ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 124, 2015-10-27 14:45

משה גפני: אני מחדש את ישיבת הוועדה.

משה גפני: אנחנו בקצבאות ילדים וחיסכון ארוך טווח לכל ילד, פרק ו' (ביטוח לאומי), סעיפים 26 (1), (5) ו-(6), 26(13) ו-(14), 27(ב) ו-(ג), (2) עד (4), 26(20), 27(א), 28, 26(7), 29 ו-30, 26(15), 27(ו), 33 ו-34.

מיקי לוי: הצעה לסדר, אדוני.

משה גפני: בבקשה.

מיקי לוי: אני מסתכל על המדיה, אני מסתכל ב-YNET ואני באמת מודאג.

מיקי לוי: אחרי מאמצים שעשית, מאמצים אדירים אדוני, מסתבר שיש כאלה שרוצים לקלקל את עבודתך ואת עבודת הוועדה ומכניסים לך עזים.

מיקי לוי: ברמה החברית, שלחתי לך אזהרה שלא כדאי לך כי בסוף יסובבו לך את הגב וזה מה שקרה.

מיקי לוי: מחר מחצית מהמדינה הולכת לשביתות בגלל שלשר האוצר אין את האומץ לקבל החלטה ובגלל שראש הממשלה הכניס עזים לתכנית הטובה שאתה הגשת.

מיקי לוי: הנה, אתה ואני כאן לבד, תביא את ההצבעה עכשיו כי זאת הזדמנות בלתי רגילה שאתה ואני נצביע בעד ההחלטה הראשונה.

משה גפני: לא הבנתי מה זה חצי מדינה שובתת?

מיקי לוי: הכריזו במועצות ובערים השונות על שביתה רחבת היקף, כמעט בכל רחבי המדינה.

מיקי לוי: המחאה נגד מפת הטבות המס, מחר שביתה בנהריה, בעכו, בישובים נוספים בגליל המערבי ואין לימודים ואין קבלת קהל.

מיקי לוי: רשויות בפריפריה מחריפות את המאבק נגד המתווה שיפגע משמעותית בהטבת המס שלהם ובסוף מה אומרים?

מיקי לוי: גפני לא מעביר.

<קריאה: גם שלומי.

מיקי לוי: זאת ירייה בגב, גזר דין מוות לפריפריה וכולי.

מיקי לוי: זה YNET.

מיקי לוי: אמרתי, ידיעות אחרונות בבוקר, נו, יעבור הזעם, אבל עכשיו זה צובר תאוצה אדוני.

משה גפני: לא הבנתי מה אתה מציע.

מיקי לוי: אני מציע שאתה ואני נביא את זה עכשיו להצבעה , את המתווה הראשון, ונצביע.

מיקי לוי: יש לנו רוב, אתה ואני.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: ראש העיר בצפת רוצה לתת לי יקיר העיר.

משה גפני: יש עוד כמה שרוצים לתת לי יקיר העיר.

מיקי לוי: בצדק רב.

משה גפני: רגע.

משה גפני: מה שאתה עכשיו אומר זה שאם מאשרים את המתווה, הם עושים שביתה.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: במתווה שאתה הבאת ולא את המתווה המקוטע.

משה גפני: שלומי עושה שביתה כי אנחנו מעלים את זה במתווה על פי הקריטריונים, היות והם צמודי גדר כנראה.

משה גפני: הם עולים מ-11 ל-15.

מיקי לוי: וזה לא מספיק.

משה גפני: אני לא יודע.

משה גפני: נהריה, גם שם ירד כמו שירד ברוב המקומות.

משה גפני: ירד בשני אחוזים או משהו.

משה גפני: עכו ירדה בארבעה אחוזים.

משה גפני: עכו נמצאת במצב סוציו אקונומי שונה והכול שונה.

משה גפני: מי שעושה את השביתות – הם גם אמרו לי שאם אני לא משנה את המתווה, הם עושים שביתות.

משה גפני: אני לא עושה שביתות, לא עושה מתווה ולא שום דבר.

משה גפני: הדבר היחיד שאני יכול להעביר, זה את המתווה הזה.

משה גפני: המתווה הזה הוא מקצועי.

משה גפני: אני לא שאלתי את היועצת המשפטית ולא שאלתי על ישובים בכלל, להוציא דברים עליהם היינו צריכים לדבר.

משה גפני: היינו צריכים לדבר על כפר ורדים.

משה גפני: יש דברים עליהם היינו צריכים לדבר.

משה גפני: אני רק דיברתי אתה על העקרונות, על הקריטריונים למי לתת יותר אחוזים פריפריאלי.

משה גפני: בזה התערבתי.

משה גפני: יש לי עמדה בעניין הזה והבאתי אותה בפני החברים.

משה גפני: מעבר לזה, המתווה הזה, או שהוא יעבור או שהוא לא יעבור.

משה גפני: אם הוא יעבור, יבוא המתווה הזה ויכולים לעשות שביתות.

משה גפני: אם ירצו לשנות את המתווה, בית המשפט יחליט או הממשלה.

משה גפני: לא אני.

מיקי לוי: נראה לי שהממשלה תחליט.

מיקי לוי: היא פוחדת.

משה גפני: הדבר הכי חשוב לי כאן בעניין הזה, אחרי כל מה שמתרחש כאן, חשוב לי שמי הטוב ושמה המקצועי של היועצת המשפטית.

מיקי לוי: של הוועדה.

משה גפני: של הוועדה.

משה גפני: יועצים משפטיים אחרים - - -

מיקי לוי: לא אכפת לנו מהם.

משה גפני: נכון.

משה גפני: זה מה שאכפת לי.

משה גפני: אני רוצה שאני אוכל להסתכל לך בעיניים ולהגיד לך שזאת הדרך בה הלכתי.

משה גפני: מכיוון שאני לא יכול להעביר את זה, אני לא מעביר ואני לא אבוא לך מאחורי הגב ופתאום אכניס ישובים.

משה גפני: אין דבר כזה.

משה גפני: אני משנה דברים שלא על פי הקריטריונים.

משה גפני: זה גם סתם שטויות.

משה גפני: אני הייתי בזמן שהכניסו ישובים ועל מה יש עכשיו את הבג"ץ?

משה גפני: איך הוא הולך לפסול ישובים?

משה גפני: כי כך עשו.

משה גפני: שאני אלך לעשות את זה.

משה גפני: למה?

משה גפני: איזה אינטרס יש לי?

משה גפני: אם אפשר לעשות את זה – טוב, אם אי אפשר לעשות את זה – אז לא.

משה גפני: הם לא צריכים לשבות, אין את המתווה, אפשר להודיע להם.

מיקי לוי: אני אודיע.

משה גפני: אין בעיה.

משה גפני: בית המשפט יחליט שלכולם אפס.

משה גפני: הם לא צריכים לשבות.

מיקי לוי: אנחנו בשידור כך ששמעו אותך.

משה גפני: אין לי פריימריס.

משה גפני: אני לא מפחד מאף אחד, רק מהקדוש ברוך הוא.

משה גפני: קצבאות ילדים.

משה גפני: יש נוסח שאנחנו יכולים להקריא אותו?

משה גפני: ביקשתי לעשות שינויים.

משה גפני: מי מקריא?

<ינון גוטגליק: אני אקריא.

<ינון גוטגליק: הלשכה המשפטית במשרד האוצר.

<ינון גוטגליק: 26.

<ינון גוטגליק: תיקון חוק הביטוח הלאומי בחוק הביטוח הלאומי (נוסח משולב), התשנ"ה-1995 (בפרק זה – חוק הביטוח הלאומי) – בסעיף 1, בהגדרה "הסכום הבסיסי", במקום פסקה (2) יבוא: "(2) לעניין קצבת הילדים המשתלמת לפי הוראות סימן ב' בפרק ד', כמפורט להלן: בעד הילד הראשון והחמישי ואילך במניין ילדיו של ההורה – 150 שקלים חדשים.

<ינון גוטגליק: בעד הילד השני, השלישי והרביעי שבמניין ילדיו של ההורה – 188 שקלים חדשים.

<ינון גוטגליק: על אף האמור בפסקאות משנה (א) ו-(ב) לעניין גמלה לפי חוק הבטחת הכנסה, או תוספת כאמור בסעיף 68(ג) – 140 שקלים חדשים.

<שגית אפיק: תסביר.

<יצחק קדמן: אפשר הערות?

<שגית אפיק: כן, אבל שקודם יסביר.

<שגית אפיק: (היו"ר מיקי לוי)

<ינון גוטגליק: הסעיף הזה מדבר על הקצבה הבסיסית שמקבל הורה עבור הילד שלו.

<ינון גוטגליק: בעד הילד הראשון והחמישי ואילך הסכום עולה מ-140 שקלים נכון להיום ל-150 שקלים ובעד הילדים, השני, השלישי והרביעי, הוא עולה מ-140 שקלים ל-188 שקלים.

<ינון גוטגליק: סעיף (ג) אומר שלעניין גמלה לפי חוק הבטחת הכנסה, עדיין ייחשב הסכום של 140 שקלים וזה כדי לא לפגוע במי שמקבל הבטחת הכנסה.

<ינון גוטגליק: הסכום שמורידים לו מהקצבה יהיה רק 140 שקלים.

<שגית אפיק: רק 140 שקלים ולא כמו שטעינו לחשוב בישיבה הקודמת.

<שגית אפיק: הכוונה היא להיטיב.

<שגית אפיק: ה-150 וה-188, זה לעומת המצב שקדם לתיקון מ-2013-2014.

<שגית אפיק: מה ההפרשים?

<יעל אגמון: במצב של 2013 ו-2014, הקצבה לילד ראשון הייתה 163 שקלים ולילד השני עד הרביעי 275 שקלים.

מיקי לוי: זה ב-2013.

<ינון גוטגליק: כן.

<שגית אפיק: 2012 ואז ב-2013 הייתה הפחתה ל-140 לכולם.

<ינון גוטגליק: נכון.

<יעל אגמון: סליחה, זה היה 175 ו-263.

<יצחק קדמן: סעיף קטן (ג) לסעיף הזה עלול להיקרא על ידי מי שאיננו עורך דין ורגיל בתחכומים מיוחדים כאילו משפחות שמקבלות מזונות או הבטחת הכנסה, סכום הקצבה שלהם יהיה 140 שקלים במקום 150 שקלים.

<יצחק קדמן: כשאני העליתי את זה בפעם הקודמת, אמרו אנשי הביטוח הלאומי זה נועד להיטיב ולא להרע עם המשפחות האלה, אבל יש דברים שיפגעו ויש דברים שלא יפגעו.

<יצחק קדמן: אני מבקש להבהיר את הנקודה הזאת, ראשית, האם משפחות שמקבלות הבטחת הכנסה ודמי מזונות ויש להן ילד ראשון, זכאיות ל-150 ולא ל-140 שקלים?

<יצחק קדמן: והשאלה השנייה, האם בדרכי החישוב כפי שמרומז כאן תהיה פגיעה בחלק מהמשפחות האלה?

<יצחק קדמן: אני מבקש את ההבהרה הזאת.

מיקי לוי: מי מהביטוח הלאומי?

<ינון גוטגליק: אני אענה לשאלה הראשונה.

<ינון גוטגליק: הם יקבלו 150.

<ינון גוטגליק: בעצם כמו כולם.

<ינון גוטגליק: לגבי השאלה השנייה, אני לא עונה.

<שלומי מור: המוסד לביטוח לאומי.

<שלומי מור: ההתייחסות כאן היא לשני דברים שונים.

<שלומי מור: האחד, הבטחת הכנסה, והשני, התוספת שמצוינת בסעיף 68(ג).

<יצחק קדמן: דמי מזונות.

<שלומי מור: זה לא בדיוק מזונות.

<שלומי מור: לגבי הבטחת הכנסה, הכוונה להשאיר את הסכום הזה כפי שהוא היום כיוון שזה סכום שמופחת בתוספת לחוק הבטחת הכנסה מהשיעור של הקצבה שזכאים לה חלק מהמבוטחים.

<שלומי מור: לכן, אם נגדיל אותו, זה יפחת בהתאמה שם.

<שלומי מור: לכן זה שלא משנים אותו לא פוגע בהם ולא מרע את מצבם.

<שלומי מור: זה לגבי התיקון הראשון.

<שלומי מור: לגבי מה שיש כאן, הפניה לסעיף 68(ג).

<שלומי מור: כאן מדובר בתוספת שקבועה בחוק – אם אינני טועה, עוד מ-2002 – וזאת תוספת למשפחות שזכאיות להבטחת הכנסה או מזונות ויש להן שלושה או ארבעה ילדים.

<שלומי מור: יש להן יותר משני ילדים.

<שלומי מור: כידוע הקצבאות האלה היום מתייחסות להרכב של עד שני ילדים ומעבר לשני ילדים, אין התייחסות.

<שלומי מור: כאן יש איזושהי תוספת למשפחות שיש להן שלושה או ארבעה ילדים.

<שלומי מור: לא הגדילו את התוספת הזאת ואמרו שהתוספת הזאת תישאר כפי שהיא היום בחוק.

<שלומי מור: זה תיאור מדויק של מה שכתוב כאן.

<יצחק קדמן: לפי מה שאתה אומר, לא תהיה פגיעה.

מיקי לוי: הוא אמר שלא תהיה פגיעה.

<יצחק קדמן: לא תהיה פגיעה באף אחד.

מיקי לוי: חד משמעית.

מיקי לוי: לא במקרה הזה ולא במקרה הזה.

מיקי לוי: בסדר?

<יצחק קדמן: בסדר.

<יצחק קדמן: זה רשום בפרוטוקול.

מיקי לוי: רשום בפרוטוקול, גם בקולי הערב והחזק.

<ינון גוטגליק: (5) בסעיף 68 - בסעיף קטן (ב) - ברישה, במקום "הילד השלישי" יבוא "הילד הרביעי".

<ינון גוטגליק: פסקה (1) – תימחק.

<ינון גוטגליק: בפסקה (2), במקום "בפסקה (2) ברישה" יבוא "בפסקה (2)(א)" ובמקו9 "מוכפל ב-2.4" יבוא "מוכפל ב-2.24".

<ינון גוטגליק: בפסקה (3), במקום "בפסקה (2) ברישה" יבוא "בפסקה (2)(א)", ובמקום "מוכפל ב-2.53" יבוא "מוכפל ב-2.36".

<ינון גוטגליק: בסעיף קטן (ג), במקום "בפסקה (2) ברישה" יבוא "בפסקה (3)(ג)".

<ינון גוטגליק: היום יש חלוקה בין ילדים שנולדו לפני ה-1 ביוני 2003 והם מקבלים סכומים אחרים שמתבססים על הסכום הבסיסי וזה בהכפלות.

<ינון גוטגליק: אנחנו משנים את מקדם ההכפלה לעומת השינוי בסכום הבסיסי.

<ינון גוטגליק: ברע שהעלינו אותו מ-140 ל-150 שקלים, ההכפלה משתנה.

<ינון גוטגליק: לגבי הילד השלישי, בגלל שהסכום החדש הוא יותר גבוה ממה שהוא היה מקבל לפני כן, אנחנו בעצם מוחקים את הסעיף לגביו והוא יקבל כמו כל ילד שלישי שנולד אחרי 2003, שזה סכום גבוה יותר ממה שהוא היה מקבל לפי ההסדר המיוחד לילדים שנולדו לפני 2003.

<שגית אפיק: אבל אתם מוחקים לגמרי את ההסדר המיוחד.

<שגית אפיק: יכול להיות מצב שבעתיד הוא יפסיד מזה?

<ינון גוטגליק: הילדים האלה הולכים להגיע לגיל 18 מאוד בקרוב, כך שאני לא חושב שזה יכול לקרות.

<ינון גוטגליק: זה הילד השלישי שנולד לפני 2003 והוא כבר מתחיל להיות לא רלוונטי.

<יעל אגמון: בעצם כמעט ולא יהיו ילדים כאלה.

<ינון גוטגליק: גם היום כמעט ואין.

<ינון גוטגליק: הוא צריך להיות גם הילד השלישי במשפחה שמקבל קצבת ילדים וזה אומר ששניים מעליו וגם עוד מעט הוא הולך להיות בן 18.

<ינון גוטגליק: אני לא חושב שהחשש הזה קיים.

<שגית אפיק: בן כמה הוא עכשיו.

<ינון גוטגליק: בן 13.

<רבקה לאופר: יש שני תנאים וגם יש לו עוד שני אחים.

<שגית אפיק: הוא צריך להיות ילד שלישי.

<שגית אפיק: בשש השנים האלה שנשארו לו עד גיל 18, הוא לא ייפגע מזה שאתם מוחקים את הנוסחה המיוחדת לגביו?

<רבקה לאופר: לא מוחקים את הנוסחה המיוחדת.

<יעל אגמון: פשוט משנים את המכפלות.

<ינון גוטגליק: לא.

<ינון גוטגליק: מוחקים את הילד השלישי.

<שגית אפיק: כן מוחקים.

<שגית אפיק: אין יותר הסדר ייחודי לגבי ילד שלישי כמו שהיה.

<ינון גוטגליק: הוא מקבל היום יותר ממה שהוא מקבל לפי ההסדר המיוחד.

<ינון גוטגליק: אם הממשלה תחליט להפחית שוב את קצבאות הילדים, אני לא יודע מה יוחלט לגבי הילדים הספציפיים האלה.

<ינון גוטגליק: אי אפשר להשאיר אותם בהסדר המיוחד כי אז בעצם מצבם יורע.

<שגית אפיק: כי אז חסרים להם 15 שקלים לעומת אחרים.

<שגית אפיק: השאלה שלי היא אחרת.

<שגית אפיק: אם הם היו נשארים בהסדר המיוחד, עם העדכון בשש השנים שנשארו להם, הם לא מפסידים כתוצאה מזה שעכשיו העליתם להם?

<ינון גוטגליק: ככל שהמצב יישאר כמו שהוא נכון ליום חקיקת החוק, מצבם לא ייפגע.

<שגית אפיק: בסדר.

<שגית אפיק: (היו"ר משה גפני)

משה גפני: מיקי, תודה.

<ינון גוטגליק: (6) אחרי סעיף 74א יבוא: "סימן ה': חיסכון ארוך טווח לילד "74ב.

<ינון גוטגליק: זכאות של ילד לחיסכון ארוך טווח המוסד יעביר, בעד כל ילד, שמשתלמת בעדו קצבת ילדים לפי פרק זה (בסימן זה – הילד הזכאי) סכום של 50 שקלים חדשים לחודש לטובת חיסכון ארוך טווח של הילד (בסימן זה – סכום החיסכון) בהתאם להוראות שיקבע שר האוצר לפי סעיף 74ה(א).

<שגית אפיק: תעצור.

<שגית אפיק: תסביר לנו.

<ינון גוטגליק: במקביל להעלאה בסכומי הקצבאות, אנחנו קובעים כאן זכות לכל ילד לקבל חיסכון של חמישים שקלים, חיסכון לטווח ארוך.

<ינון גוטגליק: שר האוצר מוסמך לקבוע הוראות בנוגע לניהול החיסכון הזה ומה המנגנון לפיו הוא יבוצע.

<שגית אפיק: בישיבה הקודמת עלו כאן הרבה שאלות מטעם חברי הוועדה בשני נושאים.

<שגית אפיק: הנושא האחד, חברי הוועדה העלו חששות לגבי החיסכון הזה, כמה זמן תהיה תוחלת החיים שלו עד שהוא יבוטל באיזה חוק הסדרים בשנים הקרובות.

<שגית אפיק: בהמשך לשאלה הזאת, האם לא מוטב לאותם ילדים שהחמישים השקלים האלה פשוט יתווספו להם לקצבת הילדים מאשר יהיו בחיסכון.

<שגית אפיק: השאלה השנייה שעלתה כאן לגבי העניין הזה, תסבירו לנו איך יעבוד המודל הזה.

<שגית אפיק: בישיבה הקודמת היו לכם פחות תשובות והשאלה אם יש לכם עכשיו יותר תשובות ויותר הסבר שאתם יכולים לתת.

מיקי לוי: הייתה התנגדות של יושב ראש הוועדה שזה יישאר באוצר אלא שזה ילך לחשבון אישי, כי אחרת באמת באיזשהו חוק הסדרים כזה או אחר זה פשוט יבוטל ומישהו ישים יד על הכסף כי יהיו דברים יותר חשובים.

<רבקה לאופר: אנחנו מדברים על חשבונות אישיים שיצאו החוצה.

<רבקה לאופר: כלומר, התקציב הזה הוא לא רשמי שנרשם באוצר המדינה ובגיל 18 מישהו - - -

מיקי לוי: אני מתנצל שאני מפריע, אבל למיטב זיכרוני לא הייתה לכם תשובה לשנה הראשונה.

מיקי לוי: יש כאן חור, עד שתסדירו, של שנתיים.

<יצחק קדמן: ארבע שנים.

מיקי לוי: ארבע שנים.

<רבקה לאופר: נכון.

<רבקה לאופר: זה לא בדיוק חור, אבל זה עובד כך.

<שגית אפיק: הם גם צריכים להתקין תקנות ולא ברור מה יהיה בתקנות.

מיקי לוי: השאלה אם יש התחייבות לקחת את הכסף ולשים בחשבון האישי.

<רבקה לאופר: כן.

<רבקה לאופר: קודם כל, הסעיף שמנוסח כאן מקנה את הזכות לילד עצמו, את חמישים השקלים.

<רבקה לאופר: מה קורה בשנה הקרובה.

<רבקה לאופר: הדרך שאנחנו חושבים שהכי נכון לעשות את החיסכון היא ללכת לגופים שיכולים להשקיע השקעות והם ינהלו את ההשקעות של החיסכון.

<רבקה לאופר: לכל ילד ייפתח חשבון אישי.

<רבקה לאופר: המדינה תנהל בצורה מרוכזת את העבודה מול גופי ההשקעות האלה.

<יצחק קדמן: מישהו גם יגבה דמי ניהול ודברים כאלה?

<רבקה לאופר: בכל מקרה אנחנו מדברים על מכרז שהמדינה מוציאה.

<רבקה לאופר: זאת אומרת, הבן אדם הפרטי לא עומד לשאת באיזשהו נטל, לא בירוקרטי.

מיקי לוי: אני אשאל אחרת.

מיקי לוי: חמישים השקלים יישארו נטו?

<רבקה לאופר: החמישים שקלים בוודאי יישארו נטו.

<רבקה לאופר: הם גם צמודים למדד מתוקף החוק במועד ההפקדה ואנחנו מדברים על חיסכון.

<רבקה לאופר: אנחנו מקווים להשיג את התנאים הכי טובים.

<רבקה לאופר: זה המנגנון.

<רבקה לאופר: המנגנון הזה, האופי שלו הוא שהוא מתאים להיות בתקנות.

<רבקה לאופר: שוב, ההצעה הזאת התחילה לפני כחודשיים, אולי קצת יותר, ולכן ביקשנו זמן היערכות על מנת למצות את התהליך הזה.

מיקי לוי: כמה זמן?

מיקי לוי: כי אני רוצה להציע ליושב ראש שהתקנות יובאו לכאן.

<שגית אפיק: אולי אפשר לקבוע את ההסדר כבר בחקיקה?

משה גפני: כן.

משה גפני: אפשר.

משה גפני: אנחנו קובעים אותו בחקיקה.

משה גפני: שגית, אין לי זמן.

משה גפני: בחקיקה.

<רבקה לאופר: חלק מהדברים, אין להם אופי של חקיקה.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: אין ויכוח.

משה גפני: אני רוצה שיהיה כתוב שזה חשבון אישי שאי אפשר לבטל אותו ושזה יהיה בחקיקה.

מיקי לוי: שהמדינה לא תוכל לשים עליו יד.

<רבקה לאופר: אין בעיה.

משה גפני: אנחנו כבר אחרי הדיון אתכם.

<יוליה מרוז: אני מנכ"לית איגוד בתי השקעות.

משה גפני: אנחנו עוד לא שם.

משה גפני: אני תכף אתן לך, אבל אנחנו עוד לא שם.

משה גפני: אנחנו עוד לא בהשקעות.

<שגית אפיק: היא התחילה לומר שהם יצאו במכרז.

<שגית אפיק: לאיזה גופים?

<שגית אפיק: מה התכנית שלכם?

<רבקה לאופר: אם הייתה תכנית מוסדרת, בוודאי היינו מביאים אותה לכאן.

<רבקה לאופר: המנגנון – ובדקנו גם בעולם את המנגנון – הוא להוציא מכרז לגופי השקעות כלשהם.

<רבקה לאופר: אלה יכולים להיות כל מיני גופים.

<רבקה לאופר: אנחנו לא חושבים שנכון לנהל את זה באיזשהו פק"ם אבל אנחנו בהחלט מדברים על חשבון אישי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: שיהיה כתוב כאן.

<יוליה מרוז: לעניין הזה אני רוצה להעיר שכל זמן שמדובר על פתרון חלופי שגם יאפשר ללקוח מצד אחד לבחור היכן הוא רוצה לשים את הכסף וגם יאפשר לכל הגופים הרלוונטיים - - -

משה גפני: אבל משרד האוצר אומר שאם הם ישימו את זה במרוכז, זה יהיה אחרי מכרז, התנאים שהילד יקבל או הוריו יהיו הרבה יותר טובים מאשר כל אחד יבחר.

<יוליה מרוז: בוודאי.

<יוליה מרוז: לא.

<יוליה מרוז: הגופים שיוכלו לנהל את הכספים יכולים להיבחר במכרז.

<יוליה מרוז: המכרז הזה צריך להיות שוויוני עבור כל הגופים הרלוונטיים והמקצועיים.

משה גפני: המכרז יהיה שוויוני?

<רבקה לאופר: בוודאי.

<רבקה לאופר: המכרז יהיה על פי כל הכללים של חוק חובת המכרזים.

<יוליה מרוז: מתוך הגופים שייבחרו בתנאים של המכרז שהמדינה תקבע, הלקוח יוכל בסופו של דבר לבחור כמו שהיום קובעים שבקרן פנסיה אפשר לבחור היכן הכסף יתנהל וכך זה יעבוד גם בהקשר של החיסכון הזה.

<יוליה מרוז: רציתי להעיר משהו אחר לסעיף הזה.

<יוליה מרוז: בישיבה הקודמת העלה אדוני היושב ראש רעיון לעידוד נוסף של חיסכון עצמאי, כדי לאפשר חיסכון והטבות כאלה ואחרות ולעודד, לא מתוך כספי תקציב המדינה, מתוך כספי קצבת הילדים, אלא באופן עצמאי על ידי הורים שישימו כסף.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אנחנו נגיע לזה.

משה גפני: תודה.

<ינון גוטגליק: משפט אחד להניח את דעת חברי הוועדה.

<ינון גוטגליק: יש מכרז של כספי פיקדון של עובדים זרים וזה די דומה.

<ינון גוטגליק: זה איזשהו חיסכון לטווח בינוני ושם כתובים העקרונות בחקיקה, איך זה מתנהל.

<ינון גוטגליק: זה יכול להיות או בקרן או בחשבון בנק והחשב הכללי הוציא מכרז.

<שגית אפיק: אבל לא הכנסתם את העקרונות האלה לכאן.

<שגית אפיק: אני מכירה את חוק עובדים זרים ולא הכנסתם את העקרונות האלה לכאן.

<שגית אפיק: כאן פשוט קבעתם איזה תקנות כלליות כאלה לא הכנסתם את העקרונות.

משה גפני: זה צריך להיכנס.

משה גפני: זה צריך להיות בחקיקה.

<שגית אפיק: אפשר להכניס את זה.

משה גפני: גברתי היועצת המשפטית, צריך להכניס את זה.

משה גפני: אני לא סומך על יד הגורל.

משה גפני: אני יודע מה יהיה בעוד שנתיים, מי יהיה שר האוצר, מי יהיה יושב ראש ועדת הכספים ומי יהיה שר הבריאות?

משה גפני: אני לא יודע.

<יצחק קדמן: נאמר כאן שהמוסד יעביר סכום של חמישים שקלים לטובת חיסכון.

<יצחק קדמן: העניין הזה לא נכון.

<יצחק קדמן: הוא לא מדויק.

<יצחק קדמן: הייתה הסכמה, היה הסכם קואליציוני שהונח בפני הכנסת לפיו הקצבאות יחזרו להיות בגובה של 175 שקלים.

<יצחק קדמן: כל מה שהמדינה נותנת כאן, זה 25 שקלים ולא חמישים שקלים.

משה גפני: למה?

<יצחק קדמן: 25 שקלים לקחו ממה שהיה אמור להגיע למשפחה בפועל מיד החל מה-1 במאי, לקחו את זה מהמשפחה ומציגים את זה כאילו שנותנים להם את זה.

<שגית אפיק: אבל יש בהמשך.

<שגית אפיק: אתה בטח מכיר שיש בהמשך את ההוראה שנותנת את זה בשנתיים הראשונות פרוס על פני 12 חודשים.

משה גפני: הוא מדבר בכלל על החיסכון.

<יצחק קדמן: החיסכון הוא לא חיסכון של חמישים שקלים.

<יצחק קדמן: אני משווה למצב שאם רציתם או לא, חתמתם ע הסכם קואליציוני בין הליכוד ויהדות התורה שאלה היו הסכומים שנקבו בהם שם.

<יצחק קדמן: את לא מכירה את ההסכם הקואליציוני הזה?

<יצחק קדמן: תבדקי אותו.

מיקי לוי: הם פקידי האוצר.

מיקי לוי: אנחנו לא יכולים לבוא אליהם בטענות.

משה גפני: אתה יכול לבוא בטענות אלינו.

מיקי לוי: אליו.

משה גפני: לא, אלינו אמרתי.

משה גפני: גם לליצמן וגם אלי.

מיקי לוי: נכון.

מיקי לוי: הם פקידים נבחרים ועושים את עבודתם נאמנה.

<שגית אפיק: המוסד יעביר וגם ב-(ב) כתוב שסכום החיסכון ייזקף לילד.

<שגית אפיק: הכוונה היא לא שמדובר במשהו רישומי אלא הכוונה היא שאכן יועבר הסכום.

משה גפני: לשנות את הנוסח.

<שגית אפיק: שיהיה ברור שלא ייזקף איפה שהוא באופן ערטילאי אלא זה יהיה כסף.

משה גפני: לשנות את הנוסח.

משה גפני: הדיון אתי ולא אתם.

משה גפני: סיכמנו.

<ינון גוטגליק: אמרנו שהכוונה היא להעביר את זה לאיזשהו גוף שינהל את זה.

משה גפני: לנסח את זה כך שזה לילד.

משה גפני: נקודה.

<ינון גוטגליק: סכום החיסכון ייזקף לילד הזכאי בעד כל חודש ועד הגיעו לגיל 18 (בסימן זה – סכום החיסכון הצבור).

<ינון גוטגליק: לא יראו את סכום החיסכון הצבור כהכנסה לעניין פקודת מס הכנסה, או לעניין תשלומי חובה או היטלים אחרים לפי כל דין, וכן לעניין גמלאות לפי חוק זה ולפי חוק הבטחת הכנסה.

<ינון גוטגליק: 74ג.

<ינון גוטגליק: גיל פדיון סכום החיסכון הצבור הגיע הילד הזכאי לגיל 21 (בסימן זה – גיל הפדיון), יהיה זכאי לקבל לידיו את סכום החיסכון הצבור בהתאם להוראות שיקבע שר האוצר לפי סעיף 74ה(ב).

<ינון גוטגליק: על אף האמור בסעיף קטן (א), הילד הזכאי יהיה רשאי למשוך את סכום החיסכון הצבור מגיל 18, ובלבד שהמטרה שלשמה יימשך סכום החיסכון הצבור היא אחת מאלה:

משה גפני: אל תקרא את זה.

משה גפני: אני מבקש להוריד את זה.

מיקי לוי: זה ירד.

משה גפני: אני מבקש להוריד את זה.

משה גפני: הילד יכול למשוך את הכסף בגיל 18.

משה גפני: נקודה.

משה גפני: יש גבול מה אני מוכן לספוג.

משה גפני: מדובר על כסף שצריך להעלות את קצבת הביטוח הלאומי, על זה מדובר.

משה גפני: הייתה איזו הסכמה שאני הכרתי אותה רק בדיעבד, בסדר, חיסכון, אבל תשחקו עם העניין הזה?

משה גפני: אני לא מבין איך העזתם אפילו לכתוב את זה.

משה גפני: הילד מגיע לגיל 18.

משה גפני: אני לא יודע מה זה ההבדל 21 ו-18.

משה גפני: הילד מגיע לגיל 18 ובגיל 18 הוא רוצה למשוך את הכסף.

משה גפני: תנו לו תנאים שתכף נדבר עליהם, שיהיה כדאי לו, שלא יהיה מס על החיסכון ואז הוא יישאר עם החיסכון אבל הוא מחליט.

משה גפני: במקום שהוא יקבל את זה בגיל שנתיים, הוא מקבל את זה בגיל 18, אז גם שם אתם עושים לו תנאים?

משה גפני: לא רלוונטי, לא עומד לדיון, להמשיך הלאה.

<שגית אפיק: בעצם אין הבחנה.

משה גפני: אין הבחנה.

מיקי לוי: מורידים את ארבעת הסעיפים האלה.

משה גפני: בגיל 18, אם הוא רוצה למשוך את הכסף – הוא מושך.

<רבקה לאופר: על פי החלטת הממשלה, אנחנו כן מעוניינים.

משה גפני: אתם יכולים למשוך את החוק.

<רבקה לאופר: ממשיכים כרגע, אבל אני רק אומרת.

מיקי לוי: אתם מבינים שזה עושה איפה ואיפה בין אוכלוסיות?

משה גפני: מה המשמעות של העניין?

משה גפני: אתם אומרים שאם אני ילד חרדי, אני יכול למשוך בגיל 18, ואם אני ילד חילוני, אני יכול למשוך את הכסף רק בגיל 21.

משה גפני: אני אסכים לדבר כזה שיקפחו את החילוניים?

משה גפני: למה?

משה גפני: מה הם עשו רע?

<יצחק קדמן: הם גם בעד ילדים ערבים, יש להגיד לזכותם.

<יצחק קדמן: תלמידת תיכון שסיימה בגיל 18 הולכת לאוניברסיטה.

<רבקה לאופר: אני רוצה להגיד משהו ונשאיר את זה כך.

<רבקה לאופר: לגיל המשיכה יש משמעות.

<רבקה לאופר: גם במחקרים שנעשו בעולם, ובעולם אמנם לא תמיד יש צבא אבל יש ילדים שלומדים בקולג', והמחקרים האלה העלו שכאשר הגיל מוקדם מדי לתת סכומי כסף גדולים לילדים, יצא שכרנו בהפסדנו.

<יצחק קדמן: פטרנליזם.

משה גפני: מר קדמן, אני לא מסכים.

משה גפני: תנו לה לומר את הדברים.

משה גפני: אני אגן על זכותה להגיד את הדברים אפילו שאני מתעצבן.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: אני אגן עליך, חבל על הזמן.

<רבקה לאופר: כך אני מסכמת את המחקרים.

<רבקה לאופר: זאת הייתה האמירה שלי.

<רבקה לאופר: בגילאים צעירים מדי, על פי מחקרים, זה יכול לגרום לנזק.

משה גפני: עכשיו אמירתי.

משה גפני: האמת היא שעל פי ההסכם הקואליציוני, מה שהיה צריך לעשות זה לחזור ל-2012 עם קצבאות הילדים ללא הבחנה בין ילד כזה וילד כזה.

משה גפני: מגדילים את הקצבה של הביטוח הלאומי, את קצבת הילדים כמו שהיה ב-2012.

משה גפני: זה ההסכם הקואליציוני.

משה גפני: התנהלו כל מיני משאים ומתנים.

משה גפני: התברר שיש כסף לדברים אחרים ואין כסף לעניין הזה, לפחות לא בשלב הזה.

משה גפני: אני לא יודע איפה עלה רעיון החיסכון, אבל הוא עלה.

משה גפני: אני לא הייתי שם.

משה גפני: אני הייתי במשהו אחר לגמרי, אבל בסדר, אני מכבד את זה.

משה גפני: לבוא עכשיו ולהגיד שהוא לא יוכל למשוך כל מיני רעיונות בעולם, אני מוכן לקבל את מה שקורה בעולם אבל שאז גובה הקצבאות יהיה כמו בעולם.

משה גפני: לבוא ולומר את הדבר הזה, אני במקום הממשלה או מי שמייצג אותה בעניין הזה, אפילו לא הייתי אומר את זה.

משה גפני: זאת אמירה מקוממת.

משה גפני: זה כסף שהיה צריך להיות לילד כשהוא נולד.

<יצחק קדמן: 18 שנים לפני.

משה גפני: נכון, לא למדתי ליבה אבל אני יודע להגיד שזה 18 שנים לפני.

משה גפני: המציאות הזאת לא תהיה כאן.

משה גפני: אין לכם בעיה, דרך אגב.

משה גפני: מה שלא הולך אצלי, אתם יכולים להעביר לניסן סלומינסקי בוועדת החוקה, שם תעבירו את זה.

<שגית אפיק: כמה כסף אתם מעריכים שייצבר בחיסכון אחרי 18 שנים?

מיקי לוי: 10,080 שקלים.

<רבקה לאופר: סדר גודל של עשרים אלף שקלים.

מיקי לוי: איך יכול להיות?

<רבקה לאופר: חמישים כפול 12 כפול 18.

מיקי לוי: תוסיפי את הריבית או את המדד.

<יצחק קדמן: איזו ריבית יש היום?

מיקי לוי: מדד פלוס.

מיקי לוי: אני מוכן ללכת אתכם.

מיקי לוי: 10,800 הוא לא מהיום הראשון אלא הוא צובר ריבית דריבית.

<רבקה לאופר: 18 שנים של חיסכון, על פי הנחות שמרניות, אנחנו מדברים על סדר גודל של עשרים אלף שקלים.

<רבקה לאופר: אפשר לחשב חישובים אחרים ולכן אני גם לא מכניסה את זה לחישוב.

מיקי לוי: אני מוכן לבוא אתכם לכדי פשרה.

מיקי לוי: שלוש שנים שאתם רוצים להשאיר את הכסף לאוכלוסייה, תמשיכו להפריש חמישים שקלים כי לפי הקריטריונים שלכם החיילים לא יכולים למשוך את הכסף הזה.

מיקי לוי: אם תמשיכו להפריש עבור אותם חיילים שהולכים ומסכנים את חייהם, תאמינו לי שאני אשכנע את חבריי לחתום על העניין הזה, ואת היושב ראש.

מיקי לוי: אני נותן לכם.

מיקי לוי: לכו הביתה ותביאו הצעה.

מיקי לוי: אני מוכן.

מיקי לוי: כל אלה שלא יכולים למשוך בגיל 18, בבקשה להמשיך להפריש להם עד גיל 21, עד ליום השחרור שלהם מצה"ל.

מיקי לוי: אם זה יהיה, אני מתחייב שזה ייכנס לחוק.

מנחם אליעזר מוזס: שלמו מזומן.

מנחם אליעזר מוזס: מה אתם מספרים סיפורים?

מנחם אליעזר מוזס: במקום הציפור החיה ביד, ציפור על הגג.

מיקי לוי: יש על מה לדבר?

מיקי לוי: אתם צריכים ללכת עם זה הביתה?

<רבקה לאופר: מקשיבים כאן.

מיקי לוי: הנה, אני מציע לכם.

מיקי לוי: אני אשכנע גם את היושב ראש.

מיקי לוי: אם הוא מושך בגיל 18 – אהלן וסהלן.

מיקי לוי: מי שמושך בגיל 21, התכנית ממשיכה לרוץ עם חמישים שקלים לחודש.

<יצחק קדמן: אי אפשר גם לא לשלם וגם לא לתת להוציא.

מיקי לוי: אני מוכן.

מיקי לוי: תאמינו לי, אני אשכנע את חבריי ואני אביא לכם רוב לשני חלקי החוק הזה.

משה גפני: אין הצעה כזאת.

משה גפני: מציע חבר הכנסת מיקי לוי חבר בכיר בוועדת הכספים אבל אני לא חושב שיש ייתכנות כזאת.

משה גפני: אני מכיר אתכם.

משה גפני: מיקי לוי לא כל כך מכיר אתכם, הוא עדיין תחת הרושם של סגן שר האוצר.

משה גפני: אנחנו על זה הולכים להצביע.

משה גפני: תכף נדבר על דברים נוספים, אבל על זה אנחנו הולכים להצביע.

משה גפני: לא יהיו שום תנאים.

משה גפני: זה יהיה בגיל 18.

משה גפני: לא יהיה שוני.

משה גפני: זה לא עומד לדיון.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה לדעת כמה יקבלו עכשיו ביד הנכדים שלי.

משה גפני: חמישה שקלים.

משה גפני: זה מה שעומד להצבעה.

<שגית אפיק: אמרנו עשרים אלף בתום התקופה כשחלק מזה זה כסף שהוא בעצם הריבית כי חבר הכנסת מיקי לוי חישב שהסכום הוא רק 10,000 שקלים.

<שגית אפיק: האם על הריבית ישולם מס רווחי הון?

מנחם אליעזר מוזס: ודאי.

מנחם אליעזר מוזס: איזו שאלה?

<רבקה לאופר: על פי החוק.

מנחם אליעזר מוזס: אין ריבית ללא מיסוי.

<שגית אפיק: כשרצו לחבר את החמישים עם ה-150, התכוונו להגיע למאתיים.

<רבקה לאופר: מס רווחי הון הוא על הריבית.

<שגית אפיק: זאת אומרת, 25 אחוזים מהחיסכון ילך למיסוי.

מיקי לוי: לא נסכים לזה.

מיקי לוי: ברור שלא.

<שגית אפיק: דמי ניהול יהיה לחיסכון הזה שגם אותם אותו אדם ישלם?

מיקי לוי: יש גבול.

<שגית אפיק: יהיו דמי ניהול לחיסכון הזה?

מיקי לוי: מינימליים.

<רבקה לאופר: אני מניחה שיהיו איזה שהם דמי ניהול.

<שגית אפיק: שישלם אותם האדם ולא המדינה או שהמדינה תיקח את זה על עצמה?

<שגית אפיק: אנחנו לא יודעים מה יהיה בתקנות ולכן אנחנו שואלים אתכם.

<שגית אפיק: אולי דמי הניהול יהיו על המדינה?

<רבקה לאופר: אתם מקדימים את המאוחר.

<רבקה לאופר: כשיהיה המודל גמור, אפשר יהיה לדבר.

<שגית אפיק: את תוציאי מכרז ואת תדעי מה תכתבי בו.

<שגית אפיק: מה התכנית שלך לגבי דמי ניהול?

<רבקה לאופר: שוב, אנחנו כרגע מדברים על תכנית שהיא הערכה בלבד.

משה גפני: שיעבירו את זה לניסן.

<רבקה לאופר: אני מעריכה שיהיו דמי ניהול.

<יצחק קדמן: יכול להיות שייווצר מצב שהילד יקבל פחות ממה שהיה לו בחמישים השקלים.

<יצחק קדמן: הם ייקחו מס על הרווח ואחר כך ייקחו דמי ניהול ואנחנו יודעים כמה לוקחים היום כדמי ניהול.

<יצחק קדמן: יישארו לו פחות מחמישים שקלים.

<יצחק קדמן: יישאר לו כסף לקופסת מטרנה.

<רבקה לאופר: זה לא המצב שהולך לקרות.

<רבקה לאופר: אנחנו בטח גם לא מכוונים לשם.

<רבקה לאופר: אנחנו מכוונים לתת כמה שיותר תנאים לילדים.

<יצחק קדמן: השאלה היא לא כוונות אלא השאלה היא מעשית.

מנחם אליעזר מוזס: אמרתי שמצביעים על כוונות.

<שגית אפיק: שאלה נוספת שעלתה גם היא בישיבה הקודמת ונדמה לי שאתה גם התייחסת לזה בסיכום שלך לגבי הפקדה של סכום נוסף.

<שגית אפיק: אומר ההורה שאם יש לו כאן אפשרות לתכנית חיסכון בתנאים מיטיבים, הוא רוצה גם את קצבת הילדים של הילד שלו, שהיא לא מאוד גבוהה, להפקיד בחיסכון הזה ואולי להוסיף על זה עוד איזשהו סכום.

<שגית אפיק: זה דבר שהוא יתאפשר?

מיקי לוי: אני לא מסכים לזה ואני אגיד לכם למה.

מיקי לוי: הורים שיש להם כסף ייקחו את כל הקצבה ויפקידו אותה ויהיה עוד פעם יתרון לאלה שיכולים ולאלה שיש להם.

מיקי לוי: אני חושב שבשאלה הזאת אדוני היושב ראש צריך ללכת על רמה יותר מאוזנת.

מיקי לוי: מצ'ינג.

מיקי לוי: אם הוא רוצה, מול מה שמפקידים לילד, אפשר להפקיד סכום נוסף אבל אם נבוא ונפרוץ ונגיד שמגיע 140 שקלים והוא יפקיד את כל ה-140 שקלים פלוס החמישים, הנה עוד הפעם אנחנו נותנים לאלה שיש להם יתרון על פני אלה שאין להם ואני לא מסכים לזה.

מנחם אליעזר מוזס: הדברים ברורים.

מיקי לוי: מצ'ינג זה סביר.

מיקי לוי: חמישים מול חמישים זה סביר.

מיקי לוי: אני לכאורה מאלה שצריך להגיד את הכול, למה?

מיקי לוי: כי אני מייצג איזשהו סקטור של מעמד ביניים שאמור להיות לו.

מנחם אליעזר מוזס: 48.60 שקלים עולה קופסת מטרנה, בדיוק מה שהיה היום קצבאות ילדים.

<יצחק קדמן: זה במבצע.

מנחם אליעזר מוזס: זה לילד השני, השלישי והרביעי.

מנחם אליעזר מוזס: זה בדיוק החיסכון.

מנחם אליעזר מוזס: הולכים לחסוך קופסת מטרנה שתקבל אותה בעוד 18 שנים.

מנחם אליעזר מוזס: קופסת מטרנה בעוד 18 שנים.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב ראש, הלכתי לבדוק וראיתי שקופסת מטרנה עולה 48.60 שקלים.

מנחם אליעזר מוזס: זה בדיוק הסכום.

מנחם אליעזר מוזס: הולכים לשים לנו קופסת מטרנה כאשר הנכדים שלי צריכים כבר היום את החלב ואת הלחם.

משה גפני: שוק ההון, בבקשה.

משה גפני: אם אין הסכמות, אין הסכמות.

משה גפני: אני לא פורפרה של אף אחד.

משה גפני: תעבירו לניסן.

משה גפני: מי משוק ההון כאן?

<מיכל היימן: אני.

<שגית אפיק: מה דעתכם על חיסכון פטור ממס?

<מיכל היימן: אנחנו חושבים שבסך הכול לגופים המוסדיים יש את היכולת, יש את כל הרגולציה ואת כל היכולת לנהל את הכספים האלה אצלם.

<מיכל היימן: אנחנו נבחן באיזה גוף זה נכון שזה יהיה ולא ניכנס לזה כרגע כאן, אבל ברמת העיקרון שלנו תהיה אותה רגולציה.

<מיכל היימן: יש להם את הדוח השנתי בסוף השנה, יש להם את הגמל-נט אם הם ירצו לראות את התשואות שנזקפות על הכספים האלה.

<מיכל היימן: מה עוד תרצו לדעת?

<שגית אפיק: לגבי הפטור ממס.

<מיכל היימן: הפטור ממס הוא לא בתחום שלנו.

מנחם אליעזר מוזס: זה שייך לרשות המסים.

משה גפני: בא משרד האוצר עם תכנית.

משה גפני: כבר הייתי פעם יושב ראש ועדת כספים והעברתי כמה חוקי הסדרים ואני לא זוכר דבר כזה.

משה גפני: בסדר, אפשר להעביר את זה לניסן.

משה גפני: העברתי את שני החוקים, גם את המזומן כי ניסן ומזומן הולך יחד.

משה גפני: הכוונה לחוק של המזומן.

משה גפני: אמרתי את זה בוועדת הכנסת.

משה גפני: רשות המסים ביקשה להעביר את זה לשם ואלה דברים שעל פי התקנות שייכים לוועדת הכספים.

משה גפני: העבירו את הנושא של המידע להעביר לרשות המסים מהבנקים והביטוח, נושאים ששייכים לוועדת כספים, לוועדת החוקה ואת המזומן רצו להעביר אלי, לוועדת הכספים.

משה גפני: אני לא מבין במזומן ואין לי שום מושג.

משה גפני: אם לא הולכים על פי התקנן, שזה גם יהיה שם.

משה גפני: אני אבוא לשם לוועדה כחבר ולא תהיה לי אחריות של היושב ראש.

משה גפני: רוצים להפוך את המדינה לרוסיה.

משה גפני: אני מבקש לדעת מאגף שוק ההון.

משה גפני: אני לא מבקש עמדה.

משה גפני: אנחנו לא נפעל על פי מה שתגידי ואל תגידי שיש החלטת ממשלה ואת מחויבת לה.

משה גפני: אני שואל אותך מקצועית.

משה גפני: אין חיסכון לטווח הבינוני להוציא מקרה אחד אבל כאן הממשלה באה עם תכנית מהפכנית.

משה גפני: הסביר את זה גם שר האוצר, לי הוא הסביר והסבירו את זה גם כאן.

משה גפני: במקום לתת קצבת ילדים לילד, עושים תכנית חיסכון, כאילו אנחנו חוזרים לימים עברו כאשר בימים עברו היה חיסכון כשילד נולד, היה אפשר להפקיד את הכסף הזה ועל הריבית היה פטור ממס.

מנחם אליעזר מוזס: דן חסכן.

משה גפני: אני לא יכול להתרכז כי כל זמן שהוא מדבר, אני חושב על מירון.

משה גפני: זה מה שהיה.

משה גפני: אני הבנתי שאתם באים עכשיו עם תכנית – מה שהם הביאו – רצינית להחזיר את האנשים לחיסכון.

משה גפני: עכשיו אני שואל מבחינה מקצועית.

משה גפני: אם אנחנו רוצים שהאנשים יותר יחסכו ולא יקנו דירות ולא יעשו דברים שהמשק סובל מהם סבל רב, האם לדעתכם אם לא היה מס על הריבית – נגדיר את הסכום, אבל לא היה מס – בחיסכון הזה, האם לפי דעתכם זה היה תורם למשק הישראלי?

משה גפני: האם מבחינת אגף שוק ההון זה היה תורם למשק הישראלי בתכניות חיסכון וכולי?

<מיכל היימן: ברור שכאשר המס הוא פחות, הציבור יזרום לשם יותר אבל באמת מדובר כאן בעניין של מדיניות מס.

<מיכל היימן: אני כרגולטור, כמי שבאה בשם הרגולטורית, אני לא אמונה לענות על השאלה הזאת.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אין מה לשלוח אותם.

משה גפני: זה הדיון האחרון בנושא הזה לפני ההצבעות ואני לא הולך לדון על זה שוב.

משה גפני: אתם אומרים שאתם לא יכולים לתת הטבות במס.

משה גפני: הנושא הזה של החמישים שקלים, הריבית על הסכום הזה, לא יהיה על זה מס.

משה גפני: תמצאו את הפתרון לכך שלא יהיה על זה מס.

משה גפני: ההורה יוכל להפקיד מצ'ינג, כפי שנאמר קודם.

משה גפני: שליש ושני שליש, משהו שיהיה מצ'ינג, שיהיה גבול לעניין הזה.

משה גפני: על זה או שיהיה פטור ממס, או למצוא את הדרך.

מיקי לוי: אל תעשו הפרדה.

מיקי לוי: זה לא יהיה יפה.

מיקי לוי: אלה הילדים של כולם.

משה גפני: דמי הניהול לא יהיו על חשבון הילד ולא על חשבון ההורים.

משה גפני: זה מה שאני מבקש ועל זה אנחנו נצביע.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב ראש, אני מבין שזה חוק של כוונות.

מנחם אליעזר מוזס: רק ב-2017 ידעו לאיזה כיוון הולכים.

מנחם אליעזר מוזס: כך כתוב בחוק.

משה גפני: כן.

משה גפני: אתה יכול להגיש הסתייגות.

משה גפני: ההסתייגות תאמר את מה שאתה כל הזמן צועק לי כאן זה וזה שלא תהיה תכנית חיסכון אלא שהכסף ייכנס, יגדיל את הקצבה של הביטוח הלאומי.

משה גפני: אתה יכול להגיש הסתייגות על זה ונצביע על ההסתייגות שלך.

משה גפני: חבר הכנסת מוזס מציע שהכסף יהיה כמו שהיה תמיד.

משה גפני: הוא לא מקבל את התכנית המהפכנית של החיסכון והוא רוצה שהכסף יתקבל עכשיו, כפי שאמר דוקטור קדמן, ויגדיל את הקצבה באותו סכום.

מנחם אליעזר מוזס: גם כך מדובר בקופסת מטרנה.

משה גפני: אתה עושה כאן מצב רוח.

משה גפני: אני לא יכול לקבל את ההצעה הזאת מסיבות שונות אבל אני אאפשר לו להגיש הסתייגות והיא תוצבע במליאה.

משה גפני: נמשיך הלאה.

<יצחק קדמן: חזרנו לגיל 18 לגבי כולם.

משה גפני: גיל 18 לגבי כולם.

<ינון גוטגליק: 74ד.

<ינון גוטגליק: משיכת סכום החיסכון הצבור בשל מצב רפואי על אף הוראות סעיף 74ג(א), ניתן יהיה למשוך את סכום החיסכון הצבור בעד הילד הזכאי לפני גיל הפדיון, בשל מצב רפואי העלול להביא לפגיעה בחייו או בגופו ולטובת מימון צרכיו הרפואיים בלבד, ובלבד שהוועדה כאמור בסעיף קטן (ב) אישרה זאת להורהו של הילד הזכאי או למי שמקבל בעבורו את קצבת הילדים לפי סעיף 68, או לילד הזכאי עצמו אם מלאו לו 18 שנים.

<ינון גוטגליק: לצורך בחינת משיכת סכום החיסכון הצבור בשל מצב רפואי מיוחד של הילד הזכאי כאמור בסעיף קטן (א), תוקם ועדה אשר תורכב מארבעה חברים כמפורט להלן: שני נציגים שימנה שר הבריאות מבין עובדי משרדו, ואחד מהם יהיה יושב ראש הוועדה.

<ינון גוטגליק: שני נציגים שימנה השר מבין עובדי משרדו או מבין עובדי המוסד.

<ינון גוטגליק: החלטות הוועדה יתקבלו ברוב קולות של חברי הוועדה המשתתפים בהצבעה.

<ינון גוטגליק: היו הקולות שקולים, יהיה ליושב ראש קול נוסף.

<ינון גוטגליק: השר ושר הבריאות, בהסכמת שר האוצר, יקבעו הוראות בדבר סדרי דיוני הוועדה ועבודתה, נוהלי הגשת בקשות לוועדה והטיפול בהן.

<שגית אפיק: תסביר.

<ינון גוטגליק: בגלל שהחיסכון הוא לטובת הילד, אנחנו רוצים במקרים בהם המשפחה זקוקה לכסף לשם הצלת חייו של הילד או בשל מצבו הרפואי לאפשר למשוך את הכסף גם לפני גיל 18.

משה גפני: על מתי מדברים?

<ינון גוטגליק: לפני גיל 18.

<ינון גוטגליק: בעניין הזה תוקם ועדה רפואית עם נציגים של משרד הרווחה שתבחן את הבקשות האלה.

<שגית אפיק: הוועדה הזאת תוקם כל שנה מחדש?

<שגית אפיק: פעם אחת והיא תהיה לתמיד?

<שגית אפיק: איך אתם מתכננים לעשות את זה?

<ינון גוטגליק: השרים הרלוונטיים יוכלו לבחור במי שהם רוצים.

<שגית אפיק: שאלה נוספת.

<שגית אפיק: לפני כחמש שנים, עת יושב ראש הוועדה העביר תיקון לגבי סכום יתרה נמוכה – זאת שאלה לאגף שוק ההון – אנחנו ביקשנו וקבענו בחקיקה שתהיה אפשרות משיכה לא רק לסכום יתרה נמוך אלא גם לכאלה שמפאת מצב רפואי נדרשים לכסף שהם חסכו ועכשיו הוטל עליו מס והם נתקעו עם הכסף סגור לשנים רבות בקופת הגמל.

<שגית אפיק: הבטחתם לנו תקנות.

<שגית אפיק: חלפו חמש שנים ועדיין תקנות לא ראינו.

<שגית אפיק: אני מקווה שבמצב כאן זה ילך קצת יותר מהר ואנשים באמת יוכלו לראות את זה.

<רבקה לאופר: זה בעבודה.

<שגית אפיק: מה קורה עם התקנות האלה?

<רבקה לאופר: של ה-8,000?

<רבקה לאופר: זה הולך לנסחות ואחר כך יבוא אליכם.

משה גפני: קצת מוגזם הדבר הזה.

משה גפני: למה אי אפשר להחליט ששר הבריאות יקבל אישור רפואי והוא יאשר?

<ינון גוטגליק: זה בערך מה שכתוב.

<ינון גוטגליק: זאת ועדה של ארבעה חברים.

<ינון גוטגליק: גם למוסד לביטוח לאומי יש עניין.

<ינון גוטגליק: זאת לא אמורה להיות פרוצדורה יותר מדי מסובכת.

<שגית אפיק: זה דווקא עושה רושם של פרוצדורה כי זאת ועדה עם כמה נציגים, ארבעה נציגים, ולא ברור מתי היא תתכנס ואיך היא תתכנס.

<שגית אפיק: זה כן עושה רושם של בירוקרטיה.

<שגית אפיק: אפשר היה לעשות את זה הרבה יותר פשוט – אישור רפואי.

<שגית אפיק: זה לא כל כך מובן.

<שגית אפיק: זה נראה מסורבל.

<ינון גוטגליק: אנחנו נחשוב על נוסח.

<שגית אפיק: מה אתם עושים בתקנות שאתם הולכים להביא לנו?

<רבקה לאופר: של ה-8,000?

<רבקה לאופר: לאיזה עניין?

<שגית אפיק: על המשיכה לצרכים רפואיים.

<רבקה לאופר: לא.

<רבקה לאופר: ה-8,000 או8מר שאפשר באופן מידי לבוא לא שום קשר לעניין הרפואי.

<שגית אפיק: כן, את זה אני יודעת.

<רבקה לאופר: בתקנות משיכה שהן נפרדות לגמרי, שם כן יהיה את העניין הרפואי.

<רבקה לאופר: דרך אגב, זה די מוכתב בסעיף 23 לחוק ואנחנו פשוט עושים הקבלה.

<שגית אפיק: אני חושבת ששם המנגנון פשוט יותר מכפי שיש אצלכם.

<ינון גוטגליק: הכוונה לא הייתה לסרבל.

משה גפני: כן, אבל זה מסרבל.

משה גפני: אני באמת מציע שיביא אישור רפואי.

<ינון גוטגליק: גם אם הוא מביא אישור רפואי, מישהו צריך לבחון מה הבעיה בדיוק, אם זה מצריך את הכסף, אם טובת הילד מצריכה למשוך את הכסף וכולי.

משה גפני: אז פקיד באיזשהו מקום.

משה גפני: פקיד ממשרד הבריאות יבחן את זה.

משה גפני: למה צריך ועדה?

מיקי לוי: ועדה של ארבעה, זה באמת נראה לי משהו מסרבל.

משה גפני: יביא אישור לפקיד מוסמך ומקצועי במשרד הבריאות או בביטוח הלאומי.

מיקי לוי: בביטוח הלאומי.

<שגית אפיק: תחשבו על זה.

משה גפני: נוצר אצלי הרושם, ככל שאני מעיין בחוק, שאתם רוצים, טוב, לא חשוב.

משה גפני: פקיד מהביטוח הלאומי או במשרד הבריאות.

משה גפני: אתם תחליטו.

<יצחק קדמן: אני מבקש, אחרי המלים "לפגיעה בחייו או בגופו" להוסיף את המילה "בנפשו".

<יצחק קדמן: יש ילדים שהמחלה שלהם היא לא גופנית.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בנפשו.

משה גפני: אני למשל, אם הייתי ילד שמקבל את תכנית החיסכון, הייתי יכול להוציא.

מיקי לוי: בגלל המילה האחרונה, בנפשו.

משה גפני: כן.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב ראש, זאת אומרת, ארבעה אנשים.

משה גפני: לא ארבעה אנשים.

משה גפני: אנחנו כבר לא בארבעה.

מנחם אליעזר מוזס: כמה יבדקו את המטרנה, האם היא עוד טרייה אחרי 18 שנים?

משה גפני: הארבעה – יורד.

<ינון גוטגליק: 74ה.

<ינון גוטגליק: תקנות שר האוצר יקבע הוראות בעניינים אלה: הקמתו ואופן הפעלתו של מנגנון לניהול סכום החיסכון הצבור, ורשאי הוא לקבוע הוראות לעניין סוגי הנכסים שבהם ניתן להשקיע את הכספים שנתקבלו והעמלות שישולמו בעד תפעולו של מנגנון כאמור.

משה גפני: דיברנו על זה ואמרנו שהכול יהיה בחוק.

משה גפני: תנאים ודרכים להעברת סכום החיסכון הצבור לילד זכאי שהגיע לגיל הפדיון.

משה גפני: תנאים ודרכים להעברת סכום החיסכון הצבור במקרה של פטירת ילד זכאי, תקנות לפי סעיף זה יכול שיקבעו הוראות שונות מההוראות לפי סעיפים 303(ג), 308 ו-309.

משה גפני: בפסקה זו, "ילד" – אף אם מלאו לו למעלה מ-18 שנים במועד פטירתו.

משה גפני: סכום החיסכון הצבור שלא הוצא בגיל הפדיון והשימוש שייעשה בו.

משה גפני: האופן שבו יעודכן סכום החיסכון".

<שגית אפיק: לא הבנתי את (4).

<שגית אפיק: מה זה והשימוש שייעשה בו?

<ינון גוטגליק: אנחנו הקבלנו את זה לתקנות של חיילים משוחררים, אם סכום החיסכון לא נמשך אחרי תקופה מסוימת, מה עושים אתו.

<ינון גוטגליק: משאירים לשר להתקין תקנות בעניין הזה.

מיקי לוי: עד גיל 21 - - -

משה גפני: אין גיל 21.

<שגית אפיק: גיל 18.

מיקי לוי: עוד הפעם השר?

מיקי לוי: די, הוא בן 18, הוא יעשה מה שהוא רוצה.

<ינון גוטגליק: כן, אבל אם הוא לא משך?

<יצחק קדמן: מה זה לא משך?

<יצחק קדמן: תדאגו שהוא ידע שיש לו כסף.

<ינון גוטגליק: אבל אם עדיין הוא לא משך?

משה גפני: מה אתה מציע?

<ינון גוטגליק: השר יקבע מה קורה אם לא מושכים.

<ינון גוטגליק: זה לא יכול להישאר.

מיקי לוי: אני ממשפחה שכולה ומותר לי להגיד את מה שאני אומר עכשיו.

מיקי לוי: אם לא משכתי את הכסף בגיל 18 אלא המשכתי לגיל 21 כי לא היה לי מה לעשות.

משה גפני: או גיל 23.

מיקי לוי: או גיל 23 ואני, מה לעשות, מערכות ישראל, יש הרבה מבנינו שטמונים שם בהר, מי ייקח את הכסף?

מיקי לוי: השר יקבע למשפחה?

<רבקה לאופר: זה בכל מקרה הולך למשפחה.

מיקי לוי: מתי השר יקבע?

<רבקה לאופר: במקרה שהילד ימשיך לחיים טובים וארוכים ובאיזשהו גיל הרבה אחרי גיל 21 לא בא למשוך את הכסף.

<יצחק קדמן: המדינה תיקח את הכסף?

<רבקה לאופר: לא.

<רבקה לאופר: לא אמרנו שהמדינה תיקח את הכסף.

מיקי לוי: אבל זה על שמו.

מיקי לוי: זה בחשבון שלו.

מיקי לוי: מה עניינו של שר האוצר?

<רבקה לאופר: כל מה שצריך לראות זה מנגנון שצריך להחליט האם הכסף הזה נשאר בקרן או שהוא מופרד לקרן אחרת על חשבון הילד אבל לקרן שהיא לא חלק מהקרן לחיסכון.

מיקי לוי: אתם אומרים שאתם לא רוצים להמשיך אחרי גיל 23 לטפל בזה.

משה גפני: כנראה יש כאן עודף זמן להכין חוקים.

משה גפני: בחור הגיע לגיל 18 וקרה לו אחת משתיים: או קרה לו דבר משמח שהוא לא צריך עכשיו את הכסף והוא רוצה להשאיר אותו, אז הוא משאיר אותו.

משה גפני: לא נוגעים בעניין הזה.

משה גפני: זה חשבון שלו והוא על שמו.

משה גפני: או שחס וחלילה קרה דבר עצוב מאוד, מה שאמר חבר הכנסת מיקי לוי, והוא נפטר.

<ינון גוטגליק: סעיף קטן (3) מתייחס לזה.

משה גפני: אז מה שצריך לעשות זה שיהיה כתוב בחוק שזה עובר למשפחתו.

<ינון גוטגליק: זה כתוב בסעיף קטן (3).

משה גפני: אם כתוב, זה בסדר גמור.

משה גפני: אם הוא לא נפטר והוא חי והוא לא רוצה להשתמש בכסף הזה, אז כמו בכל חשבון אחר, הוא לא רוצה להשתמש, תשאיר את זה.

<יצחק קדמן: מה פתאום השר יקבע?

משה גפני: מה השר מתערב בזה?

משה גפני: יש כאן תקלה בהכנת החוק.

משה גפני: אתם כנראה התכוונתם לחוק אחר.

<שגית אפיק: תסבירו גם את פסקה (5).

<שגית אפיק: מה זה האופן שבו יעודכן סכום החיסכון?

<שגית אפיק: הסברתם לנו קודם שאתם יוצאים במכרז ואני מניחה שבמכרז תכתבו את התנאים, את אותם תנאים מיטיבים שיהיו לחיסכון.

<שגית אפיק: למה השר צריך לקבוע בתקנות את האופן שבו יעודכן סכום החיסכון?

<רבקה לאופר: במסגרת מכרז כזה יש כל מיני הצמדות שניתן לתת לכסף הזה.

<רבקה לאופר: את יכולה להפקיד אותו בשוק ההון, את יכולה לעשות את זה בפק"ם בנקאי ואז לפק"ם בנקאי יש כל מיני הצמדות.

<רבקה לאופר: מה שנאמר כאן זה שאם יצטרכו לעדכן את הסכום בגלל שהוא יוצמד בפק"ם, יוכלו לעדכן את הסכום.

<רבקה לאופר: זה קשור איך משקיעים את הכסף ואיך הכסף מושקע, האם הוא מושקע בשוק ההון או האם הוא מוצמד למשהו.

<שגית אפיק: גם את זה תקבעו מראש בתנאי המכרז או שתקבעו את זה רק בתקנות?

<רבקה לאופר: זה ברור.

<שגית אפיק: זה ממילא יהיה לכם בתנאי המכרז.

<רבקה לאופר: כן.

<שגית אפיק: ומה הנטייה שלכם?

<רבקה לאופר: הנטייה שלנו היא ללכת לשוק ההון.

<רבקה לאופר: הכסף שאפשר לעשות על החמישים שקלים האלה הוא גדול בהרבה.

<שגית אפיק: ממה שיינתן בבנקים?

<רבקה לאופר: כן.

<רבקה לאופר: בפק"ם.

<יצחק קדמן: שתי הערות.

<יצחק קדמן: בסעיף (1) כתוב "והעמלות שישולמו בעד תפעולו של מנגנון".

<יצחק קדמן: מי ישלם את העמלות האלה?

משה גפני: המדינה.

<יצחק קדמן: אז שיהיה כתוב.

משה גפני: יהיה כתוב.

<יצחק קדמן: הערה שנייה.

<יצחק קדמן: חסר כאן סעיף שאני מבקש להוסיף אותו וזאת החובה שמי שמחזיק את הכסף ישלח תזכורות לילד מתחת לגיל 18, מעל לגיל 18, שהכסף עומד לרשותו.

<יצחק קדמן: שלא יהיו לנו צבורים אחר כך חשבונות במיליוני שקלים.

מנחם אליעזר מוזס: ומי ישלם עבור הבולים של ההודעות האלה?

<יצחק קדמן: הפרה על הגג.

מנחם אליעזר מוזס: אמרת מצוין.

מנחם אליעזר מוזס: מי ינהל את זה?

מנחם אליעזר מוזס: יעשו את זה בחינם?

מנחם אליעזר מוזס: זאת הערה חשובה מאוד.

משה גפני: אנחנו נתקן את זה בחוק.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מי ישלם את זה?

מנחם אליעזר מוזס: מי ישלם עבור ההודעות שיישלחו?

מיקי לוי: רק אחרי גיל 18.

<יצחק קדמן: ברגע שמתקרב המועד שאתה יכול להוציא את הכסף, יודיעו לך.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: האוצר.

<יעל אגמון: אני רק אציין שגם ברגולציה הקיימת היום, ככל שזה בחיסכון - - -

<שגית אפיק: חברות הביטוח שולחות.

<שגית אפיק: האם זה עולה לצרכן הדוח השנתי הזה?

<יעל אגמון: לא.

<שגית אפיק: גם כאן הכוונה היא שזה לא יעלה כסף, להניח את דעתם של חברי הוועדה.

<יעל אגמון: כן.

<יעל אגמון: זה חלק מהשירות שניתן ללקוח קצה של הגופים המוסדיים.

משה גפני: אני מבקש לכתוב את זה בחוק.

משה גפני: דוקטור קדמן, בקשתך התקבלה.

<יצחק קדמן: תודה.

<שגית אפיק: נעבור לסעיף התחילה.

<ינון גוטגליק: 27.

<ינון גוטגליק: חוק הביטוח הלאומי – תחילה תחולה והוראות מעבר תחילתו של חוק הביטוח הלאומי, כנוסחו בסעיף 26 לחוק זה, למעט הסעיפים המפורטים בסעיפים קטנים (ב) ו-(ג), ביום כ' בטבת התשע"ו (1 בינואר 2016) (בסעיף זה – יום התחילה).

<שגית אפיק: זה לא קשור אלינו.

<שגית אפיק: תלך ל-(ב9.

<ינון גוטגליק: תחילתם של סעיפים 1 ו-68 לחוק הביטוח הלאומי, כנוסחם בסעיף 26(1) ו-(5) לחוק זה, ביום י"ב באייר התשע"ה (1 במאי 2015) (בסעיף זה – היום הקובע), ואולם ההפרש שבין הסכום הבסיסי כהגדרתו בסעיף 1 לחוק הביטוח הלאומי כנוסחו ערב יום התחילה לבין הסכום הבסיסי כהגדרתו בסעיף 1 לחוק הביטוח הלאומי כנוסחו בסעיף 26(1) לחוק זה, בעד התקופה שמהיום הקובע עד יום התחילה, ישולם עד ליום י"ט בטבת התשע"ו (31 בדצמבר 2015).

משה גפני: תסביר.

<ינון גוטגליק: התחולה של החוק היא רטרואקטיבית מה-1 במאי 2015.

<ינון גוטגליק: בגלל שהחוק לא נכנס לתוקף עדיין, ההפרש שבין היום ה-1 במאי 2015 עד ליום התחילה ישולם עד סוף שנה זאת, עד 31 בדצמבר 2015.

משה גפני: זאת אומרת, החוק הזה הוא מה-1 במאי 2015.

<ינון גוטגליק: העדכון של הסכומים.

משה גפני: תגיד ברור.

<ינון גוטגליק: אני לא רוצה להגיד החוק הזה כי זה לא כל החוק.

<ינון גוטגליק: העדכון של הסכומים, קצבת הילדים.

משה גפני: עדכון זאת מילה מסובכת בשבילי.

<ינון גוטגליק: סכומי קצבת הילדים.

<ינון גוטגליק: הסעיפים בחוק.

משה גפני: אני איש פשוט.

משה גפני: לא מבין כמוכם.

משה גפני: נולד ילד במאי 2015, הוא מקבל קצבת ילדים ב-2015?

<ינון גוטגליק: מקבל 140 שקלים נכון להיום.

משה גפני: מה עם החמישים שקלים הנוספים?

<ינון גוטגליק: זה בדיוק.

משה גפני: מה הולך לקרות בהמשך, מה-1 במאי 2015?

<ינון גוטגליק: 1 במאי 2015 כבר היה.

<ינון גוטגליק: הילד קיבל קצבת ילדים.

<שגית אפיק: 140 שקלים.

<ינון גוטגליק: 140 שקלים כמו שקבוע בחוק היום.

<ינון גוטגליק: החוק שלנו מוסיף על הסכומים האלה עשרה שקלים אם זה ילד ראשון וסכום נוסף אם זה ילד שני, שלישי ורביעי.

<ינון גוטגליק: הילד יקבל את הסכומים, את ההפרש שבין ה-1 למאי עד שהחוק ייכנס לתוקף, רטרואקטיבית את ההפרש הזה, עד ליום ה-31 בדצמבר 2015.

<שגית אפיק: מה זה עד יום?

<שגית אפיק: מתי זה יקרה?

<ינון גוטגליק: תהיה העברה של הכספים.

<שגית אפיק: מתי?

<שגית אפיק: בקצבה?

<ינון גוטגליק: יכול להיות שתהיה העברה נפרדת.

<יעל אגמון: בחודש דצמבר יהיה מעבר חד פעמי של קצבה מוגדלת.

<שגית אפיק: לגבי החודשים מאי עד דצמבר לכל הורה.

<ינון גוטגליק: יכול להיות שזה יהיה יחד עם הקצבה שמשולמת באותו חודש ויכול להיות שזה יהיה בנפרד.

מנחם אליעזר מוזס: אני רוצה להבין.

משה גפני: אתה לא תבין.

<שגית אפיק: תקריא את הסעיף הבא ואז זה אולי יהיה יותר מובן.

<יצחק קדמן: מתי המשפחה תקבל 150 שקלים?

מנחם אליעזר מוזס: בדיוק.

מנחם אליעזר מוזס: זה אני שואל.

<ינון גוטגליק: אני חושב שזה פשוט ואני אנסה להסביר.

<ינון גוטגליק: החוק נכנס לתוקף בתאריך מסוים שיצביעו עליו בכנסת.

<ינון גוטגליק: מהרגע שהחוק ייכנס לתוקף, ההורה יראה בחשבון את הסכומים המעודכנים – 150 שקלים לילד הראשון ואילך.

<ינון גוטגליק: עדיין בגלל שנקבע בחוק, בהתאם להסכם הקואליציוני, שהתיקון הזה לחוק יהיה כבר מה-1 במאי 2015, יהיה הפרש שיצטרכו לשלם על התקופה הזאת, אם אלה עשרה שקלים לחודש לילד ראשון, ויצטרכו להחזיר את זה ויחזירו את זה עד סוף השנה הזאת.

משה גפני: בהעברה נפרדת?

<ינון גוטגליק: או יחד עם קצבת הילדים.

<שגית אפיק: בהנחה שהחוק עובר ב-19 בנובמבר, 150 שקלים יהיו ב-1 בדצמבר?

<ינון גוטגליק: הקצבה המעודכנת.

<ינון גוטגליק: כן.

<שגית אפיק: הקצבה בסכומה המעודכן.

<שלומי מור: מקסימום ב-1 בינואר.

<שלומי מור: זה עניין של חודש או חודש וחצי של התארגנות.

מנחם אליעזר מוזס: לא צריך תוספת כוח אדם כדי לארגן את כל הסיפור הזה?

משה גפני: תוכל להתנדב.

משה גפני: מה קורה אחרי זה?

<ינון גוטגליק: הוא מקבל קצבה לפי החוק החדש.

משה גפני: מתי מתחיל החיסכון?

<ינון גוטגליק: זה הסעיף הסבא.

<ינון גוטגליק: תחילתם של סעיפים 74ב עד 74ה לחוק הביטוח הלאומי, כנוסחם בסעיף 26(6) לחוק זה ביום הקובע,

<שגית אפיק: כלומר, 1 בינואר 2016.

<ינון גוטגליק: לא.

<ינון גוטגליק: 1 במאי 2015.

<שגית אפיק: נכון.

<ינון גוטגליק: ואולם המוסד יעביר לחיסכון ארוך טווח את סכום החיסכון כהגדרתו בסעיף קטן (א) לסעיף האמור, מיום ג' בטבת התשע"ז (1 בינואר 2017).

<ינון גוטגליק: סכום החיסכון בעד התקופה שמהיום הקובע עד יום ב' בטבת התשע"ז (31 בדצמבר 2016), יועבר לחיסכון ארוך טווח, בתשלומים חודשיים שווים, מיום ג' בטבת התשע"ז (1 בינואר 2017), עד יום ג' בטבת התש"פ (31 בדצמב4 2019).

<ינון גוטגליק: אני אסביר.

<ינון גוטגליק: הזכאות לחיסכון של חמישים השקלים היא מהיום הקובע.

<ינון גוטגליק: היום הקובע הוא ה-1 במאי 2015.

<ינון גוטגליק: ההפרשות בפועל יהיו מה-1 בינואר 2017.

מנחם אליעזר מוזס: שנתיים.

<ינון גוטגליק: לכאורה חייבים חמישים שקלים ממאי 2015 עד ה-1 בינואר 2017 והסכום הזה ישולם בתשלומים שווים במשך שלוש שנים – 2017, 2018 ו-2019 - ובמקביל התשלום השוטף של החמישים שקלים.

מנחם אליעזר מוזס: אפילו מטרנה לא נוכל לקנות.

מנחם אליעזר מוזס: רק בתש"פ נוכל לקנות.

<ינון גוטגליק: חמישים השקלים יתחילו להיות מופרשים ב-1 בינואר 2017.

<יצחק קדמן: אני בן 17 וחצי, מתי אני אוכל לקחת את כספי החיסכון?

מנחם אליעזר מוזס: צריך להתארגן עד 2017.

משה גפני: התקנות האלה שמראים לי עכשיו, התקנות שכתובות בדברי ההסבר – שר האוצר, צוות בין משרדי, הממונה על התקציבים, סגן החשב הכללי – למה זה?

<ינון גוטגליק: לקבוע את המנגנון.

משה גפני: איזה מנגנון?

<יעל אגמון: מנגנון החיסכון.

<יעל אגמון: לצאת למכרז וכל הדברים האלה.

משה גפני: למה צריך את זה?

<שגית אפיק: וזה ייקח עד 2017 כמו שאומר חבר הכנסת מוזס?

<יצחק קדמן: את הכסף יעבירו ב-2019.

מנחם אליעזר מוזס: יעבירו את הכסף ב-2019, בתש"פ.

<ינון גוטגליק: יעבירו את הכסף ב-2017 ויחזירו אחורה ממאי 2015 על מה שלא הועבר.

<יצחק קדמן: שאלה פשוטה.

<יצחק קדמן: אני היום בן 17 וחצי, בעוד חצי שנה אני אוכל למשוך את הכסף, בגיל 18?

<יצחק קדמן: מתי אני אקבל את הכסף?

<יצחק קדמן: באיזה תאריך אני אקבל את הכסף?

<יצחק קדמן: אני מדבר על נער שהיום הוא בן 17 וחצי, החוק כבר נכנס לתוקף.

משה גפני: שאלה טובה, אבל לפני כן אני רוצה לדעת לגבי הוועדה הזאת, מה זאת הוועדה.

<יעל אגמון: יש כאן הרבה שאלות שהן בעיקר שאלות פיננסיות לגבי איך מקימים את המנגנון ואיך בונים את המכרז.

<שגית אפיק: בחוק כתוב שבעצם החיסכון יתחיל מ-2017.

<שגית אפיק: עד אז השר אמור להתקין תקנות ודברי ההסבר אומרים שהתקנות יותקנו על בסיס עבודת צוות בין משרדי שיקבע את המנגנון, אבל נשמע שאתם די מגובשים כאן לצאת למכרז שאפשר באמת, כמו שאומר היושב ראש, להכניס את הפרטים שלו כבר לחוק.

משה גפני: אני מבקש להכניס את זה.

<שגית אפיק: אפשר לקבוע גם את המועד ליציאה למכרז, כי אחרת באמת זה נראה רחוק מדי ועמום מדי.

משה גפני: את זה אני מבקש להכניס.

משה גפני: מתי אתם רוצים שהמכרז הזה יצא לפועל?

<ינון גוטגליק: אנחנו רוצים שההפרשה בפועל תהיה ב-1 בינואר 2017.

<שגית אפיק: עד אז צריך תכנית.

משה גפני: לא עד אז.

משה גפני: אני רוצה בתוך חצי שנה.

<ינון גוטגליק: פרסום מכרז?

משה גפני: כן.

משה גפני: שלושה חודשים.

משה גפני: למה מחכים?

<ינון גוטגליק: אנחנו אפילו לא יודעים אם המכרז הוא מול בנקים או מול גופים אחרים.

משה גפני: על כל זה תחליטו.

משה גפני: חצי שנה לצאת למכרז.

משה גפני: שהכול יהיה בתוך החוק.

משה גפני: שכל הנושא הזה יהיה בחוק.

משה גפני: אתם מגובשים בזה.

<ינון גוטגליק: אנחנו יכולים להתחייב על התאריך בו זה יתחיל לפעול.

משה גפני: אני מבקש שהמכרז יצא בתוך חצי שנה.

מנחם אליעזר מוזס: זה מתחיל ב-2019.

<שגית אפיק: אני אסביר לגבי 2019.

<שגית אפיק: יש את הסכום הרטרואקטיבי והסכום הזה ישולם בתשלומים שווים עד 2019.

<שגית אפיק: הוא יחולק על פני שנתיים.

<יצחק קדמן: אני עדיין שואל מה לגבי מי שהוא בן 17 וחצי.

<שגית אפיק: זאת שאלה אחרת.

<שגית אפיק: צריך אולי לעשות התאמות.

מיקי לוי: בחצי שנה זה 25 שקלים.

מיקי לוי: על זה לא ניפול.

<יצחק קדמן: זה 300 שקלים.

<יצחק קדמן: אני אראה אותם בעוד ארבע שנים.

מיקי לוי: לא.

מיקי לוי: למה?

משה גפני: רגע.

משה גפני: דוקטור קדמן, עם כל הכבוד, הם אוהבים עכשיו את מה שאתה עושה כדי שאני לא אוכל להתרכז בנושא הזה.

משה גפני: אני מבקש להכניס בחוק את מה אתם בעצם פחות או יותר מגובשים בו ובתוך חצי שנה לצאת למכרז.

משה גפני: לא לחכות לסוף 2016 מכיוון שאז חבר הכנסת מוזס יהיה צודק ואני לא אוכל לבוא לסיעה כי הוא יושב ראש הסיעה.

משה גפני: אנחנו לא יודעים מה יהיה בסוף 2016 ומי ישלוט כאן.

משה גפני: לכן אנחנו מבקשים שיהיה בחוק שתוך חצי שנה תיגמר כל הפרוצדורה הזאת.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא יודע מי ישלוט בעוד חצי שנה.

משה גפני: שואל דוקטור קדמן, וגם אני מצטרף לשאלה הזאת, מה קורה עם ילדים שהם בגילאים מבוגרים יותר.

משה גפני: הוא בן 17 וחצי, הוא בן 16 וחצי.

משה גפני: פותחים לו תכנית חיסכון?

<ינון גוטגליק: הוא זכאי לקבל חמישים שקלים בחודש והתשלום עבורו הוא רטרואקטיבי, יהיה בין השנים 2017 ל-2019.

משה גפני: בכסף מזומן.

<יצחק קדמן: 300 השקלים העלובים האלה ב-2019.

<שגית אפיק: צריך לכתוב את זה בחוק.

משה גפני: אני יודע.

משה גפני: בכסף מזומן.

משה גפני: לא פותחים לו תכנית חיסכון.

משה גפני: מאיזה גיל לא פותחים תכנית חיסכון?

<יעל אגמון: פותחים לו תכנית חיסכון.

משה גפני: אתם פותחים תכנית חיסכון לילד בן 16 וחצי או בן 17 וחצי שאחרי חצי שנה הוא מוציא את זה?

מנחם אליעזר מוזס: הם לא יודעים.

משה גפני: מאיזה גיל לא פותחים תכנית חיסכון?

<ינון גוטגליק: אנחנו נצטרך לחשוב על זה.

משה גפני: אתם לא צריכים לחשוב.

משה גפני: מגיל 15 לא פותחים תכנית חיסכון.

משה גפני: תחשבו.

משה גפני: אני בעד חשיבה.

מנחם אליעזר מוזס: למה לא מגיל בר מצווה?

משה גפני: תגיש הסתייגות.

מנחם אליעזר מוזס: חיסכון בר מצווה.

משה גפני: אני מציע גיל 15 וחבר הכנסת מוזס יגיש הסתייגות מגיל בר מצווה.

מנחם אליעזר מוזס: אתם זוכרים שפעם היה חיסכון בר מצווה?

<יצחק קדמן: יש לי הצעה שבטח תשמח לקבל אותה.

<יצחק קדמן: הצעה מאוד פשוטה.

<יצחק קדמן: שייקחו כמה זמן שהם רוצים.

מנחם אליעזר מוזס: הוא מציע הצעה מצוינת.

<יצחק קדמן: שייקחו את כל הזמן שהם צריכים.

<יצחק קדמן: כל עוד תכנית החיסכון לא מופעלת בפועל, הכסף הולך למשפחה כתוספת לקצבת הילדים.

מנחם אליעזר מוזס: בדיוק.

<יצחק קדמן: אז תראה איך הם יזדרזו.

מנחם אליעזר מוזס: תמריץ לזירוז.

מיקי לוי: לא צריך ללכת לשוט כזה.

<יצחק קדמן: לחכות ארבע שנים עד 2019?

משה גפני: אני רוצה שיהיה כתוב בחוק.

משה גפני: שהדברים האלה יהיו כתובים באופן מפורש ובתוך חצי שנה יצא המכרז.

<יצחק קדמן: 2019, זה הרטרואקטיבי.

<יצחק קדמן: 2017, זה השוטף.

משה גפני: איך אנחנו מבטיחים את הכסף הזה?

משה גפני: אנחנו מדברים על כך ב-1 בינואר 2017 תהיה תכנית החיסכון רטרואקטיבית.

משה גפני: איך אנחנו מבטיחים את זה?

<ינון גוטגליק: זה כתוב בחוק.

<שגית אפיק: אין בעיה.

<שגית אפיק: זה כתוב בחוק.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אין לי טענה.

משה גפני: אני אומר שזה יכול להיתקע באמצע, אבל קיבלתי את זה.

משה גפני: אני רוצה לסכם את העניין הזה.

משה גפני: אנשי משרד האוצר, אני סיימתי את הדיון בחוק הזה.

משה גפני: יש הסתייגויות של חבר הכנסת מוזס, אם הוא ירצה להגיש אותן.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא יודע אם אני אצביע על החוק הזה.

משה גפני: יכול להיות שהוא לא יצביע על החוק הזה ואז בכלל יש לי בעיה, אבל לא חשוב.

משה גפני: נניח רגע לעניין הזה.

משה גפני: אני לא אסכים לפחות מזה.

משה גפני: אין לי דיונים יותר.

משה גפני: אני מבקש שתגידו גם לממונים עליכם שאני לא מקיים יותר דיונים.

משה גפני: עצם העובדה שהסכמתי לתכנית החיסכון מהסיבות שהסכמתי, בסדר.

משה גפני: כל הדברים האחרים, אני לא אסכים.

משה גפני: אני מבין שהכנסתם את זה בתור עזים כדי שאני אוציא, אז הוצאתי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אם זאת הייתה הכוונה, בסדר.

משה גפני: אם לא זאת הייתה הכוונה, זה לא יהיה.

משה גפני: לא יהיו תנאים.

משה גפני: זה כסף של הילד וכך יהיה בחוק.

משה גפני: זה בחשבון שלו וזה בלי תנאים.

משה גפני: כשהוא מגיע לגיל 18 והוא רוצה להוציא את הכסף, הוא יוציא עם כל התנאים שאמרנו כאן.

משה גפני: זה מה שיובא להצבעה בעזרת השם.

משה גפני: אני מודה לכם על ההשתתפות ועל הסבלנות.

משה גפני: אני עושה עכשיו הפסקה של חצי שעה על פי דרישת יושב ראש הכנסת ולכן נחדש את הישיבה בשעה 16:30.

משה גפני: תודה.