שעומדות בפנינו.

משה גפני: אפשרות אחת היא להצביע בעד כמו שזה ולהעביר את זה למליאה.

משה גפני: אפשרות שנייה היא להצביע נגד ולהביא את זה למליאה נגד.

משה גפני: אפשרות שלישית שהיא מאוד לא רלוונטית במקרה הזה, לפצל את החוק הזה.

משה גפני: אפשרות רביעית היא לעשות פה שינויים עד שאנחנו מביאים את זה להצבעה.

משה גפני: אלה ארבעת האפשרויות שעומדות בפנינו.

משה גפני: אנחנו סיימנו את הדיון בחוק הזה וכשנגיע להצבעה, נחליט מה עושים.

משה גפני: אלה ארבעת האפשרויות שעומדות בפנינו בעניין הזה ואני עובר לסעיף הבא בסדר היום שהוא הסעיף האחרון להיום.

משה גפני: תודה רבה.