ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 122, 2015-10-27 10:30

משה גפני: בוקר טוב.

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: יש לנו את הכבוד לארח היום את שר החינוך נפתלי בנט, אחד המשרדים החשובים ביותר במדינה, יותר חשוב מהרבה משרדים אחרים מכיוון שהחינוך הוא הנושא המרכזי שמעניין את כולנו.

משה גפני: אני שמח, אדוני השר, שאתה כאן.

משה גפני: אתה עושה עבודה טובה.

משה גפני: יש לי קצת ביקורת, אבל זה נשאיר לארבע עיניים.

משה גפני: יש לך מנכ"לית מצוינת ואנשים מצוינים.

משה גפני: אני לא מתייחס לנושא של הייעוץ המשפטי כי אני לא מבין בזה.

משה גפני: אדוני השר, כפי שאמרתי, אני שמח שאתה כאן.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב ראש, בדרך כלל אני לא מפריעה.

משה גפני: את רוצה הצעה לסדר?

טלי פלוסקוב: כן.

טלי פלוסקוב: זאת לא בדיוק הצעה לסדר.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לשאול את כבוד השר מה עמדתו בנושא של הטבות מס לישובים.

משה גפני: אם אפשר להשיב לה כי זה לא בסדר היום.

נפתלי בנט: אני תומך לחלוטין בהצעה שעל הפרק.

נפתלי בנט: צריך להעביר אותה כפי שהיא, ההצעה שגפני קידם בלי שינוי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה.

טלי פלוסקוב: מצוין.

טלי פלוסקוב: אדוני היושב ראש, אני מקווה שזה יהיה לנו אור ירוק להמשך עבודתנו.

משה גפני: אני מקווה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: תודה טלי ותודה אדוני השר.

משה גפני: אדוני השר, הבמה לרשותך.

נפתלי בנט: בוקר טוב והמון המון תודה על ההגעה הרחבה לפורום הזה.

משה גפני: מה הגעה רחבה?

נפתלי בנט: הרבה אנשים הגיעו.

משה גפני: חכה ותראה מה יהיה בהמשך.

משה גפני: הם כולם בתקציב הכנסת ועוד יבואו לכאן ויהיה מעניין.

נפתלי בנט: אני באמת רוצה להודות לאנשים המופלאים שלצדי ובראשם למנכ"לית מיכל כהן שאנחנו עובדים באמת בשיתוף פעולה יוצא מן הכלל ולמשה שגיא שמביא גם ניסיון, גם שכל ישר וגם לב מאוד מאוד גדול.

נפתלי בנט: תמיד אנשי כספים הם כאילו קרים אבל משה מביא אתו גם לב גדול.

נפתלי בנט: תראו, התקציב משקף את היעדים ואני רוצה לחבר אתכם רגע למהות ואז זה יקרין כבר על המספרים.

נפתלי בנט: חשוב לי כמה דקות לחבר אתכם ולומר לכם מה אנחנו רוצים לעשות ומה היעדים אותם סימנו.

נפתלי בנט: אני מגיע למשרד החינוך בלי רקע קודם בחינוך, אני מודה, ולכן השקעתי בערך מאה ימים ללמידה מאוד מקיפה בכל אזורי הארץ, בכל המגזרים, בכל הגילאים, בכל התחומים ויצאתי עם מספר תובנות שאני רוצה לשתף אתכם בהן.

נפתלי בנט: דבר ראשון למדתי שכל שר חינוך מגיע ומאוד מאוד רוצה, ובצדק, להטביע את חותמו וזה בסדר.

נפתלי בנט: הבעיה היא שחינוך לא עובד במונחי זמן של שנה וגם לא שנתיים.

נפתלי בנט: אתה מתחיל להזיז דברים בארבע-חמש שנים אם אתה מתמיד.

נפתלי בנט: אז יש בעיה שאם אתה לא מתמיד במה שקודמך עשה, בעצם אנחנו לא מגיעים לשום מקום.

נפתלי בנט: לכן קבעתי כאמירה ראשונה שאנחנו ממשיכים בתכניות של קודמי וקודמיי גם מהטעם של היציבות וגם כי, מה לעשות, הם עשו עבודה טובה, אם זאת לימור לבנת שהכניסה את רמ"ה ומדידה – לפניה לא הייתה מדידה במשרד החינוך – אם זאת יולי תמיר שהכניסה את אופק חדש, גדעון סער שהכניס את עוז לתמורה והרב שי פירון שהכניס את נושא הלמידה המשמעותית.

נפתלי בנט: אני גם השתכנעתי בחיוניות של למידה משמעותית וכי לא יתכן שנלמד בכיתות כמו שלימדו לפני מאה שנים אלא זה צריך להיות הרבה יותר בונה אישיות, אינטראקטיבי ומשמעותי עבור התלמידים.

נפתלי בנט: לכן קודם כל ממשיכים כרגיל.

נפתלי בנט: דבר שני.

נפתלי בנט: צריך לומר שהמערכת היא מאוד מאוד היררכית ואני כאן מתנצל אבל אני לא אגזים אם אני אומר שצה"ל קטן לעומת ההיררכיה במשרד החינוך.

נפתלי בנט: יש בזה יתרונות כי זאת מערכת מאוד גדולה ויש בזה חסרונות עמוקים כי זה מאוד מקשה על היוזמה של המנהלים ובעיני המנהל הוא הנקודה הארכימדית שמחולל שינויים במערכת החינוך.

נפתלי בנט: לקחנו את כל התובנות שלנו ובנינו תכנית אסטרטגית.

נפתלי בנט: אני אומר דבר אחד והוא שמבחינתי הדבר החשוב ביותר הוא לחולל שינוי אמיתי בשטח שהוא בר קיימא ובלתי הפיך.

נפתלי בנט: אני אתן שתי דוגמאות בעניין הזה.

נפתלי בנט: המון המון שנים דיברו על הקטנת גודל הכיתות, דיברו ודיברו, כולם ידעו שצריך לעשות את זה – עשינו את זה.

נפתלי בנט: בוצע.

נפתלי בנט: בוצע.

נפתלי בנט: את כל הכיתות במדינת ישראל הקטנו אותן מארבעים עד רף של בין 32 ל-34 – אגב, דיפרנציאלי, לפי הרמה הסוציו אקונומית – כאשר בפועל, רק לתת לכם נתון מדהים, הממוצע בכיתות א' הוא 28 ילדים בכיתה.

נפתלי בנט: זה המצב היום בכיתות א'.

נפתלי בנט: למה אני אומר בלתי הפיך?

נפתלי בנט: כי אני לא רואה מצב שאי פעם יגיע שר חינוך או ראש ממשלה שיעז להפוך את זה אחורנית.

נפתלי בנט: לכן גם עם חקיקה ובלי חקיקה, זה בלתי הפיך.

נפתלי בנט: בשנה הבאה אלה כבר כיתות א' ו-ב', ושנה אחריה כיתות א', ב' ו-ג', וכך תוך חמש שנים מהיום אנחנו בעצם מגיעים לזה שכל מערכת החינוך היסודית קטנה, וזה דרמטי.

רחל עזריה: המקסימום יורד מארבעים לכמה?

נפתלי בנט: המקסימום הוא בין 32 ל-34.

נפתלי בנט: ברמה סוציו אקונומית מאוד גבוהה - - -

רחל עזריה: המקסימום הוא 34.

נפתלי בנט: כן.

רחל עזריה: אי אפשר לראות מספר גדול יותר.

נפתלי בנט: אי אפשר לראות אבל אפקטיבית כמעט ולא תראי את זה.

רחל עזריה: ברור, כי יש מספר ילדים שצריך לחלק בכיתות.

נפתלי בנט: אני אתן לכם דוגמה.

נפתלי בנט: הבת שלי הייתה אמורה להיות בכיתה של 36 תלמידים ומבחינת החלוקה יצאו 27 תלמידים בכיתה.

נפתלי בנט: נדיר מאוד לראות כיתה של 34 ילדים.

מיקי רוזנטל: מאיפה נולדו עוד כיתות?

נפתלי בנט: יהיו עוד כיתות כי אנחנו נבנה עוד כיתות.

מיקי רוזנטל: הרי עכשיו מדובר רק על כיתה א'.

נפתלי בנט: נכון.

נפתלי בנט: בשנה הבאה כיתה א' ו-ב'.

נפתלי בנט: זה צומח.

נפתלי בנט: אנחנו בונים כיתות.

מיקי רוזנטל: אתה אומר שהשנה זה התחיל.

נפתלי בנט: כן.

מיקי רוזנטל: מאיפה יש לך עוד כיתות?

נפתלי בנט: אתה שואל איך עשינו את הנס הזה.

נפתלי בנט: אני אסביר.

מיקי רוזנטל: אני שואל איך נולדו הכיתות.

נפתלי בנט: שאלת ואני אענה.

נפתלי בנט: בכל בתי הספר אנחנו איתרנו כיתות ספח.

נפתלי בנט: זאת בעצם כיתה עודפת שאו שלמדו שם מוזיקה או חוגים או שסתם הייתה כיתה.

נפתלי בנט: האיזוליר בנד הזה הוא מאוד זמני.

נפתלי בנט: היו לנו קשיים מאוד גדולים למשל בפתח תקווה ובכל מיני מקומות, אבל בסוף עמדנו במאה אחוזים מהמקומות בארץ.

יוסף ג'בארין: בישובים הערביים זה פחות.

נפתלי בנט: לא.

נפתלי בנט: גם בישובים הערבים.

איתן ברושי: אתם רוצים שביום אחד יפתרו את כל הבעיות?

יוסף ג'בארין: רק התחלנו וכבר אתה מגן על השר?

איתן ברושי: אני מגן.

איתן ברושי: הייתי ראש מועצה ואני יודע מה זה.

יוסף ג'בארין: במגזר הערבי חסרות 4,000 כיתות.

יוסף ג'בארין: קודם כל תגיד את העובדות ואחר כך תגן עליו.

משה גפני: רבותיי, יש לנו זמן מוגבל.

יוסף ג'בארין: השר לא צריך הגנה.

יוסף ג'בארין: הוא מודע לכך שחסרות כיתות.

משה גפני: אני מבקש שהשר ידבר ברצף ולא לקרוא קריאות ביניים.

משה גפני: אנחנו צריכים לסיים את הישיבה בזמן מוגדר.

משה גפני: אחרי כן החברים ישאלו, השר ישיב, המנכ"לית ועובדי המשרד.

איתן ברושי: גודל התקציב מחייב ישיבה ארוכה.

משה גפני: אז מחייב.

משה גפני: גודל התקציב מחייב שלהכין אותו צריך שלושה חודשים ולא חודש וחצי או חודש.

משה גפני: מחייב.

משה גפני: מה לעשות?

משה גפני: זאת ממשלה כזאת.

משה גפני: זה המצב.

סתיו שפיר: תקציב אפשר להכין במשך שנה.

סתיו שפיר: לא צריך להכין אותו במשך שלושה חודשים.

משה גפני: אבל שלושה חודשים זה מינימום?

משה גפני: אנחנו לא בשלושה חודשים.

משה גפני: יש לנו חודש-חודש וחצי.

משה גפני: אדוני השר, בבקשה.

נפתלי בנט: תנו לי כמה דקות.

נפתלי בנט: אפשר להתווכח.

משה גפני: אתה לא יכול לדבר אלי בלשון רבים.

משה גפני: מי שנותן, זה רק אני.

משה גפני: אחרים יכולים להפריע אבל אני לא נותן שיפריעו.

נפתלי בנט: יפה.

נפתלי בנט: באמת אחד הפרמטרים היה לא רפורמות שמדברים עליהן אלא מחוללים אותן.

נפתלי בנט: הדבר השני הדרמטי שקרה כבר, בוצע במאה אחוזים, בגני הילדים במדינת ישראל כאשר כל גן ילדים מעל 29 ילדים, הוספנו סייעת שנייה.

נפתלי בנט: זאת דרמה הרבה יותר עמוקה אפילו יותר מכפי שאני הבנתי בתחילה.

נפתלי בנט: ביקרתי עכשיו בבאר שבע ובכל מיני מקומות.

נפתלי בנט: היה מצב שגננת לא מגיעה לילד בקצה.

נפתלי בנט: זאת מהפכה של ממש.

נפתלי בנט: גייסנו בזמן שיא.

נפתלי בנט: אני מודה שגם כאן היה לחץ מאוד גדול לחכות שנה כדי שנכשיר אותן כמו שצריך, אבל האמת היא – אני צריך להודות – לא הספקנו להעביר הכשרה לכל הסייעות.

נפתלי בנט: הן תעבורנה הכשרה, ועוברות כרגע הכשרה, אבל היה לי חשוב לא לדחות את זה בשנה.

נפתלי בנט: צריך לדעת שיש שם גננת שמפקחת.

נפתלי בנט: כאן גם הזמן לומר תודה ענקית ליאיר פינס ולנועה היימן שיושבת כאן שהיו שותפים לגמרי.

נפתלי בנט: בדרך כלל אומרים שהאוצר בצד השני, אבל אני לא מרגיש את זה כך.

נפתלי בנט: האוצר היה שותף לגמרי בתהליכים.

נפתלי בנט: ארבעת היעדים.

משה גפני: מי נמצא כאן מהאוצר?

נפתלי בנט: נועה היימן והיא תותחית, אני יכול להעיד עליה.

נפתלי בנט: לא תמיד רואים הכול עין בעין, אבל היא יודעת להזיז דברים.

נפתלי בנט: תראו, ארבעת היעדים פלוס אחד.

נפתלי בנט: היעד הראשון הוא היפוך הפירמידה בדגש על החינוך בגיל הרך.

נפתלי בנט: כולנו יודעים שהילד מעצב את האישיות שלו בגיל הרך וכולם דיברו על זה שצריך להשקיע יותר בגיל הרך על חשבון גיל תיכון וכולי אבל זה לא נעשה.

נפתלי בנט: עכשיו זה נעשה גם עם הסייעת השנייה, גם עם הקטנת הכיתות בכיתה א' וכאן צריך לומר שהיה דוח של אורלה שמחון עם הרבה אפשרויות.

נפתלי בנט: אנחנו עשינו מה שאפשרי.

נפתלי בנט: אמרנו שנלך על האפשרי ולא על הדמיוני ולכן ביצענו.

נפתלי בנט: לא סיימנו בדבר הזה אלא היעד הבא בהקשר של הגיל הרך הוא להכניס יותר תכנים, וזה כבר יהיה לקראת שנת הלימודים הבאה.

נפתלי בנט: צריך לומר עוד שני דברים.

נפתלי בנט: לא רק הוספנו סייעת שנייה אלא עוד שני דברים משמעותיים.

נפתלי בנט: הוספנו תקציב עצמאי לכל גננת שהיא תחליט מה היא עושה עם הכסף הזה, אם היא רוצה פינת מנוחה או צעצוע או חוג מוזיקה.

נפתלי בנט: הדבר השני הוא שיצרנו מצב שלכל גננת במדינת ישראל תהיה מנטורית.

נפתלי בנט: אנחנו מאגדים כל 15 גננות ובוחרים אחת מהן – הוותיקה, המנוסה יותר – כגננת מובילה מתוקצבת.

נפתלי בנט: למה?

נפתלי בנט: כי גננות, אין להן חדר מורים, הן לבד, זה נורא נורא קשה.

נפתלי בנט: אתה לבד, אין לך עם מי לחלוק עם מצוקות, גם טכניקות וכולי.

נפתלי בנט: היעד הבא הוא ערכים.

נפתלי בנט: כשאני מדבר על ערכים, אני מדבר על שני דברים עיקריים.

נפתלי בנט: האחד הוא חיזוק הזהות האינדיבידואלית, אם זאת זהות מוסלמית או דרוזית או דתית או ציונית או כל אחד לפי אזורו.

סתיו שפיר: מה זאת אומרת?

נפתלי בנט: בדיוק מה שאמרתי.

נפתלי בנט: אני רוצה שהדרוזי יכיר היטב את מורשתו, אני רוצה שהילד היהודי היטב את מורשתו.

סתיו שפיר: איזה מורשת?

סתיו שפיר: אני רוצה להבין מה זה חיזוק זהות יהודית.

נפתלי בנט: חיזוק זהות יהודי זה לדעת מי היה אברהם אבינו, מי היה משה רבנו, מי הייתה חנה סנש.

סתיו שפיר: מה לגבי זהות ישראלית?

נפתלי בנט: אם תחכי בסבלנות, אני אענה על הכול.

סתיו שפיר: אני לגמרי סבלנית.

משה גפני: סתיו, לא, אני לא מסכים.

סתיו שפיר: לא התערבתי קודם.

סתיו שפיר: יושב סמוטריץ' שנלחם בוועדה הזאת נגד הטבות מס.

משה גפני: סתיו, אני רוצה לתת לך יותר מאשר לאחרים, אבל אסור לי.

יוסף ג'בארין: עניין היהדות מופיע בתקציב.

יוסף ג'בארין: יש מיליארד שקלים.

יוסף ג'בארין: אבל עניינים אחרים לא מופיעים.

משה גפני: תכף תהיה לך זכות דיבור.

יוסף ג'בארין: אני רק מפנה את תשומת הלב לכך.

נפתלי בנט: אני אגיד לך שאנחנו בהשקעות חסרות תקדים במגזר הערבי.

נפתלי בנט: גם כשר כלכלה, ואתה יודע היטב ששנים לא היה שר כלכלה שהשקיע ככה במגזר הערבי.

נפתלי בנט: אפשר להתלהם, אבל לראשונה אנחנו מכניסים במגזר הערבי כבר מהשנה לימודי עברית כבר מגן חובה, דבר שלא היה עד עכשיו, כי ראיתי כשר כלכלה איזה חסם גדול אנחנו יצרנו לערביי ישראל בכלכלה.

יוסף ג'בארין: אני פשוט רק הצבעתי על סעיף תקציב תמיכות - - -

משה גפני: אדוני השר, אתה לא משיב לאף אחד.

משה גפני: אתה ממשיך את ההרצאה שלך.

נפתלי בנט: בסדר.

סתיו שפיר: אם אפשר אדוני, מספרים כשאתה מדבר על השקעות חסרות תקדים.

משה גפני: לא.

משה גפני: אני לא מסכים.

משה גפני: לא משיבים לחברי הכנסת.

סתיו שפיר: אני חושבת שראוי שיענו.

משה גפני: בסדר, כולנו כאן.

משה גפני: הדבר הזה לא יגיע לשום מקום.

משה גפני: אם רוצים למצת את הדיון, צריך לתת לשר לדבר.

משה גפני: אחר כך תשאלו שאלות והוא ישיב.

נפתלי בנט: העיקרון שלנו הוא לבצע.

נפתלי בנט: בהקשר של ערכים.

נפתלי בנט: יש כאן פירוט של הדברים.

נפתלי בנט: זה כולל גם את התכנית לחיזוק הסובלנות והדמוקרטיה, גם אהבת הארץ, גם אנחנו מכפילים את מספר המשתתפים במסע ישראלי, גם בחינוך מיוחד אנחנו בהגדלה משמעותית של התקציב לחינוך מיוחד בסדר גודל של מאתיים מיליון שקלים.

נפתלי בנט: עשינו דבר היסטורי כאשר אנחנו משקיעים על פני מספר שנים מיליארד שקלים, כמעט מיליארד שקלים, להנגשה, שאלה יכולות להיות כיתות אקוסטיות, אלה יכולים להיות מעלונים, כדי שכל ילד במדינת ישראל יקבל את המענה.

נפתלי בנט: בעיני אלה ערכים.

נפתלי בנט: כל מה שאמרתי כבר תוקצב.

נפתלי בנט: אני לא מדבר על דברים עתידיים אלא על דברים בפועל.

נפתלי בנט: הנושא השלישי הוא צמצום פערים.

נפתלי בנט: צריך לומר כאן בכנות שאם תיקחו תאומים זהים מבחינה גנטית, שימו אחד בנתיבות או בחורה ואת הילד השני בצפון תל אביב או ברעננה, עובדתית הילד מהבית היותר עשיר, סיכוייו בחיים גבוהים יותר, טובים יותר ונקודת הפתיחה שלו בגיל 18 היא טובה לאין ערוך.

נפתלי בנט: זה לא ראוי, זה לא צודק וזה לא צריך להיות במדינת ישראל.

נפתלי בנט: לכן אנחנו מתקדמים ככל שאנחנו יכולים בתקצוב דיפרנציאלי שזה אומר להשקיע יותר במקומות החלשים.

נפתלי בנט: שתי הפעולות הראשונות עשיתי, גם סייעת שנייה, גם מתווה להקטנת כיתות, יצאנו ועשינו את זה בצורה דיפרנציאלית.

נפתלי בנט: מבחינת אחוז ההשתתפות של הרשות, רשות חלשה יותר השתתפה פחות או בכלל לא השתתפה ורשות חזקה יותר השתתפה ביותר.

נפתלי בנט: צריך לומר בהגינות שבמקור המתווה היה עוד יותר דיפרנציאלי ובסופו של דבר שר האוצר מול השלטון המקומי הביא כסף נוסף וזה הקטין, אם תרצו, את הפער בעניין הזה.

נפתלי בנט: מי שמביא כסף נוסף למשרד החינוך, אני אף פעם לא אומר לא, אבל שנדע את הדבר הזה.

נפתלי בנט: גם בעניין הזה חיזוק שפה עברית.

נפתלי בנט: חיזוק מאוד משמעותי של החינוך הלא פורמלי במגזר הערבי בהיקף של 188 מיליון שקלים.

נפתלי בנט: אני מאוד מאמין בכלל, מאוד מאוד מאמין, בחינוך בלתי פורמלי.

נפתלי בנט: אני חושב שההחזר על השקל כרגע הוא יותר גבוה בחינוך הלא פורמלי.

נפתלי בנט: אני מדבר על ארגוני נוער, אני מדבר על תנועות נוער, אני מדבר על מכינות, אני מדבר על שנות שירות.

רחל עזריה: מתנ"סים?

נפתלי בנט: מתנ"סים בוודאי.

נפתלי בנט: אנחנו עכשיו לקראת מהלך של סגירה מולם.

נפתלי בנט: אנחנו גם השקנו את התכנית התלמידים לתלמידים יוצאי אתיופיה שעיקר העניין הוא ביטול ההפרדות.

נפתלי בנט: כלומר, הם לא יהיו בתכניות ייעודיות משלהם.

נפתלי בנט: מצד שני נשקיע הרבה יותר בבתי ספר בהם הם נמצאים.

נפתלי בנט: החלוקה בעניין הזה - בדרך כלל בממוצע הממלכתי-דתי נושא בנטל בהיקף של כמה מאות אחוזים פר קפיטה לעומת החינוך הממלכתי ולכן אנחנו בהחלט עוזרים שם אבל זה לא רק זה אלא אנחנו גם רוצים לראות יותר מורים והגדרנו הכפלה של מספר המורים מהעדה.

נפתלי בנט: חיזוק משמעותי של שעות הלימוד ונושא החינוך הלא פורמלי.

נפתלי בנט: אני רוצה להגיע עם תנועות כמו אחרי, אחת התנועות המוצלחות ביותר במדינת ישראל, כמעט כלל ילד.

נפתלי בנט: אנחנו ממשיכים את הסבסוד של מסגרות הקיץ.

נפתלי בנט: זה נכון שלא הגדלנו מהטעם הפשוט שכשאתה יושב על תקציב, אתה צריך לקבל החלטות קשות.

נפתלי בנט: באיזון בין האם לתת קייטנות לכיתות ג' ו-ד' או ללכת על הסיפור של הקטנת כיתות והוספת סייעת שנייה, אני קיבלתי החלטה שיותר קריטי ויותר חיוני בשנת התקציב הנוכחית לעשות את זה.

נפתלי בנט: אנחנו נבחן את זה ברגע שנדע מה היקף התקציב הבא.

נפתלי בנט: הנושא הבא, מצוינות.

נפתלי בנט: אני אומר כאן כי לא תמיד זה פופולרי, אבל בדגש על מתמטיקה, פיזיקה וכימיה.

נפתלי בנט: צריך גם כאן להסתכל על העובדות.

נפתלי בנט: בעשור האחרון ההישגים ומספר מסיימי חמש יחידות מתמטיקה צנח.

נפתלי בנט: המספר צנח מ-13 אלף ל-8,500, בעוד האוכלוסייה של מדינת ישראל – דוקטור טיבי שואל שאלה חשובה, למה, ואני אגע בזה כי זאת השאלה הנכונה אבל קודם אתן את הנתונים – גדלה.

נפתלי בנט: בעיקרון אם היינו בפיילוט, היינו אמורים להיות סביב ה-16-17 אלף.

נפתלי בנט: אנחנו חייבים את זה.

נפתלי בנט: למה זה קרה?

נפתלי בנט: שורה של סיבות ואחרי שמבינים את הסיבות, בנינו את התכנית לפתרון.

נפתלי בנט: אני אומר מהקצה.

נפתלי בנט: הגדרנו כאן יעד כמותי - שאני אעמוד ואתן דין וחשבון בפניכם ובפני הציבור – להכפיל בתוך הקדנציה הזאת של ארבע שנים את המספר ל-18 אלף אבל בצורה ליניארית.

נפתלי בנט: כלומר, לא בקצה אלא נצטרך לראות התקדמות.

נפתלי בנט: למה צנחנו.

נפתלי בנט: כמה סיבות.

נפתלי בנט: האחת, הכניסו את המדד המרכזי למשרד החינוך, את מדד הזכאות לבגרות.

נפתלי בנט: טוב שעשו את זה.

נפתלי בנט: אני אתחיל בזה ואומר שגדעון עשה את זה וטוב שהוא עשה את זה כי מוטב מדד כזה מהיעדר מדד.

נפתלי בנט: אבל – וכאן אבל גדול – המדד הזה יצר כמה עיוותים קשים.

נפתלי בנט: האחד, מה זה מדד הזכאות?

נפתלי בנט: זה אומר כמה קיבלו תעודת בגרות חלקי כמה סיימו כיתה י"ב.

נפתלי בנט: זה מספר.

נפתלי בנט: בישוב כזה 73 אחוזים, בבית ספר כזה 49 אחוזים, ויש כאן בעצם שלוש בעיות גדולות במדד הזה ואנחנו נתקן.

נפתלי בנט: בעיה את שזה לא לוקח בחשבון את איכות התעודה.

נפתלי בנט: בעצם זה עודד את כל המערכת להנמיך.

נפתלי בנט: יש ספק או אין ספק.

נפתלי בנט: יוסי לא יודע אם הוא יעבור או לא, תעשה שלוש יחידות ולא ארבע.

נפתלי בנט: באמת ראינו צניחה וכל המערכת התכווננה להוריד את איכות התעודה כדי להעלות את הזכאות.

נפתלי בנט: בעיה שנייה וחמורה עוד יותר זה.

נפתלי בנט: זה עודד הנשרה כי מה אומרים לי.

נפתלי בנט: אני יכול להביא עכשיו מאה אם אני אנשיר את כל החלשים בכיתה ט', י', י"א ובסוף אני אקבל רק את הטובים ואני אקבל מאה אחוזים זכאות.

נפתלי בנט: בעצם אנחנו במדד לא מדויק עודדנו הנשרה.

נפתלי בנט: הדבר השלישי היה שזה הוציא לגמרי את האספקט הערכי, זאת אומרת, היכן הנושא של הליכה לתנועות נוער, אקלים בית הספר, אחוזי גיוס לצבא בבתי ספר יהודים, איפה כל המרכיבים האלה.

נפתלי בנט: לכן אנחנו יוצאים עם מדד חדש ואני כאן מודיע על כך.

נפתלי בנט: אנחנו יוצאים עם מדד חדש.

נפתלי בנט: תמיד ב"ידיעות אחרונות", בעיתונים רואים את זה.

נפתלי בנט: הזכאות היא מדד שפוגע במדינת ישראל כרגע.

משה גפני: מה עם "ידיעות אחרונות"?

נפתלי בנט: אתם יודעים שכל מערכת החינוך תמיד כוססת ציפורניים לקראת הטבלה הזאת.

נפתלי בנט: הטבלה הזאת מסתירה מאחוריה את שלושת הבעיות: ערכים, איכות התעודה והנשרה.

נפתלי בנט: אנחנו נצא במדד אחד משולב שייקח בחשבון ארבעה דברים: איכות התעודה, זכאות, הנשרה וערכים.

יוסי יונה: זה ייצור את האידיאל הנכסף של לימודי מדע ואז אתה עדיין תראה את התופעה שאתה באמת נוגע בה באופן אמיתי.

יוסי יונה: כל הבעיות שאתה העלית לגבי הזכאות אתה תשכפל אם אתה יוצר איזשהו אידיאל.

נפתלי בנט: את בניית המדד הזה אנחנו מנהלים בצורה מאוד שקופה.

נפתלי בנט: המדד כולו יהיה שקוף לגמרי.

באסל גטאס: מה המשקל הסגולי של כל אחד.

נפתלי בנט: אלה השאלות.

יוסי יונה: שלא ניצור מולך חדש.

נפתלי בנט: אתה צודק.

נפתלי בנט: אני כן בעד מדידה אבל השאלה של מה.

נפתלי בנט: אני בהחלט חושב שאם מביאים לידי ביטוי למשל את המיקום בפריפריה ואתה משקלל את זה בתוך המדד, זה ראוי.

נפתלי בנט: אנחנו נפרסם הכול והכול יהיה שקוף וגלוי.

נפתלי בנט: הדבר האחרון הוא הפדגוגיה.

נפתלי בנט: אני ממשיך את מה שהרב שי פירון עשה בהטמעת הלמידה המשמעותית.

נפתלי בנט: אני מאמין בזה.

נפתלי בנט: אנחנו מכניסים, וכבר הכנסנו, אלף מורים שהם היום תלמידים להוראה.

נפתלי בנט: כמו שכולנו יודעים, מערכת חינוך לעולם לא תהיה חזקה מאיכות מוריה.

נפתלי בנט: זה נושא מאוד קשה, מאוד מורכב, גם בגלל הארגונים, גם בגלל הגודל – ואנחנו מדברים על 170 אלף עובדי הוראה – אבל הולכים על מהלכים לטיוב ולבניית המורים במהלך הקריירה.

נפתלי בנט: אני אומר מילה אחרונה.

נפתלי בנט: בנושא הזה אני מזמין כמה שיותר עזרה, כמה שיותר תובנות, כל חבר כנסת שפנה אלי בצורה אמיתית – ולא בשביל הכותרת אלא באמת עם בעיות אמיתיות – אני מאמין שכולנו ביחד צריכים להירתם לדבר הזה ואני באמת באמת פתוח.

נפתלי בנט: חברי הכנסת הערבים ראו את זה סביב משבר בתי הספר הנוצרים, אז עבדנו בשיתוף פעולה ופתרנו את הבעיה בינתיים ואנחנו צריכים להתקדם בעניין הזה.

נפתלי בנט: אין לנו מונופול על החכמה.

נפתלי בנט: אני מאמין שהמערכת היא לא רק ברמת העקרונות אלא בסוף התלמיד הבודד והילדה שהשבוע פתרנו לה את ההסעה כי הייתה לה הסעה של שלוש שעות והיא תלמידת חינוך מיוחד וזה לא היה הגיוני.

נפתלי בנט: אם כן, גם לגדול וגם לקטן.

נפתלי בנט: משפט אחרון.

נפתלי בנט: מנענו בתקציב קיצוץ בשעות הוראה.

נפתלי בנט: היה לחץ מאוד גדול להוריד שעת הוראה אבל לא נתנו לזה לקרות.

נפתלי בנט: התקציב השנה הוא הגדול בתולדות מדינת ישראל והוא הגיע כמעט ל-51 מיליארד שקלים ואנחנו מתייחסים לכל שקל בחרדת קודש ולכל ילד בחרדת קודש.

נפתלי בנט: תודה רבה.

באסל גטאס: אדוני השר, התקדמתם בעניין מינוי ועדה לעניין החינוך הנוצרי?

משה גפני: רגע.

משה גפני: אדוני השר, סיימת?

נפתלי בנט: סיימתי.

משה גפני: תודה רבה אדוני השר.

משה גפני: המנכ"לית, אם אפשר בקצרה.

משה גפני: לאחר מכן תצטרכו להשיב על השאלות.

<מיכל כהן: דקה ומשה ידבר אחרי.

<מיכל כהן: כפי שהשר סיפר, אנחנו עסוקים בביצוע התכניות הגדולות.

<מיכל כהן: במשך החודשים הללו הצלחנו בנושא הסייעת השנייה לגייס כ-4,600 סייעות וכל גננת קיבלה תקציב אישי לכל גן, כפי שדווח.

<מיכל כהן: העלות הכוללת של הסייעת השנייה היא כ-500 מיליון שקלים.

<מיכל כהן: הקטנת הכיתות עד כה, מחולקות בתהליך של שש שנים, תהליך צומח מכיתה א' עד כיתה ו' – 450 מיליון שקלים, לא כולל בינוי.

<מיכל כהן: תקציב הבינוי יהיה ב-2016 בחשיבה יחד עם האוצר.

באסל גטאס: כל שנה או על פני שש שנים?

<מיכל כהן: על פני שש שנים.

<מיכל כהן: השנה 167 מיליון שקלים, בשנה הבאה 167 מיליון שקלים ואחר כך תוספת של חמישים מיליון מדי שנה.

<מיכל כהן: הסיבה לכך שזה הולך ופוחת היא כי בהחלטת הממשלה הקודמת הקטנו ל-32 ו-40 ברמה של מצב סוציו אקונומי ועכשיו העברנו את כולם ל-32-34 ולכן בכיתות א'-ב' שם יש תוספת שעות לפיצול, שם לא הייתה החלטת הממשלה להקטנה ולכן התקציב שאנחנו צריכים להוסיף עבור ההתאמות ל-32-34, הוא קטן והוא בסך 167 מיליון שקלים.

<מיכל כהן: אני מזכירה, לא כולל בינוי.

<מיכל כהן: בתקציב החומש הקרוב, תקציב הבינוי, אנחנו ניתן מענה גם לנושא הזה.

<מיכל כהן: נכון להיום אנחנו מדברים על ביצוע כפי שהשר אמר.

מיקי רוזנטל: התקציב הזה של הקטנת הכיתות, זה השכר למורים הנוספים?

<מיכל כהן: בוודאי.

מיקי רוזנטל: לא כל שאלה היא קנטרנית.

<מיכל כהן: לא, אנחנו עונים עניינית.

<מיכל כהן: אני צריכה לומר שכפי שהשר דיווח, היו לנו מספר בעיות אם כי היום אנחנו יכולים לדווח על מאה אחוזי ביצוע.

<מיכל כהן: זאת אומרת, אנחנו תכננו 321 כיתות ואנחנו היום עם למעלה מ-350 כיתות, פתחנו בכיתות א' והביצוע הוא באמת מלא.

<מיכל כהן: כפי שהשר דיווח לגבי הרחבת החינוך הבלתי פורמלי, השר הוסיף חמישים מיליון שקלים לחינוך הבלתי פורמלי לרבות תנועות נוער, שין-שינים, ארגוני נוער, מסעות ועוד אנחנו בתהליך של דגש על ילדים עם צרכים מיוחדים בתנועות הנוער וילדים עם צרכים מיוחדים גם במכינות ומתן מענה לאוכלוסיות שפחות ניגשות למכינות.

נפתלי בנט: בעצם הכפלנו את תקציב ארגוני הנוער.

נפתלי בנט: הגדלנו את תקציב תנועות הנוער וגם באנו אליהן בדרישות כי אנחנו רוצים לראות יותר ילדים.

נפתלי בנט: יאללה, צאו ותביאו יותר ילדים.

נפתלי בנט: גם בנושא הילדים עם צרכים מיוחדים, אנחנו רוצים לראות הרבה יותר ילדים עם צרכים מיוחדים בארגוני הנוער ותנועות הנוער.

סתיו שפיר: איזה סדר גודל של תקציב ואיך הוא מתחלק?

<מיכל כהן: חמישים מיליון השקלים?

סתיו שפיר: כן.

<מיכל כהן: עשרה מיליון שקלים תוספת לתנועות הנוער - - -

סתיו שפיר: איך זה מתחלק?

נפתלי בנט: לפי הקריטריונים הרגילים.

<מיכל כהן: לפי קריטריונים של תמיכה.

<מיכל כהן: הם מגישים, לפי מספרי תלמידים ויש קריטריונים איך אם זכאים לקבלת תמיכה.

נפתלי בנט: החלוקה היא כפי שהייתה תמיד.

נפתלי בנט: אנחנו רק הגדלנו את האחוז.

סתיו שפיר: המפקד של תנועות הנוער הוא לא מפקד מדויק.

סתיו שפיר: יש תנועות שפוקדות לפי מספר תלמידים שלומדים בבית ספר מסוים והם נחשבים לחניכי התנועה על אף שהם לא חניכי תנועה ויש תנועות נוער שעושות מפקד מסודר.

<מיכל כהן: אנחנו עשינו השנה מפקד מסודר על ידי הרשות הארצית למדידה והערכה שלקחה בחשבון את כל הפרמטרים, כולל את העיוותים שהיו בעבר.

<מיכל כהן: יתרה מזאת, אני רוצה לומר שהשר הנחה השנה לא לתת את העשרה מיליון שקלים פלט אלא תנועות נוער שיקבלו יותר ילדים עם צרכים מיוחדים, זה יהיה פרמטר שיקפיץ להם את התוספת הזאת.

<מיכל כהן: זאת אומרת, זה לא יהיה רק לפי מספרי ילדים אלא כאן יהיה דגש.

נפתלי בנט: בעצם לתמרץ אותם להביא ספציפית ילדים מהחינוך המיוחד.

נפתלי בנט: זה דבר מקסים.

נפתלי בנט: הייתי בביקור בצופים בקיץ ואתה רואה ילדים עם צרכים מיוחדים.

נפתלי בנט: מרגש.

<רויטל לן כהן: אבל זה לא שילוב.

<רויטל לן כהן: זה תמיד.

משה גפני: לא, אני לא מסכים.

משה גפני: ממש לא.

משה גפני: עכשיו יהיה דיון מי זה מנהל תנועת הצופים שהשר היה אצלו.

משה גפני: לא, אני לא מסכים.

משה גפני: עם כל הכבוד, יש לנו מעט זמן.

משה גפני: זה משרד עצום ולכולם יש מה לומר.

משה גפני: אני חוסך מעצמי ואני לא הולך לדבר למרות שיש לי המון על המשרד הזה.

משה גפני: אני לא הולך לדבר בגלל חוסר זמן.

נפתלי בנט: גם שנת שירות עלתה בעשרה מיליון שקלים.

סתיו שפיר: הוספתם לשם?

נפתלי בנט: כן.

<מיכל כהן: ארגוני נוער ומסעות ישראלים גם כן גדלו.

משה גפני: זה עלה בחמישים או בשישים?

<מיכל כהן: בחמישים.

<מיכל כהן: כולל שנת שירות.

משה גפני: שנת שירות נמצאת בחמישים?

<מיכל כהן: כן.

חנין זועבי: איפה 180 מיליון של החינוך הלא פורמלי?

<מיכל כהן: רגע, חבר'ה, תנו לי, אני אגיע גם לזה.

משה גפני: אני לא מסכים.

משה גפני: אני מבקש לא להשיב.

<מיכל כהן: הרחבת ההנגשה, כפי שהשר דיווח, 135 מיליון שקלים מדי שנה כפול שבע שנים.

<מיכל כהן: 85 מיליון שקלים נועדו לפיתוח ולהתאמות מבנים וחמישים מיליון להנגשות שונות, טאבלטים, עזרים לתלמידים עם צרכים מיוחדים וטיולים מונגשים וכן הלאה וכן הלאה.

<מיכל כהן: אנחנו כבר בביצוע של זה ובאמת מהבחינה הזאת עשינו עבודה משותפת עם אחיה קמארה ועם הצוות שלו והצלחנו להגיע יחד עם האוצר להסכמות.

<מיכל כהן: כפי שהשר אמר, יש תוספת של 75 מיליון שקלים למתמטיקה ומדעים כאשר היעד, כפי שנאמר, הוא הכפלת מספר התלמידים.

<מיכל כהן: לצורך זה הוספנו תוספת של שעות הוראה, תמרוצים, הכשרת מורים, פתחנו הכשרות מורים והסבות של הרחבת הסמכה, פתחנו מגמות לימוד חדשות.

<מיכל כהן: השר אולי רוצה להתייחס לזה שבעצם היעד היה פתיחת מגמה?

נפתלי בנט: לא.

נפתלי בנט: תמשיכי.

<מיכל כהן: פתיחת מגמה בכל בית ספר שלא הייתה בו מגמה של חמש יחידות.

<מיכל כהן: הוא אמר, חפשו מתחת לפנס ואני מחפשת את אלה שבעצם לא נתנו הזדמנות.

נפתלי בנט: היה מצב בלתי נתפס.

נפתלי בנט: ילדה בנתיבות שרוצה ללמוד חמש יחידות מתמטיקה, אין לה מגמה בבית הספר.

נפתלי בנט: מאה אחוזים מהילדים שרוצים ללמוד חמש יחידות מתמטיקה השנה, ילמדו.

נפתלי בנט: לומדים.

נפתלי בנט: או שפתחנו מגמה פיזית ובמקומות שלא היה אפשר לפתוח בלוח הזמנים הזה או לא היו מספיק ילדים, אנחנו עושים את זה למידה מרחוק כאשר יש סטודנט אמיתי שמלמד פעמיים-שלוש בשבוע דרך האינטרנט, בסקייפ, וזה מצליח בצורה יוצאת מן הכלל.

באסל גטאס: צריך מינימום כדי לפתוח מגמה כזאת?

<מיכל כהן: כן.

נפתלי בנט: אנחנו צריכים חמישה ילדים כדי לפתוח מגמה אבל אם אין, עושים את זה מרחוק.

<מיכל כהן: אתה אומר חמישה ילדים כאילו זה היה מובן מאליו אבל זה חדש.

<מיכל כהן: עד היום היו צריכים להיות מעל 12 ילדים.

<מיכל כהן: בעצם הורדנו את הרף מ-12 לחמישה כדי לאפשר ליותר בתי ספר כי בתי ספר אמרו שיש להם חמישה-שישה ילדים והם לא יכולים לפתוח מגמה.

<מיכל כהן: היום הם יכולים לפתוח מגמה.

באסל גטאס: זה רק למתמטיקה?

באסל גטאס: מה עם פיזיקה וכימיה לדוגמה?

נפתלי בנט: אני אגע בזה.

נפתלי בנט: השאלה שאתה שואל היא שאלה מאוד מאוד נכונה.

נפתלי בנט: הלוגיקה שלנו הייתה לפרוץ בגזרה צרה.

נפתלי בנט: זאת אומרת, קודם כל דרך מתמטיקה וזה מקרין.

נפתלי בנט: הקצינו סכומים גם לפיזיקה וכימיה אבל לא באותם היקפים כי אנחנו יודעים אמפירית שילד שפרץ את תקרת הזכוכית של מתמטיקה, בדרך כלל כפועל יוצא הוא כבר עובר גם לכימיה ופיזיקה.

נפתלי בנט: התשובה הקצרה היא ששמונים אחוזים מהאנרגיה שלנו בהקשר הזה היא על מתמטיקה ואנחנו נגיע גם לזה אבל אתה לא יכול להתפזר על הכול.

<מיכל כהן: חינוך טכנולוגי.

<מיכל כהן: הקצינו שבעים מיליון שקלים כשבע

<מיכל כהן: צם אנחנו פותחים שלושה בתי ספר שהם בתי ספר במודולה אחרת, זאת אומרת, בתי ספר שהם לא דווקא בפריפריה וזאת כדי לא לתייג את בתי הספר המקצועיים לכאורה כאילו הם שייכים לפריפריה.

<מיכל כהן: לקראת שנת תשע"ז נפתח בחיפה, פתח תקווה וגדרה.

<מיכל כהן: אלה שלושת המקומות.

<מיכל כהן: בכל אחד מהם נושא אחר אבל השוני יהיה לא עוד בתי ספר של מי שלא הצליח בבגרות הולך למקצועי.

<מיכל כהן: ממש לא.

<מיכל כהן: בתוך בתי הספר יהיו כל המגמות, מהגבוהות ועד הנמוכות.

נפתלי בנט: חבר'ה, זאת דרמה.

נפתלי בנט: צריך להבין את זה.

נפתלי בנט: היה בזמנו ויכוח בממשלה כאשר נאמר למישהו שהבן שלו יהיה פחח וכל הדברים האלה.

יוסי יונה: עדיין הוא מתקיים.

נפתלי בנט: הוויכוח הזה מתקיים.

נפתלי בנט: אנחנו עושים כאן ניסיון.

נפתלי בנט: אנחנו לא יודעים להבטיח שהוא יצליח.

נפתלי בנט: הרעיון הוא לשנות את המיתוג, לשנות את היחס לחינוך מקצועי.

נפתלי בנט: אני אמרתי למיכל לבנות בית ספר שאני ארצה לשלוח אליו את הילד שלי כשהוא יגיע לגיל הזה.

משה גפני: בצד של מי אתם בוויכוח עם סילבן שלום?

נפתלי בנט: אנחנו בצד שמאמין שאם נשקיע ונבנה גם מבנים שהם חזותית נראים טוב, גם נביא מורים טובים, גם נשים אותם דווקא לא בפריפריה בשלב הראשון אלא לכוון ליותר אליטיסטי, אנחנו נוכל לפצח ולשבור את הדימוי המאוד מאוד רע הזה.

<מיכל כהן: הדבר האחרון שהועלה כאן, תכנית האתגרים לחברה הערבית.

<מיכל כהן: 188 מיליון שקלים כאשר השנה יישום של מאה מיליון שקלים מתוכם חמישים מיליון לחינוך הפורמלי, תוספת מעטפת לבתי הספר, ו-135 מיליון שקלים לבלתי פורמלי כדי לבנות תשתית שחסרה שם.

<מיכל כהן: תשתית של בעצם יותר מתנ"סים, תנועות נוער ויותר פעילות לילדים אחר הצהרים.

<משה שגיא: תקציב 2016 גדל בשבעה מיליארד שקלים לעומת תקציב 2014, מ-43.6 מיליארד שקלים ל-50.6 מיליארד שקלים.

<משה שגיא: במחירים קבועים התקציב גדל ב-14.3 במעבר מ-2014 ל-2015 ועוד 3.1 במעבר מ-2015 ל-2016.

<משה שגיא: התפלגות התקציב בין שכר מורים ומרכיבי הוצאה אחרים.

<משה שגיא: מדובר על שבעים אחוזים שמיועדים בתקציב עבור שכר מורים על כל מרכיביו משכר גננות עד מורים במכללות תקציב המכללות, כולל יסודי, חטיבת ביניים, חטיבה עליונה.

<משה שגיא: מדובר בהשתתפות בשכר ברשויות המקומיות בהיקף של מעל 14 אחוזים.

<משה שגיא: מרכיב של הוצאות שאינן שכר בהיקף של כ-13 אחוזים ושכר אחר, עובדי משרד ושכר אחר, קרוב לשני אחוזים.

<משה שגיא: השינויים בתקציב במעבר משנת 2014 ל-2015 כוללים תוספות קואליציוניות בהיקף של 985 מיליון שקלים.

<משה שגיא: גידול טבעי במערכת החינוך, 590 מיליון שקלים.

<משה שגיא: הסכם שכר עם הסתדרות המורים ומורי המכללות, 276 מיליון שקלים.

<משה שגיא: חינוך חינם לגילי שלוש-ארבע, המשך יישום התקדמות בנושא גני ילדים, 270 מיליון שקלים.

<משה שגיא: המשך יישום רפורמת עוז לתמורה, 235 מיליון שקלים.

<משה שגיא: רפורמה למידה משמעותית, 215 מיליון שקלים.

<משה שגיא: התכנית להקטנת מספר התלמידים בכיתות א' וההתקדמות של השליש הראשון - - -

משה גפני: החברים יוכלו לקרוא.

<משה שגיא: יש כאן גם את הטבלה.

משה גפני: בסך הכול כל התקציב הוא 48 מיליארד.

<משה שגיא: 48.6 מיליארד שקלים בשנת 2015 ו-50.6 מיליארד שקלים בשנת 2016.

<משה שגיא: תקציב הפיתוח.

<משה שגיא: ב-2016, אנחנו נמצאים בשנה האחרונה ליישום תכנית החומש.

<משה שגיא: התקציב בשנת 2015 עומד על 1.9 מיליארד שקלים ו-1.2 מיליארד שקלים בשנת 2016.

<משה שגיא: התכנית ב-2015 כוללת כל מיני מרכיבים מעבר לתכנית החומש כמו המנה האחרונה של יישום ועדת טרכטנברג בהיקף של 450 מיליון שקלים, תוספת של 325 מיליון שקלים במסגרת הסכמי הגג ועוד תוספת של 300 כיתות גן עבור הדבקת הגידול הטבעי בגני הילדים בגילי שלוש-ארבע.

<משה שגיא: מעבר לזה, המשרד הגדיל את תקציב השיפוצים וחידוש מבנים בהיקף של 150 מיליון שקלים עבור חידוש מבנים בכלל במערכת החינוך ועוד חמישים מיליון שקלים - - -

באסל גטאס: חידוש, זה כולל בנייה חדשה?

<משה שגיא: לא.

<משה שגיא: חידוש מבנים זה שיפוצים.

באסל גטאס: אפילו לא חדר נוסף?

<משה שגיא: תקציב הבינוי, במסגרת תכנית החומש.

<משה שגיא: זה מורכב מ-8,700 כיתות שנכללו במסגרת תכנית החומש.

<משה שגיא: ב-2016 מסתיימת תכנית החומש ואנחנו נצטרך להכין את תכנית החומש הבאה מ-2017 ואילך.

באסל גטאס: זה כולל תקציבי מפעל הפיס?

<משה שגיא: זה לא כולל תקציב מפעל הפיס.

<משה שגיא: יש עוד 300 מיליון שקלים שבא מתקציב מפעל הפיס.

באסל גטאס: למה זה לא כלול כאן?

<משה שגיא: זה הסדר בין משרד האוצר לבין מפעל הפיס לגבי התחשבנות ביניהם.

<משה שגיא: חלק מתקציב הפיתוח הוא באמצעות מפעל הפיס.

באסל גטאס: מדובר בבנייה חדשה.

<משה שגיא: בבנייה חדשה.

<משה שגיא: אך ורק בנייה חדשה.

באסל גטאס: ה-300 מיליון שקלים.

<משה שגיא: כן.

באסל גטאס: זאת כאילו עוד קופה.

יוסי יונה: שאלת הבהרה לגבי פרט אחד בתקציב.

יוסי יונה: מדברים על הגידול.

יוסי יונה: מתי התוסף הוא חד פעמי ומתי הוא נכנס לבסיס התקציב, זאת אומרת לשוטף?

יוסי יונה: בניית כיתות לגיל הרך וכולי, אלה הן הוצאות חד פעמיות, נכון?

<משה שגיא: כל תקציב הפיתוח הוא חד פעמי.

<משה שגיא: הוא לא תקציב שוטף.

יוסי יונה: כן.

יוסי יונה: לכן אני אומר אם אתה יכול להניח שעכשיו אתה מניח גידול גם אם הוא משמעותי ב-2014 ו-2015 ואחר כך שוב גידול שיכול להיות משמעותי בין 2015 ל-2016.

יוסי יונה: כמה מהמרכיב הזה של התוסף הוא בעצם חד פעמי והוא בתשתיות או הסכם שכר?

<משה שגיא: אתה מדבר עכשיו על תקציב רגיל.

<משה שגיא: תקציב רגיל, כל מה שהזכרתי, הוא תקציב לבסיס.

<משה שגיא: הוא לא חד פעמי.

<משה שגיא: בתקציב הרגיל.

<משה שגיא: ה-50.6 מיליארד הוא תקציב הבסיס והוא לא תקציב חד פעמי.

<משה שגיא: הוא לא כולל תקציבים חד פעמיים.

<משה שגיא: תקציב חד פעמי ניתן במהלך השנה ולא בבסיס.

משה גפני: תודה.

משה גפני: השר, ביקשת עוד שלושים שניות.

נפתלי בנט: שלושים שניות.

נפתלי בנט: יש עוד דבר אחד.

נפתלי בנט: דיברתי הרבה על הגיל הרך וצריך כאן לומר שיש לי יעד שהוא לא רק תלוי בי אבל הוא יעד קריטי לעתיד החינוך בישראל וזה להעביר את גילי אפס עד שלוש מהכלכלה לחינוך.

נפתלי בנט: אני שוקד על זה.

נפתלי בנט: אני אשמח שכל אחד מכם יעזור לחולל את השינוי כי אני אומר היום, דווקא מפרספקטיבה, הייתי שנה וחצי שם.

משה גפני: מה אומר אריה דרעי?

נפתלי בנט: צריך לשבת ולהמשיך לדחוף.

נפתלי בנט: אני לא יודע כמה זמן שר הכלכלה יהיה שם או לא יהיה שם.

נפתלי בנט: זה לא במגרש שלי.

משה גפני: השאלה אם יש לך ידיעות בעניין הזה.

נפתלי בנט: אין לי ידיעות אבל אני אבקש כל עזרה בדבר הזה.

נפתלי בנט: זה יהיה הפיצוח מגיל אפס ועד גיל 18.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני מאפשר עכשיו לחברי הכנסת וגם לאורחים.

משה גפני: אנחנו צריכים לסיים את הישיבה ב-12:30.

משה גפני: אני מאוד מבקש מהחברים לתמצת את הדברים כמה שאפשר.

באסל גטאס: השר נשאר אתנו עד 12:30?

משה גפני: כן.

משה גפני: השר נשאר עד 12:30.

משה גפני: לאן יש לו ללכת?

באסל גטאס: עד עכשיו כל השרים יצאו לפני סיום הישיבה.

נפתלי בנט: אני כאן עד 12:00.

משה גפני: עד 12:30.

משה גפני: מיקי רוזנטל.

מיקי רוזנטל: תודה רבה לך אדוני השר והצוות של המשרד.

מיקי רוזנטל: באמת, כל הדברים שמניתם מבורכים.

מיקי רוזנטל: הניסיון לצמצם את מספר התלמידים בכיתה שהתחיל, הסייעת השנייה וכמובן גם העניין של חמש יחידות במתמטיקה אם כי אתה אומר שזאת פריצת דרך או לשים רגל בדלת, אבל אתה יודע שמספר התלמידים שעשו חמש יחידות בספרות לפני עשרים שנים צנח הרבה יותר מאשר חמש יחידות במתמטיקה.

מיקי רוזנטל: יש כאן בעיה אחרת אבל אני לא רוצה להיכנס לעניין הזה.

מיקי רוזנטל: אני מקווה שתקשיב לדברים שלי לא ממקום פוליטי אלא מהמקום של אדם אוהב חינוך וירא לחינוך במדינת ישראל וכמי שאכפת לי מאוד.

מיקי רוזנטל: אני חושש שאתה חוטא בחטא שחטא קודמך שהלך לדברים שאפשר להראות אותם בהישגים תוך שנה ושנתיים וגם אתה ציינת שהתהליכים החינוכיים הם ארוכים והם לא חופפים את הזמנים הפוליטיים.

מיקי רוזנטל: שלושת-ארבעת הבעיות המרכזיות של החינוך במדינת ישראל, גם אתה אפילו לא נתת להם מענה או לפחות לטעמי לא מענה הולם והבעיות הן כדלקמן.

מיקי רוזנטל: קודם כל, בוגרי מערכת החינוך הישראלים בהישגים שלהם נמצאים בתחתית ההישגים העולמיים ועל זה אין חולק.

מיקי רוזנטל: יש מבחנים בינלאומיים.

באסל גטאס: אבל זה בגלל הערבים והחרדים.

מיקי רוזנטל: לא משנה.

מיקי רוזנטל: גם הערבים הם בני אדם.

מיקי רוזנטל: אתה יודע את זה?

באסל גטאס: וואלה.

משה גפני: עם כל הכבוד, אל תיסחף.

נפתלי בנט: הוא אמר שגם הערבים הם בני אדם, אבל מה עם החרדים?

משה גפני: החרדים - לא.

משה גפני: אני יודע.

מיקי רוזנטל: אני למדתי עם גפני באותה ישיבה.

משה גפני: בדיוק.

משה גפני: שתדע, אנחנו שנינו לא למדנו ליבה.

משה גפני: זה לא נכון לגביו ולא נכון לגבי.

נפתלי בנט: כולנו משלמים את המחיר.

מיקי רוזנטל: כשאתה מסתכל על התקציב, אתה אומר שאולי הוא נוגע פה ונוגע שם, אבל הוא לא נוגע בבסיס העניין.

מיקי רוזנטל: שיטות הלימוד של מדינת ישראל, אין בהן טיפול.

מיקי רוזנטל: אין בהן שום מענה לא בתקציב הזה.

מיקי רוזנטל: יכול להיות שיש איזו מחשבה פה ומיניתם מינוי אחר, ויש איזו השקעה של כמה מיליוני שקלים שם, אבל אין ניסיון לעשות מהפך כי המהפך הזה, אם הוא יהיה, תוצאותיו יהיו בעוד שנים.

מיקי רוזנטל: אותו דבר גם בשיטות הלמידה ואותו דבר בשאלה מה צריך ללמוד ילד שנכנס היום למערכת החינוך ובעוד עשרים שנים יהיה עסוק במקצועות שכולנו לא יודעים מה הם.

מיקי רוזנטל: המערכת לא באה ואומרת – כמערכת ולא כאמירות – אלא איפה התקציב לשיפור מעמדו של המורה, איפה התקציב לשיפור שיטות הלימוד של המורה, איפה התקציב לטכנולוגיית החינוך, איפה התקציבים לכל הדברים האלה שאני מדבר עליהם ובאמת אין להם תשובה.

מיקי רוזנטל: בעיה נוספת של מערכת החינוך וגם אתה הזכרת אותה היא הפערים העצומים שאתה מנסה בעזרת הדיפרנציאציה לטפל בהם.

מיקי רוזנטל: במאה מיליון שקלים לשנה, זה לא טיפול בדיפרנציאציה.

מיקי רוזנטל: לטיפול אמיתי בדיפרנציאציה היה צריך קודם כל לקבוע סל חינוך, כמו שיש סל בריאות, ולהחליט מה מגיע לתלמיד במדינת ישראל ולא חשוב באיזה זרם הוא לומד, באיזו ישיבה הוא לומד, אם הוא לומד במלכתי-דתי או בכללי, מה מגיע לתלמיד במדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: אם לא תקבעו את הדבר הזה, לעולם לא תתקרבו אפילו לשוויון.

מיקי רוזנטל: יהיו טלאים פה, יהיו טלאים שם, יהיו לחצים פוליטיים ובסוף אתה יודע שזה יתפרק העסק הזה.

מיקי רוזנטל: יש לקבוע סל חינוך מה מגיע לתלמיד ואז באמת לתקצב.

מיקי רוזנטל: מהנתונים שמפרסם משרד החינוך לגבי 2014, יש פערים בלתי נסבלים לטובת זרמים מסוימים.

מיקי רוזנטל: אני לא רוצה להפוך את הוויכוח לפוליטי.

מיקי רוזנטל: לכל אזרח מגיע במדינת ישראל, ואני יודע שאתה חושב את זה, את הדבר הזה שנקרא סיכוי שווה וסיכוי שווה ניתן רק בעזרת חינוך.

מיקי רוזנטל: אם אנחנו לא נעשה את זה, אנחנו עושים עוול לכולנו.

משה גפני: אני מצטרף למה שאתה אומר.

מיקי רוזנטל: אני יודע.

מיקי רוזנטל: אני רוצה עוד שתי הערות קצרות.

משה גפני: אז תדע בדיוק מה הקיפוח שלנו.

מיקי רוזנטל: נכון.

משה גפני: כי אחרת אנחנו לא יודעים איך מרגישים.

מיקי רוזנטל: עד שמשרד החינוך לא יפסיק לתקצב בשעות שבועיות, שזה הבלוף והרמאות הכי גדולות במדינת ישראל, כי אין לך מושג כמה מהשעות האלה מתקיימות, לך כשר חינוך.

מיקי רוזנטל: יש כאלה שאומרים שעשרה אחוזים מהשעות האלה הולכים לאיבוד, יש כאלה שאומרים יותר.

מיקי רוזנטל: ה-OECD כבר העיר המון פעמים על העניין הזה.

מיקי רוזנטל: צריך להתחיל לתקצב באופן נורמלי בתי ספר ותלמידים כי התקציב במדינת ישראל יחסית לתוצר שלנו הוא די גבוה אבל לא רואים את התוצאות של התקציב הזה בפועל.

מיקי רוזנטל: דבר אחרון הוא העניין שאתה צריך לקחת לתשומת לבך כי הוא רק מגדיל את הפערים.

מיקי רוזנטל: התקציב של משרד החינוך הוא גדול, 51 מיליארד ב-2016, אבל התקציב שההורים תורמים מכיסם הוא 15 מיליארד שקלים.

מיקי רוזנטל: זה בערך שליש מהתקציב וזה תקציב נוסף.

מיקי רוזנטל: זה דבר שלא ייאמן ואסור שיקרה במדינה מתוקנת.

מיקי רוזנטל: אם אתה רוצה לייצר סיכוי שווה וההורים מכיסם מוציאים, ומי מוציא מכיסו?

מיקי רוזנטל: מי שיש לו כי מי שאין לו, לא מוציא וכך אנחנו רק מגדילים.

<מיכל כהן: מי שאין לו, לוקח את זה ממקום אחר.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: מיקי, היית ברור לגמרי.

מיקי רוזנטל: כן, אבל לא הספקתי את הכול.

מיקי רוזנטל: פעם אחת באנו לדבר על חינוך.

משה גפני: מה לעשות.

משה גפני: אני אקבע לך פגישה עם השר.

משה גפני: סתם, אני צוחק.

משה גפני: מיקי, תאמין לי, זה דיון הכי מעניין שיכול להיות, אני מסכים, אבל אנחנו בלחץ של זמן.

משה גפני: עורכת הדין רויטל כהן, קואליציית הורים לילדים מיוחדים.

משה גפני: בקצרה.

<רויטל לן כהן: שלום.

<רויטל לן כהן: אני אשתדל לעשות את זה בקצרה.

<רויטל לן כהן: אני רוצה לדבר על הנושא של בסיס התקציב.

<רויטל לן כהן: הבעיה עם החינוך המיוחד היא שבסיס התקציב לא כולל את הדברים שהם באמת הדבר הבסיסי לילדים ואז כל שנה מבקשים טלאי על טלאי תוספות.

<רויטל לן כהן: אני רוצה להגיד בצורה ברורה שאני חושבת שזה לא שאין מספיק כסף.

<רויטל לן כהן: אני חושבת שהאופן שבו מסתכלים על התקציב הזה מושפע איך הסתכלו עליו לפני עשרות שנים.

<רויטל לן כהן: אף אחד כבר המון שנים לא טרח לשבת על התקציב הזה מחדש ולהסתכל אולי אנחנו מחלקים אותו לא נכון, אולי הכספים לא מתחלקים כמו שצריך.

<רויטל לן כהן: כתוצאה מזה, במקום שהדברים הבסיסיים של הילדים יהיו בבסיס התקציב, בבסיס התקציב יש דברים שלא מסוגלים לספק אפילו את המינימום שהילדים צריכים.

<רויטל לן כהן: ב-1 לספטמבר ילדים עם צרכים מיוחדים באופן קבוע, מי שמתחיל את הלימודים, מתחיל אותם לא עם כל מה שהוא צריך והרבה מאוד ילדים עדיין – אנחנו מדברים כרגע על סוף אוקטובר - יושבים בבית.

<רויטל לן כהן: לכן חייבים להסתכל מחדש על בסיס התקציב.

<רויטל לן כהן: הדבר השני שאני רוצה להגיד הוא לגבי האופן בו מתייחסים להנגשה.

<רויטל לן כהן: סייעת היא הנגשה.

<רויטל לן כהן: עד שלא נתייחס לסייעות כהנגשה, הן לא יתוקצבו בצורה של הנגשה וכל פעם נצטרך להתחנן.

<רויטל לן כהן: גם הסייעות האישיות לילדים משולבים, גם הסייעות הרפואיות, זה כיסא גלגלים, אלה משקפיים.

<רויטל לן כהן: הילדים לא יכולים ללכת בלעדיהן וזה חייב לשבת בבסיס התקציב.

משה גפני: תודה, אני מודה לך.

<רויטל לן כהן: עוד שני דברים אדוני, בבקשה.

<רויטל לן כהן: הנושא הפרה-רפואי.

<רויטל לן כהן: אין מספיק פרה-רפואי במשרד החינוך וזאת תוצאה של כך שהמחיר לשעה שמשרד החינוך מציע למטפלים, הוא כל כך נמוך ויוצא שילדים, אפילו בגני תקשורת שצריכים קלינאיות תקשורת, אין קלינאית תקשורת.

<רויטל לן כהן: ילד הולך לחינוך מיוחד, אנחנו מתקצבים את זה פי שלוש אם הוא היה הולך לשילוב יחידני ואין שם את מה שהוא צריך.

משה גפני: מה הדבר הנוסף?

<רויטל לן כהן: האופן בו משרד החינוך מחולק למחוזות, למפקחות וכל אחד מתייחס לעצמו כאילו הוא מדינת הוותיקן.

<רויטל לן כהן: בשורה התחתונה, הכספים נמצאים בתוך גושים במקום ללכת לילדים ולהמשיך להסתכל על זה כמו שאנחנו עושים שנים רבות, לעשות עוד מאותו דבר ועוד מאותו דבר, לא ייקח אותנו לשינוי המיוחל.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת ג'בארין.

יוסף ג'בארין: כבוד השר, אני רוצה דווקא להיות סקטוריאלי לצורך העניין ולדבר על החינוך הערבי.

יוסף ג'בארין: בחינוך הערבי בדרך כלל אנחנו מדברים על שלוש סוגיות מרכזיות.

יוסף ג'בארין: הסוגיה המרכזית הראשונה היא סוגיית התכנים, העובדה שתכני החינוך הערבי אינם משקפים את הזהות הערבית הפלסטינית ולכן אייקונים תרבותיים מרכזיים אינם נכללים בתכנית הלימודים.

יוסף ג'בארין: זה הנושא הראשון, אבל אני לא אכנס לעומק בנושא הזה.

יוסף ג'בארין: הנושא השני עליו מדברים הוא היעדר השפעה של אנשי חינוך ערבים על המערכת.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, בהבדל ממערכת החינוך הממלכתית-הדתית והחרדית, שם כמעט ויש אוטונומיה מסוימת לאותה קהילה, החינוך הערבי נעדר כל רשות ניהול עצמית ולכן זה לא מאפשר לקהילה להשפיע על תכני מערכת החינוך שלה.

יוסף ג'בארין: לכן יש לנו קריאה מאוד ברורה לזרם חינוך ערבי שמנוהל על ידי אנשי חינוך ערבים.

יוסף ג'בארין: לצורך הדיון הזה, אם אנחנו בעניין תקציבים, אני ארצה להתמקד בעניין התקציבי.

יוסף ג'בארין: בעניין התקציבי, אני לא יודע אם כבוד השר ראית את הכתבה אתמול בדה מארקר על פערים.

יוסף ג'בארין: דיברת על צמצום פערים.

יוסף ג'בארין: הכתבה שהייתה אתמול שנסמכת על נתונים של משרד החינוך ושל משרד האוצר, לא של ארגוני זכויות אדם, הכתבה הזאת היא כתב אישום נגד משרד החינוך.

יוסף ג'בארין: היא כתב אישום על פערים משמעותיים בתחום התקציבי.

יוסף ג'בארין: אני אדגים כמה דברים.

יוסף ג'בארין: למשל, כאשר מתייחסים לתקציבים בתיכון, ההשקעה של משרד החינוך, קיים פער שמגיע עד ל-67 אחוזים בין החברה הערבית לבין החינוך היהודי.

יוסף ג'בארין: 67 אחוזים.

יוסף ג'בארין: אלה מספרים מדהימים.

יוסף ג'בארין: לכן אני אומר כתב אישום.

יוסף ג'בארין: הדבר נכון גם לחטיבת הביניים.

יוסף ג'בארין: כל בדיקה שאנחנו עושים ובודקים כמה מקבל תלמיד יהודי בשכבות הכי מבוססות, ותשווה כמה מקבל תלמיד ערבי בשכבה הכי חלשה, אתה תמצא שהתלמיד היהודי יקבל יותר.

יוסף ג'בארין: זאת אומרת, גם אם אתה לוקח את התלמיד החזק ביותר היהודי לעומת תלמיד ערבי חלש ביותר, התלמיד היהודי יקבל יותר.

יוסף ג'בארין: בממוצע, ואלה מספרים רשמיים, תלמיד יהודי מקבל יותר בכ-47 אחוזים.

יוסף ג'בארין: (היו"ר יוסי יונה)

בצלאל סמוטריץ': מהמדינה או מהרשות שלו?

יוסף ג'בארין: לא.

יוסף ג'בארין: אני מדבר על תקציב משרד החינוך.

יוסף ג'בארין: אני מדייק.

יוסף ג'בארין: משרד החינוך.

בצלאל סמוטריץ': זה לא נכון.

בצלאל סמוטריץ': זה ממש לא נכון.

יוסף ג'בארין: אל תגיד לי מספר לא נכון.

יוסף ג'בארין: תגיד למשרד האוצר ולמשרד החינוך שהמספרים שלהם לא נכונים.

יוסף ג'בארין: אני מסתמך על נתונים של משרד החינוך ושל משרד האוצר.

יוסי יונה: אני אצטרך להשתמש בפטיש בפעם הראשונה.

יוסף ג'בארין: אני גם מסתמך על נתונים של בנק ישראל.

יוסף ג'בארין: בממוצע תלמיד ערבי מקבל פחות בכ-47 אחוזים.

יוסף ג'בארין: משרד החינוך מדבר כמה שנים על פערים כאלה ואנחנו לא מזהים באמת תוצאה של השיח הזה.

יוסף ג'בארין: זה לא מקבל ביטוי בפועל.

יוסף ג'בארין: אתן לך דוגמה לנושא שעדיין בוער, הנושא של אזורי עדיפות בחינוך, תכנית שהתחילה כבר ב-1998.

יוסף ג'בארין: מתוך יותר מ-500 ישובים שנבחרו כאזורי עדיפות לאומית א' בחינוך, עם כל ההטבות התקציביות שמתלוות למעמד הזה, כמה ישובים ערבים היו?

יוסף ג'בארין: מתוך כ-500 ישובים, היו ארבעה ישובים ערבים.

יוסף ג'בארין: זה פחות מאחוז אחד.

יוסף ג'בארין: הייתה החלטת בג"ץ ב-2006 שאמרה שהמצב הזה מפלה את החברה הערבית ואנחנו מחכים ומחכים אבל כבר כמה שנים עברו מאז 2006 והחלטת בג"ץ עד היום עדיין לא מיושמת.

יוסף ג'בארין: הנתונים מאוד ברורים גם בכל מה שקשור לתקנים של עובדים סוציאליים, לתקנים של פסיכולוגים, לתקנים של קב"סים.

יוסף ג'בארין: כל קריטריון שכבוד השר יבקש מהמשרד להביא בפניו ולהראות מה היחס בין יהודים לערבים, יראה שאנחנו מדברים על פער משמעותי ביותר.

יוסף ג'בארין: דיברת בצדק על עניין השפה העברית ואני חושב שזה נושא חשוב ואכן צריך לחזק את השפה העברית, אבל אסור שזה יבוא על חשבון התקן הבסיסי של בתי הספר.

יוסף ג'בארין: לכן אני מבקש שתהיה הבטחה שכל מה שקשור לתגבור שפה עברית, כשלעצמו זה דבר מבורך, לא יבוא על חשבון שעות התקן ולכן צריכה להתקבל תוספת כדי שזה יהיה מבורך.

יוסף ג'בארין: בשנת 2007 היה דוח של ועדה ציבורית שהוציאה המלצות לקידום חיים משותפים בין יהודים וערבים.

יוסף ג'בארין: אני חושב שהאווירה של הימים האחרונים, המתח, ההסתה וכדומה, היא רק מוכיחה עד כמה ההמלצות הללו חשובות וצריך ליישם אותן באופן מידי.

יוסף ג'בארין: סוגיית בניית כיתות.

יוסף ג'בארין: לפי הנתונים שיש לנו, דיברתם על צמצום כיתות, מראים שהממוצע של מספר התלמידים הערבים בכיתות מגיע לארבעים תלמידים, 38 עד ארבעים תלמידים.

יוסף ג'בארין: מבלי שתהיה בנייה מסיבית, אי אפשר לטפל בבעיה הזאת.

יוסף ג'בארין: לפי הנתונים שלנו אנחנו מדברים על יותר מ-4,000 כיתות חסרות בישובים הערבים.

יוסף ג'בארין: זה אומר גם שבמקביל צריך להקצות את הכסף כדי לעשות את זה תוך שנתיים-שלוש.

יוסי יונה: תודה.

יוסי יונה: עכשיו תורי לדבר ואני כיושב ראש, מן הסתם אין עלי מגבלת זמן.

יוסי יונה: לא.

יוסי יונה: סתם.

יוסי יונה: אני רוצה לפתוח דווקא בהערה פדגוגית למול דברי השר והצגת הדברים שהייתה כאן לפני כן ולומר שאתם כלואים עדיין בתוך איזשהו קונפליקט לא פשוט והיה מי שהגדיר את זה פעם כהגיונות סופרים בהוראה.

יוסי יונה: מצד אחד אנחנו מדברים כאן על הרצון שלך להטמיע את הלמידה המשמעותית במערכת החינוך ומצד שני גם דיברת בשבחה של מדידה.

יוסי יונה: אמרת שפעם לא מדדו ואנחנו רוצים למדוד.

יוסי יונה: הבעיה היא שדווקא בשנים האחרונות אנחנו לקינו באובססיה הזאת של למידה ודווקא שמחתי על היוזמה הזאת של שר החינוך הקודם להכניס למידה משמעותית כי זה בא לצמצם את זה.

יוסי יונה: אני רק רוצה להראות לכם כאן, הייתה היום ידיעה בדה מארקר: ממשל אובמה – אני יודע שאובמה לא כל כך אהוד בקרב חלק מהאנשים שיושבים כאן אבל לעניין שלנו - הוא טען שמערכת החינוך בארצות הברית הפכה להיות מאוד מאוד אובססיבית בנושא הזה של המדידה ולכן כאשר מודדים יותר מדי, הרבה פעמים זה פוגע ביכולת לעשות למידה משמעותית במערכת החינוך.

יוסי יונה: אני כן מברך על כך שהתחלת בניסיון הזה להביא לצמצום הצפיפות בכיתות.

נפתלי בנט: זה לא ניסיון.

נפתלי בנט: זה בוצע.

יוסי יונה: בוצע, כן.

נפתלי בנט: 67 שנים לא קרה כלום.

יוסי יונה: לא, כבוד השר, בוא לא ניסחף.

נפתלי בנט: אני למדתי בכיתה של ארבעים ילדים ובטח גם אתה.

נפתלי בנט: 67 שנים רק מדברים על זה ובמשך שלושה חודשים ביצענו.

נפתלי בנט: צריך לומר את זה.

יוסי יונה: בינינו יש קצת הבדלי גיל וניסיון.

יוסי יונה: אני הייתי בוועדה של יצחק רבין בזמנו.

נפתלי בנט: לא אמרתי שלא היו ועדות.

נפתלי בנט: היו המון ועדות.

סתיו שפיר: יש לנו פחות מחצי שעה עם השר.

סתיו שפיר: אם אפשר להזדרז כדי שכולנו נגיע לשאול את השאלות.

יוסי יונה: כבוד השר, בתקופה הזאת משרד החינוך הכפיל את תקציבו ואחד מהפרויקטים הלאומיים הגדולים ביותר בתקופתו של רבין היה פתרון של בעיית הצפיפות.

נפתלי בנט: עובדה שעד שהגענו, היו ארבעים ילדים בכיתה.

יוסי יונה: כי חל גידול מאוד מאוד משמעותי במספר הילדים וזה יופי.

נפתלי בנט: בסוף צריך לבחון במבחן התוצאה.

יוסי יונה: כן.

יוסי יונה: על פי ההערכות המתונות של דוח ועדת שמחון, יש מקום ל-5,000 כיתות חדשות וכ-3.6 מיליארד שקלים.

יוסי יונה: כאן הייתי מציע לך כיעד שהוא ארוך טווח לבוא ולהגיד, אתם יודעים מה?

יוסי יונה: חמש, שש, שבע שנים, אנחנו בתכנית ארוכת טווח שפותרת את בעיית מצוקת הצפיפות במערכת החינוך.

יוסי יונה: אמרת פרויקטים בחינוך או שינויים בחינוך הם ארוכי טווח ואם כן, צריכה להיות גם תכנית ארוכת טווח גם בנושא הזה.

יוסי יונה: אכן ישראל מוציאה המון כסף על החינוך אבל עדיין אנחנו אחרי מדינות ה-OECD.

יוסי יונה: פר תלמיד אנחנו 65 אחוזים בהשוואה למדינות ה-OECD ועל הדבר הזה צריך לתת את הדעת.

יוסי יונה: אני רוצה להגיד דבר נוסף לגבי החינוך הטכנולוגי.

יוסי יונה: קיימת סכנה משמעותית, אדוני השר, ואכן הבעיה עדיין קיימת.

יוסי יונה: אמרת שהתקיים ויכוח, אבל לא, הוויכוח עדיין מתקיים.

יוסי יונה: אני רוצה להביע כאן את החשש לגבי החינוך הטכנולוגי.

יוסי יונה: המנכ"לית ציינה שהוא יהיה בערים הגדולות אבל את יודעת שגם בערים הגדולות יש פריפריה חברתית אל מול פריפריה גיאוגרפית ואני לא רוצה שיהיה מצב כזה שבחיפה זה יופנה לקבוצות מוחלשות.

יוסי יונה: קיימת סכנה כזאת ואני חושש שאם אנחנו לא עושים עבודת הכנה משמעותית, הרי שבסופו של דבר זה ילך לקבוצות מוחלשות ואולי ליוצאי אתיופיה ואולי ליוצאי קווקז.

יוסי יונה: הבנתי שגם הציבור הערבי בתוך העניין הזה.

יוסי יונה: יש המון סוגיות שאנחנו יכולים לדבר עליהן ואין לנו הרבה זמן לדבר עליהן.

יוסי יונה: אני רק מפציר בך כי אתה אמרת, ואני חוזר על דברים, ששינויים בחינוך לוקחים שנים ארוכות, אז אנא, יתכבד השר, יתכבד משרד החינוך ויביא בפנינו תכנית ארוכת טווח בשני תחומים מרכזיים, האחד, בתחום של צפיפות כיתות, והשני, כדי לתת מזור או פתרון לבעיה היסודית והמתמשכת של מערכת החינוך וזה היעדר שוויון הזדמנויות, כלומר, סיכויי החיים של תלמיד והישגיו עדיין נקבעים במידה מאוד רבה על בסיס ההכנסה של הוריו במקום הישוב בו הוא גר.

יוסי יונה: אנא, יתכבד השר ויביא בפנינו תכנית שנותנת פתרון לבעיות כאלה שהן בעיות מבניות של מערכת החינוך.

יוסי יונה: תודה לך.

באסל גטאס: אני יוצא לדיון בוועדת הכנסת אבל אני אחזור.

יוסי יונה: חברת הכנסת סתיו שפיר.

סתיו שפיר: תודה.

סתיו שפיר: אני אהיה מאוד קצרה.

סתיו שפיר: אני אשמח אם תוכל לענות לשאלותיי.

סתיו שפיר: בשנתיים האחרונות – גם בתפקידך הקודם - אני שולחת לך מכתבים אין ספור וטרם קיבלתי תשובה מדויקת.

סתיו שפיר: זה לא נכון שהשר לא עסק בחינוך בכלל אלא הוא דווקא עסק בו בדרכים מגוונות.

סתיו שפיר: אני אשמח לקבל תשובות לשאלות.

סתיו שפיר: קודם כל, בנוגע ליעד שהצבת לגבי זהות.

סתיו שפיר: השנה חמישים אחוזים מהתלמידים שנכנסו לכיתות א' אינם ציונים, הם חרדים וערבים.

סתיו שפיר: התכנית שלך היא באמת לחזק את הזהות הזאת ולא לחזק את הזהות הציונית?

סתיו שפיר: לא לחזק את הזהות הישראלית בקרב כל התלמידים האלה?

סתיו שפיר: זאת אומרת, שר חינוך – ואני יודעת שאתה איש של חזון – גם אם החזון שלך הוא שונה מאוד מהחזון שלי לגבי המדינה, יש לך חזון והחזון שלך הוא שבעוד עשר שנים, בעוד 12 שנים, כשהצעירים האלה יתגייסו לצבא, זה מה שיהיה?

סתיו שפיר: אנחנו נהיה חמישים אחוזים ציבור שהוא ציוני, רואה בעצמו אזרח ישראלי שותף, חלק ממדינת ישראל, שווה בשווה, שווה ערך בתוך מדינת ישראל וציבור שלם שלא ירגיש חלק מהזהות הזאת?

סתיו שפיר: כשאתה אומר זהות יהודית, לאיזה זהות יהודית אתה מתכוון?

סתיו שפיר: אתה מתכוון לזהות יהודית אורתודוכסית שמחזקת את הכמיהה לבניית בית המקדש השלישי כפי שראינו עכשיו שנכנסה לתוך תכניות הלימוד בכל בתי הספר הממלכתיים-דתיים?

סתיו שפיר: או שזאת זהות יהודית פתוחה יותר שאומרת שגם היהדות שלי היא יהדות שווה בשווה כמו היהדות שלך וכמו היהדות של גפני?

סתיו שפיר: איזו זהות יהודית?

סתיו שפיר: כמה תקציבים מושקעים בזהות הזאת?

סתיו שפיר: כמה תקציבים מושקעים בחינוך לזהות יהודית לעומת כמה תקציבים מושקעים השנה, שנת ה-20 לרציחתו של ראש הממשלה יצחק רבין בשיעורי אזרחות?

סתיו שפיר: בדמוקרטיה?

סתיו שפיר: במלחמה נגד מה שקורה במדינה ועם הצפה של גזענות ושל פחד?

סתיו שפיר: סכומים בבקשה, מספרים.

סתיו שפיר: כמה תקציב מושקע בזה וכמה תקציב מושקע בזה ואיך זה מושקע ואיך זה מחולק, ואם גם יש טיפול מיוחד במוסדות בהם אנחנו ראינו בעבר שיש רבנים שמסיתים בין אם זה לסירוב פקודה בצבא ובין אם זה לשנאה של אזרחים שאינם נראים ומתנהגים כמוהם.

סתיו שפיר: שוב, בבקשה במספרים.

סתיו שפיר: לגבי תקציבים לחינוך המיוחד.

סתיו שפיר: אני מאוד שמחה על התוספת לחינוך המיוחד והיא חשובה מאוד, גם מה שאמרת לגבי תנועות נוער.

סתיו שפיר: לכן אני מאוד מופתעת מהסעיף הקואליציוני שהכנסתם להסכמים הקואליציוניים שמפחית את כמות המכסות לשירות לאומי לאנשים בעלי צרכים מיוחדים.

סתיו שפיר: מדוע דרשתם את ההפחתה הזאת אתם בהסכמים הקואליציוניים של הבית היהודי?

סתיו שפיר: אגב, דיברת על סייעות ואתה בוודאי יודע שיש עלייה מאוד מאוד גדולה במספר האזרחים הערבים שרוצים להצטרף לשירות הלאומי וגם את זה אתם מגבילים בשעה שהדבר הנכון ביותר לעשות היה לפתוח את השירות הלאומי האזרחי לכל מי שמעונין לעשות זאת.

סתיו שפיר: גם בנושא של הכשרות, הערבים שמצטרפים לשירות הלאומי מקבלים אפס הכשרה לעומת היהודיות שמצטרפות לשירות הלאומי ומקבלות הכשרה.

סתיו שפיר: כאשר מדובר בסייעות לגנים, כמובן שהדבר הזה הוא קריטי.

סתיו שפיר: הנושא השלישי הוא לגבי התקציב.

סתיו שפיר: היום התקצוב במערכת החינוך הדתית עלה ב-12 אחוזים מאז 2012 והוא גבוה ב-189 אחוזים מהחילוני וב-57 אחוזים מהחינוך הערבי.

סתיו שפיר: לא צריך להרחיב מלים עד כמה הדבר הזה מסוכן לעתידה של החברה הישראלית.

סתיו שפיר: שאלה אחרונה.

סתיו שפיר: טענת שאתה לא מתעסק בחינוך.

סתיו שפיר: ראיתי אותך דווקא עוסק הרבה בחינוך, בין אם זה בהקמת מינהלת הזהות היהודית של הרב רונצקי שמנסה להחדיר שוב חינוך לזהות יהודית מאוד מאוד ספציפית לעשות תהליך של הדתה בתוך מערכת החינוך החילונית, פרויקט גדול שעבדת עליו בשנתיים האחרונות בתקציבים מאוד מאוד גדולים.

סתיו שפיר: בין אם זה בשימוש בכל מיני גרעינים תורניים ומוסדות תורניים לטובתה של מפלגת הבית היהודי.

סתיו שפיר: אני אזכיר לך מכתב ששלח אורי אריאל, חבר מפלגתך, ביחד עם סמוטריץ' חבר מפלגתך, היה חתום עליו אבי וורצמן סגן שר החינוך לשעבר אל אותם מוסדות תורניים ממש לפני הבחירות שחייב וביקש מאותם מוסדות תורניים לשלוח ארבעה נציגים לעזור לבית היהודי במערכת הבחירות, מתוך סכנה - כך כתוב במכתב – שהשמאל יעשה מהפך.

סתיו שפיר: אני אסביר למה הדבר הזה הוא בעייתי ולמה הוא תקציבי.

סתיו שפיר: מאחר והמוסדות האלה מקבלים תקציבים, בין היתר דרך משרד החינוך, בין היתר דרך החטיבה להתיישבות, ואז באים האנשים שמעבירים להם את התקציבים ודורשים מהם עזרה בבחירות.

סתיו שפיר: הדבר הזה הוא אסור על פי חוק.

סתיו שפיר: אסור לכם לעשות את זה ואתה כשר חינוך, ראוי שאתה תתייחס לכספי ציבור ותהווה דוגמה ליחס הוגן לכספי ציבור ובטח שלא יהיו עבירות כאלה שרשומות על שמך.

סתיו שפיר: אני רוצה להבין האם משרד החינוך הולך להמשיך לשתף פעולה בשליחת אוטובוסים עם תלמידים להפגנות לפעמים נגד הממשלה שתומכות בבית היהודי ובימין, האם אתם הולכים להמשיך לעשות שימוש כזה דרך עמותות וצינורות תקציבים סודיים כדי להעביר כספים ולתמוך - - -

<קריאה: זה פוליטי.

סתיו שפיר: זה לא פוליטי.

סתיו שפיר: זה תקציבי.

סתיו שפיר: השר קיבל 900 מיליון שקלים בהסכמים קואליציוניים.

סתיו שפיר: 640 מיליון שקלים לבזבוזים.

סתיו שפיר: איך מתחלקים ה-640 מיליון שקלים אלה בתקציב?

סתיו שפיר: שקל לשקל.

יוסי יונה: תודה.

יוסי יונה: יש לנו עוד 13 דקות עד 12:00.

יוסי יונה: אתה יכול לדבר שלוש דקות כדי שהוא יענה, כי אם אתה תדבר יותר, הוא לא יענה וילך.

נורית קורן: זה לא פייר שלא הגבלת את האחרים.

נורית קורן: אני עוד לא הוצאתי מילה מהפה.

נורית קורן: (היו"ר משה גפני)

משה גפני: יוסי, תודה.

משה גפני: תורו של מי לדבר?

נפתלי בנט: חברים, קבענו מראש.

משה גפני: אתה לא יכול לאחר?

משה גפני: לכאן איחרת.

משה גפני: חאג' יחיא, בקצרה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בקצרה, אבל אני רוצה שהשר ישמע.

משה גפני: אני מתנצל שהייתי צריך לצאת בקשר לתקציב הכנסת ועוד כמה צעקות שהייתי צריך לצעוק.

<קריאה: אישרתם?

משה גפני: הסיפור של הלבנת הון.

משה גפני: שייקחו וייתנו את זה לניסן סלומינסקי, את הכסף המזומן.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד השר, דיברתי אתך בעת הפגרה על ניהול עצמי לחטיבות ביניים ושלחתי לך מכתב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מקווה שתטפל בזה כי במיוחד במגזר הערבי המצב של הרשויות כל כך קשה והכסף שמועבר לא עובר לבתי הספר.

עבד אל חכים חאג' יחיא: העניין של הבנייה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני בטוח שגם במשרד לא יודעים מה הצרכים מבחינת הבנייה במגזר הערבי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: עת הייתי ראש העיר טייבה עשיתי דוגמה ואני אשלח לכם אותה למרות שאני חושב שיש לכם אותה במשרד ואני מתכוון למיפוי צרכים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במשרד החינוך יש תקן של השטח, של המגרש ושטח המבנה שמתאימים לכמה כיתות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בטייבה, בשנת הלימודים 2006 ו-2007, התברר לי שחסרים ארבעה בתי ספר יסודיים, בית ספר תיכון ובית ספר חטיבת ביניים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: מאז היו תוספות ובנייה של עשר כיתות לבתי הספר היסודיים.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה דומה לצוות 120 ימים ואם תרצו, אני מוכן לשבת וגם להסביר ולהראות לך דוגמה כי זה חשוב.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אחרת אנחנו נגיד כמה חסרים ויוסף אמר 4,000 ואני אומר יותר כי המבנים הקיימים לא מתאימים ואני אתן דוגמה מאחד מבתי הספר שמתאים ל-12 כיתות אבל בפועל יש בו 23 כיתות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: כבוד השר, המחסור בבתי הספר לפעמים נובע מכך שאין אדמות מיועדות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני רוצה שגם השר ידחוף בכיוון הזה את משרד האוצר וכי תשוריין אדמה לבניית בתי ספר מאדמות מדינה כי הקרקעות לא קיימות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש עוד נושא והוא הבנייה לגילי שלוש וארבע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: במגזר הערבי התחילו לבנות אבל זה לא מספיק.

משה גפני: תנסה להצטמצם.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני מדבר רק בכותרות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: התקציב לחינוך המוכר בלתי פורמלי.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש הרבה בתי ספר כאלה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: החוק שמדבר על 75 אחוזים, לא יכול להיות רק על הבסיס אלא גם על כל התכניות.

עבד אל חכים חאג' יחיא: למשל, בית ספר שיש בו אופק חדש, הוא צריך לקבל גם 75 אחוזים ולא רק מהבסיס כי אחרת הוא יגיע למצב של 40-45 אחוזים מהתקציב.

משה גפני: הוא כבר הגיע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: אני יודע.

עבד אל חכים חאג' יחיא: הוא הגיע והוא עלול לרדת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בנוסף, כבוד השר דיבר בדיון הפגרה על הסלקציה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: בתי ספר שלא עושים סלקציה, אני חושב שצריך לבדוק אפשרות שיקבלו מאה אחוזים וזאת מאחר והם לא עושים סלקציה.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש לנו את החינוך הבלתי פורמלי ויש את התוספת של ה-135 מיליון שקלים אבל אני רוצה לשמוע שמהיום והלאה גם יקבלו את העשרים אחוזים מאותו סעיף תקציבי למגזר הערבי באופן קבוע כי אנחנו עשרים אחוזים, כך שנקבל גם בהמשך ואצלנו יהיה מתוקצב 25.

עבד אל חכים חאג' יחיא: יש את הנקודה לגביה הגשתי בזמנו שאילתה בנושא של הוצאת מורים שמגדירים את עצמם כמורים שחוקים, כאלה שהם הרבה שנים בתוך המערכת וכאן להכניס בוגרים חדשים שיהוו דם חדש למערכת.

עבד אל חכים חאג' יחיא: זה יכול להמשיך את העניין של המתמטיקה, של הפיזיקה ושל ההתחדשות כי הם יותר מעודכנים בלימודים שלהם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת טרכטנברג.

מנואל טרכטנברג: טלגרפית כי לצערי הרב אין לנו זמן.

מנואל טרכטנברג: קודם כל, לגבי הגיל הרך.

מנואל טרכטנברג: אני כמובן מברך על הסייעת השנייה אבל כמובן, ואתם יודעים זאת, צריך לדאוג להכשרה שלה ולא רק להעסקתה, כי אם לא נעשה זאת, לא הרווחנו.

מנואל טרכטנברג: זה קריטי לעניין.

מנואל טרכטנברג: לגבי גילי אפס עד שלוש.

מנואל טרכטנברג: אני מקדם בכנסת חוק להקמת הרשות לגיל הרך, לאמור, מלידה עד גיל שש כאשר האכסניה של אותה רשות צריכה להיות במשרד החינוך.

מנואל טרכטנברג: הוועדה שעמדתי בראשה כבר המליצה כי לא יכול להיות הפיצול הזה והוא לא מתקבל על הדעת.

מנואל טרכטנברג: אני כמובן ארצה לשבת אתך אדוני השר ולקדם את היוזמה הזאת.

מנואל טרכטנברג: לגבי לימודים טכנולוגיים.

מנואל טרכטנברג: הנקודה בעיני היא לא רק להקים בתי ספר ייעודיים חדשים אלא להכניס מגמות טכנולוגיות בתוך כל בית ספר.

מנואל טרכטנברג: זאת סוגיה מרכזית.

מנואל טרכטנברג: חמישים אחוזים מתוך כל מחזור גיל שמסיים תיכון לא מגיע להשכלה גבוהה ומדינת ישראל מפקירה אותם.

מנואל טרכטנברג: לכן צריך לחשוף אותם, רובד מאוד רחב של תלמידים, ללימודים טכנולוגיים.

מנואל טרכטנברג: גם המוניטין שלהם יעלה אם אתה משלב אותם בכל מקום ומקום.

מנואל טרכטנברג: לגבי מתמטיקה.

מנואל טרכטנברג: זאת דוגמה מצוינת לכמה צריך להיזהר עם תמריצים תלויים ומובלעים בתוך המערכת כי הנסיגה היא בראש וראשונה תולדה של תמריצים לא נכונים שהיו במערכת.

מנואל טרכטנברג: אני מציע קונקרטית, ואמרת אחד לאחד עם סטודנטים, להפעיל גם את פר"ח למטרה הזאת ואני מוכן שנשב על זה.

מנואל טרכטנברג: אפשר לעשות עבודה נפלאה בהקשר הזה.

מנואל טרכטנברג: נקודה אחרונה כי לצערי אין לנו זמן.

מנואל טרכטנברג: מה קורה עם מורי קבלן?

מנואל טרכטנברג: איך אנחנו מתמודדים עם התופעה הזאת?

מנואל טרכטנברג: התקבלו – אני לא יודע אם אלה היו החלטות – החלטות חד משמעיות שלא יתכן שיעבדו כתף אל כתף מורים במשרות תקניות שהם לא עובדים של משרד החינוך.

מנואל טרכטנברג: לא יכול להיות דבר כזה.

מנואל טרכטנברג: צריכה להיות כאן תכנית אב כדי למגר את התופעה הזאת מיסודה.

מנואל טרכטנברג: בהקשר הזה אני רוצה לציין משהו מינורי לכאורה אבל חשוב והוא שמקשרות של תלמידים אתיופים הן לא עובדות של משרד החינוך.

מנואל טרכטנברג: מדובר במספרים מאוד קטנים אבל הם חשובים.

מנואל טרכטנברג: הן צריכות להיות עובדות של משרד החינוך.

מנואל טרכטנברג: תודה.

משה גפני: נורית קורן, בבקשה.

נורית קורן: אני רוצה לדבר בנושא אחד שלא הוזכר כאן ואם הוזכר, ממש באופן מינורי.

נורית קורן: אדוני השר, אני מאוד שמחה שהגישה שלך לחינוך המיוחד מאוד השתנתה אבל יש עוד הרבה דברים שצריך לשנות שם.

נורית קורן: אני חושבת שאם הייתם לוקחים ומתקצבים את הילדים לפי הצרכים שלהם ולא לפי האבחון, הכול היה נראה אחרת וגם היו נשארים יותר ילדים בשילוב מאשר בחינוך המיוחד.

נורית קורן: הרבה פעמים קורה שילדים מתחילים בשילוב ומגיעים לחטיבת ביניים אבל מכיוון שאין התייחסות כמו שצריך לצרכים שלהם, הם לא ממשיכים בחטיבת הביניים.

נורית קורן: אני לא צריכה להגיד כאן כמה זה קשה כי כאשר הולכים לחינוך המיוחד, נשארים שם.

נורית קורן: גם בסטטיסטיקות שאתה עושה על תלמידי ישראל, האם אתם כוללים את החינוך המיוחד?

נורית קורן: אם הייתם כוללים את החינוך המיוחד, אולי היו משקיעים בהם יותר והכול היה נראה אחרת.

נורית קורן: יש כאן המון נושאים חשובים אבל אולי אני אבקש פגישה מיוחדת בנושא הזה.

נורית קורן: חשוב מאוד שהרבה כסף שנמצא בידי המפקחים ובידי האנשים שעובדים - - -

משה גפני: אם חבר ועדת הכספים מבקש פגישה, אתה חייב לתת לו מהר את הפגישה.

נורית קורן: נכון, כי אנחנו לא מספיקים כאן.

נורית קורן: אלה דברים של תקציב וזה ממש חשוב.

נורית קורן: יש מפקחים שנמצאים בבתי הספר – גם בחינוך המיוחד – ומדובר בשלוש מפקחות בו זמנית.

נורית קורן: אולי היה אפשר לראות ולעשות שתהיה מפקחת אחת.

נורית קורן: יש משלבות, יש משלבת חינוך רגילה, יש מתאמת שילוב ומפקחת של החינוך המיוחד.

נורית קורן: אולי היה צריך לקחת את שלושתם ולעשות מהם תפקיד אחד ואז לא היה מצב – כפי שקורה - שכל מפקחת אומרת שזה לא היא אלא השנייה.

נורית קורן: דבר נוסף מאוד מאוד חשוב יש שעות של תגבור שמקבלים.

נורית קורן: אני למשל יודעת לגבי שמע, כאשר לקויי שמיעה מקבלים את התגבור אבל אף פעם זה לא מתחיל בתחילת השנה אלא תמיד זה מתחיל בסביבות פורים ולפעמים אפילו לקראת פסח.

נורית קורן: הגיע הזמן שיהיה סדר בדברים האלה והכול יתחיל מהתחלה ולדאוג שתלמידים עם מוגבלות לא ישבו בבית ושלא יהיה מצב כזה.

נורית קורן: הנגשה של בית הספר צריכה להיות כבר בבנייה.

נורית קורן: עכשיו יהיו מקומות שתקימו וצריך לעמוד על כך שתהיה מעלית כי צריך לחשוב שגם יש הורים מוגבלים.

נורית קורן: אנחנו תמיד מתייחסים לבית הספר, אם יש בכיתה ילד מוגבל, אבל לפעמים צריך להתחשב גם בהורים.

נורית קורן: יש לי עוד הרבה דברים אבל מפאת קוצר הזמן לא אתייחס אליהם.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חנין זועבי.

חנין זועבי: תודה רבה.

חנין זועבי: לפני התקציב, אדוני השר, כאשר אנחנו אומרים שמקבוצת הגיל התיכון 75 אחוזים מהתלמידים הערבים לומדים לעומת 95 אחוזים מהתלמידים היהודים, וכאשר אנחנו מצביעים על הפרש של עשרים אחוזים הצלחה בבגרות, שם מתחילים ושם הבעיה.

חנין זועבי: אני חושבת שאנחנו לא יכולים – וזה לא הגיוני – להציג תכנית של חינוך כאשר לא מצביעים על הבעיה הזאת.

חנין זועבי: התשובה להישגים בבגרות, לאחוז התלמידים הערבים, היא האם התקציבים מושקעים בצורה הוגנת והאם אכן הם מנוצלים בצורה יעילה.

חנין זועבי: המדד הזה, גם אם אין שקיפות של התקציב – ועכשיו אני אגיע לנקודת השקיפות – לגבי הערבים והיהודים, ואין שקיפות, אין בכלל שקיפות, אנחנו טובעים בתוך טבלאות של מספרים שאנחנו לא יכולים לפענח, האחוז הזה של הצלחה בבגרות כאשר עשרה אחוזים מהסטודנטים באוניברסיטה הם ערבים, זה אחוז שנותן לנו תשובה חלקית באיזה יעילות החינוך הערבי מתנהל.

מיקי רוזנטל: דווקא השנה רואים פעם ראשונה את המספרים.

מיקי רוזנטל: פעם ראשונה יש שקיפות.

חנין זועבי: אני אומרת שאנחנו דורשים שני דברים.

משה גפני: משפט אחרון.

חנין זועבי: שקיפות בתקציב.

חנין זועבי: אם אנחנו עושים פילוח לפי לאום לגבי אחוזי הצלחה בבגרות ועל כניסה לאוניברסיטה לפי לאום, אנחנו צריכים פילוח לפי לאום של תקציבים ואנחנו לא יודעים.

משה גפני: גם אני רוצה לדבר.

משה גפני: אני יכול לדבר על משרד החינוך שלוש שעות אבל לא דיברתי.

חנין זועבי: אתם לא מחלקים את הזמן בצורה נכונה.

משה גפני: בסדר, לא מחלקים.

משה גפני: מה לעשות?

משה גפני: היושב ראש שיבוא אחרי יחלק אותו יותר טוב.

משה גפני: גם קודם חילקו אותו יותר טוב.

משה גפני: המנכ"לית נשארת והצוות נשאר.

משה גפני: השר צריך לצאת.

משה גפני: מה לעשות?

משה גפני: השר היה צריך לבוא לכאן לדיון בעוד שבוע, זה היה התיאום, אבל בעוד שבוע זה כבר כמעט לא אקטואלי ולכן ביקשנו ממנו להקדים.

משה גפני: מה אפשר לעשות?

חנין זועבי: הבעיה היא איכות מורים והנשירה.

משה גפני: המנכ"לית נשארת כאן, משה שגיא נשאר כאן והצוות נשאר.

משה גפני: אני הולך לדבר אחרי שהשר יוצא.

משה גפני: אני פוחד לדבר כשהוא נמצא.

משה גפני: אדוני השר, בבקשה.

נפתלי בנט: תודה רבה על כל הנושאים שעלו.

נפתלי בנט: אני דווקא אתחיל בנקודה האחרונה.

נפתלי בנט: אני חושב שביצענו מהפכה חסרת תקדים בשקיפות ועצם ההתקפות עלינו וכולי נובעות מזה שאני שקוף וזה חידוש מאוד מאוד גדול בעניין הזה.

סתיו שפיר: אם רוצים שקיפות, היה אפשר גם לפרסם את התקציב והתקנות ביחד.

נפתלי בנט: אם רוצים להשמיע, זה בסדר, אפשר ללכת לעיתונים ולהשמיע.

נפתלי בנט: אני עכשיו מתייחס לדברים.

נפתלי בנט: חבר הכנסת רוזנטל העלה את סוגיית שיטות הלימוד.

נפתלי בנט: אני כאן חלוק עליך.

נפתלי בנט: אחת המהפכות הגדולות בתולדות המדינה היא במעבר ללמידה משמעותית.

נפתלי בנט: אני עושה את זה מאוד בזהירות.

נפתלי בנט: כאן, בשונה מהרבה שרים אחרים שבאים ואומרים שקודמי לא ידע מהחיים שלו.

נפתלי בנט: קודמי ידע מהחיים שלו, בחנתי ולגופו של עניין הוא התחיל תהליך מאוד מאוד מבורך, מאוד קשה, ואני רואה בהחלט יעד ליישם את זה.

נפתלי בנט: העלית את נושא הטכנולוגיה.

נפתלי בנט: כאן אני דווקא אפתיע אתכם.

נפתלי בנט: אני באתי עם דעה קדומה שהטכנולוגיה תפתור את הבעיה.

נפתלי בנט: אני חושב שטכנולוגיה בכיתות, זה נחמד, אבל זה רחוק מלהיות הפתרון ולא שם הדגש העיקרי שלי.

נפתלי בנט: הרבה יותר חשוב לי מורה מצוין בכיתה מאשר העניין הזה.

נפתלי בנט: נושא הדיפרנציאציה עלה אצל רבים מכם.

נפתלי בנט: אנחנו בתוך השנה השנייה של יישום התכנית הדיפרנציאלית שעיקרה שני דברים.

נפתלי בנט: הבאנו מיליארד שקלים תוספתי כדי לחזק את החלשים אבל גם אנחנו מצדנו בעצם לקחנו את הסלים מעל שעות התקן הבסיסיות.

נפתלי בנט: כמה חבר'ה כאן דיברו על זה שהן מעין סל בסיסי לתלמיד.

נפתלי בנט: בלי לקרוא לזה כך, בעצם יש.

נפתלי בנט: זה נקרא שעות התקן.

נפתלי בנט: היו כל מיני סלים, איגמנו אותם, לקחנו את כולם ושפכנו אותם לתוך חבית אחת, ועכשיו אנחנו מחלקים מחדש על בסיס דיפרנציאלי.

נפתלי בנט: שאלו אותי הרבה שאלות על 67 שנים של מדינת ישראל ואפשר לשאול אותי מה אני עושה בעניין.

נפתלי בנט: אני עושה בעניין והחלוקה מחדש היא על בסיס סוציו אקונומי, ממש, לעתים ברמת הרשות ולעתים ברמת בית הספר, מה שנקרא מדד טיפוח.

נפתלי בנט: מדד טיפוח הוא הבינגו.

נפתלי בנט: אגב, כאן צריך לומר מילה טובה למנו.

נפתלי בנט: חלק גדול ממה שאנחנו עושים זה ללכת בדרך שטרכטנברג סלל אז.

נפתלי בנט: אפילו נושא הסייעת השנייה, הוא יצר בעיה כי הוא פתח המון גנים אבל זאת בעיה טובה ובעצם באנו ופתרנו את העניין הזה.

נפתלי בנט: לא העליתי את תשלומי ההורים.

נפתלי בנט: נושא שרויטל העלתה בחינוך מיוחד.

נפתלי בנט: את צודקת.

נפתלי בנט: קודם כל, הנושא הוא מאוד מאוד מרכזי עבורי.

נפתלי בנט: כן הגדלנו את המשאבים אבל את כן צודקת בכך שיש כאן הרבה בעיות בהקצאות, בפרט בתחילת כל שנה.

נפתלי בנט: אני יכול להגיד שפתחנו חמ"ל מיוחד השנה ועבדו כל הלילה, בלילות הראשונים, לסגור עד רמת הילד ולא הצלחנו את כל הילדים.

נפתלי בנט: אף פעם לא נצליח.

<רויטל לן כהן: לא, לא נצליח זה לא נכון.

<רויטל לן כהן: אפשר להצליח.

נפתלי בנט: יכול להיות.

נפתלי בנט: אני בהחלט מתכוון להמשיך ללמוד את זה לעומק ואני אשמח לדיאלוג אתכם.

נפתלי בנט: התקציב הוא 5.8 מיליארד שקלים בבסיס התקציב.

נפתלי בנט: זאת הוראת קבע.

נפתלי בנט: יש שם סייעות, שעות, שילוב, פרה-רפואי.

נפתלי בנט: חבר הכנסת יוסף ג'בארין, דיברת על כך שאין לערבים מספיק השפעה על התכנים הערביים.

נפתלי בנט: לא נכון.

נפתלי בנט: ראש אגף החינוך הערבי הוא עבדאללה חטיב.

יוסף ג'בארין: אין לו סמכות.

נפתלי בנט: לא נכון.

נפתלי בנט: אני חולק עליך מכל וכל.

נפתלי בנט: יש לנו את מוחמד לתחום הבדואי.

יוסף ג'בארין: ברמה של מפקחים.

יוסף ג'בארין: למה שלא יהיה לנו כמו בממלכתי-דתי?

נפתלי בנט: אני בוחן הכול תמיד.

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: ראש האגף הוא ערבי.

נפתלי בנט: הוא ערבי.

משה גפני: ראש האגף החרדי, הוא גם חרדי אבל בלי כיפה.

משה גפני: הלוואי שהיינו כמו הערבים.

יוסף ג'בארין: הלוואי והיינו כמו החרדים.

נפתלי בנט: כל הנתונים שכולכם הבאתם הם משנת תשע"ד כאשר הדיפרנציאלי נכנס לתוקף בתשע"ה.

נפתלי בנט: הוא חמש שנתי כך שזה לא יהיה זבנג וגמרנו.

נפתלי בנט: צריך דברים כאלה שיהיו הדרגתיים.

יוסף ג'בארין: אני מעמיד אותו על קושי ואומר שהדיפרנציאלי לא כולל תיכון.

נפתלי בנט: כאן הנקודה שלך היא נכונה.

נפתלי בנט: התחלנו ביסודי ובחטיבת ביניים ועוד לא הגענו לתיכון.

נפתלי בנט: הלכנו על המסה.

נפתלי בנט: אתה צודק.

נפתלי בנט: נלך שלב-שלב.

נפתלי בנט: אני לא מתווכח אתך.

נפתלי בנט: צריך לדעת שאי אפשר לתקן 67 שנים במשך לילה אחד.

נפתלי בנט: אנחנו עושים הרבה וזה מביא אותי לאמירה של חבר הכנסת יונה שאנחנו צריכים תכנית רב שנתית לצמצום גודל הכיתות.

נפתלי בנט: זה בדיוק מה שאנחנו עושים.

נפתלי בנט: זאת תכנית רב שנתית לצמצום גודל הכיתות, צמצום מאוד משמעותי.

נפתלי בנט: אני הלכתי על כיוון של האויב של הטוב הוא המושלם.

נפתלי בנט: אתה צודק.

נפתלי בנט: הכי טוב היה עשרים ילדים בכיתה אבל העלויות הן כאלה שאנחנו לא יודעים לעמוד בהן.

נפתלי בנט: עשינו לכן משהו שאף פעם עוד לא עשו, להוריד ל-32 ובפועל 28 ילדים בממוצע, וזה מדהים.

נפתלי בנט: בכל הארץ אנחנו רואים שינוי.

נפתלי בנט: בואו נשלים את הדבר הזה.

נפתלי בנט: זה ייקח חמש שנים ואנחנו בעולם אחר.

נפתלי בנט: הנושא הוא כל הזמן לבצע.

נפתלי בנט: דיברת על ועדות בתקופות רבין.

נפתלי בנט: לא צריך עוד ועדות אלא צריך לבצע ואת זה עשינו.

נפתלי בנט: חבר הכנסת חאג' יחיא דיבר על ניהול עצמי שהוא בחטיבה.

נפתלי בנט: הנקודה היא נכונה.

נפתלי בנט: היום זה רק ביסודי.

נפתלי בנט: אנחנו עכשיו עומדים בפני השלמת המהלך וזה מהלך מעולה.

נפתלי בנט: מעבירים את הכסף למנהל, נותנים לו יותר אוטונומיה.

נפתלי בנט: אנחנו ניגשים להעברת הנושא גם לחטיבת ביניים.

נפתלי בנט: לנושא מוכר שאינו רשמי.

נפתלי בנט: העלית כאן מגה נושא.

נפתלי בנט: הוא לא רק קשור לערבים אלא הוא קשור ליהודים, לריאלי ולאחרים.

נפתלי בנט: יש כאן נושא כמעט אידיאולוגי של האם אנחנו מתעדפים את החינוך הציבורי.

נפתלי בנט: אם אני אפתח את הדיון כאן, ייקח לי שעה.

נפתלי בנט: השורה התחתונה היא שאני עדיין לא הכרעתי כאשר נטייתי היא לטובת החינוך הממלכתי.

נפתלי בנט: נושאים נוספים כמו יהדות.

נפתלי בנט: יהדות לא שייכת לדתיים אלא שייכת לכולם ואבני היסוד של היהדות הן הכרת ההיסטוריה היהודית והמרכיבים האלה.

נפתלי בנט: עלה נושא הגרעינים המשימתיים.

סתיו שפיר: רגע.

סתיו שפיר: כמה מושקע בזה?

נפתלי בנט: אני גאה בגרעינים האלה שנמצאם בירוחם, באילת ובלוד.

סתיו שפיר: הם באים לשרת את הבית היהודי בבחירות.

נפתלי בנט: אל תספרי לי את הסיפורים שלך.

נפתלי בנט: ההבדל בינך לאחרים הוא שאת מחפשת כותרות.

סתיו שפיר: אל תדבר אתי על כמה הגרעינים חשובים.

סתיו שפיר: אני הראשונה לתמוך בגרעינים.

נפתלי בנט: אני גאה בהם.

סתיו שפיר: הם לא אמורים להיות המטה שלך.

סתיו שפיר: תענה לי על השאלה.

נפתלי בנט: ההבל הבא שהוצאת מהפה זה ההסכמים הקואליציוניים.

משה גפני: לא, לא להגיד כך.

משה גפני: לא להגיד כך.

משה גפני: היא חברת כנסת.

נפתלי בנט: מה לעשות, היא מדברת שטויות.

סתיו שפיר: מדברת שטויות?

סתיו שפיר: אני עברתי על המספרים ועל הנתונים בשעה שאתה לא מסוגל לענות תשובה.

משה גפני: אנחנו הלכנו ביחד במדבר מתי שאתם הייתם בשלטון.

משה גפני: אז דבר אליה בכבוד.

נפתלי בנט: בסדר.

נפתלי בנט: בוא נדבר על הכספים הקואליציוניים של הבית היהודי.

נפתלי בנט: הסיפור הוא מאוד פשוט.

נפתלי בנט: באותו לילה שכיביתי את הטלפון, היו לי שתי דרישות מנתניהו: האחת, איילת שקד שרת משפטים, שנייה, 630 מיליון שקלים.

נפתלי בנט: בוא נראה לאן הלכו ה-630 מיליון שקלים.

נפתלי בנט: 410 מיליון שקלים הלכו לסייעת שנייה בכל גן.

נפתלי בנט: אתם יכולים לפרסם את זה עד מחר, אנחנו מבצעים ולא מקשקשים.

נפתלי בנט: עוד מאה מיליון שקלים לתכנית הלאומית למתמטיקה שהיא לא לדתיים אלא לכל המדינה, ועוד 120 מיליון שקלים לשיפוצים.

נפתלי בנט: הכסף שלנו הלך לכל עם ישראל וכשאתם מדברים ומברברים - - -

סתיו שפיר: תענה לשאלות ששאלתי.

נפתלי בנט: לגבי טרכטנברג.

סתיו שפיר: לא.

סתיו שפיר: רגע.

סתיו שפיר: שאלתי אותך כמה מושקע בלימודי יהדות וכמה מושקע בלימודי אזרחות.

נפתלי בנט: כשאת משקרת - - -

משה גפני: מה קרה לך?

משה גפני: אני לא מכיר אותך כך.

משה גפני: מילא אני מתעצבן, לא אתה.

סתיו שפיר: אני מבינה שזה מרגיז אותו.

נפתלי בנט: אני גאה ביהדות.

סתיו שפיר: כמה מושקע במלחמה בגזענות.

סתיו שפיר: אני מבינה שלשר לא נוח לשמוע את השאלות האלה, אבל עד שאתה מגיע לישיבת ועדת הכספים לשעה אומללה, תענה לי על השאלות.

נפתלי בנט: אמרתי לך על מה מוצא כל שקל מה-630 מיליון שקלים.

נפתלי בנט: כל שקל מה-630 מיליון השקלים הלך לכל עם ישראל.

משה גפני: השאלות הבאות יהיו למנכ"לית.

סתיו שפיר: כך מדבר שר חינוך ולא מסוגל לענות תשובות רציניות?

נפתלי בנט: אני גאה בכל שקל ושקל ואף אחד, ובטח לא את, תלמדי אותי לא על פריפריה ולא על דאגה לחלשים.

סתיו שפיר: לא ענית לשאלות שלי.

משה גפני: המנכ"לית תענה.

סתיו שפיר: לא.

סתיו שפיר: השר יענה כיושב ראש מפלגה.

סתיו שפיר: הוא דיבר על זהות יהודית.

סתיו שפיר: שיסביר לנו כמה כסף מושקע בזה, כמה כסף מושקע בלימודי אזרחות וכמה מושקע במלחמה בגזענות.

נורית קורן: היא תקבל את התשובות שלה מהמנכ"לית.

סתיו שפיר: אחוז גבוה מהילדים הם לא ציונים.

סתיו שפיר: כמה אתה משקיע בדברים שבאמת חשובים לחברה הישראלית.

סתיו שפיר: אתה מגיב בחוסר נימוס.

סתיו שפיר: ממש מהווה דוגמה לתלמידי ישראל.

סתיו שפיר: פעם אחת תענו תשובות לדברים האלה.

סתיו שפיר: אתם גאים במה שאתם עושים

נפתלי בנט: קשה למפלגת העבודה לשכוח שהבית היהודי לא קשקשנים אלא אנחנו עושים.

סתיו שפיר: שאלתי אותך על שילוב בבתי ספר, שאלתי אותך על לימודי אזרחות אבל תשובה אחת לא הצלחת לענות.

משה גפני: אני עוצר את הדיון.

משה גפני: אני לא מסכים לזה.

משה גפני: זה לא בוועדת כספים ואם אתם רוצים, במליאת הכנסת.

נפתלי בנט: לנושא הסייעות.

משה גפני: מיכל, אחרי שהשר יוצא, יש כאן עוד כמה שרוצים לדבר ויש גם אורחים.

<מיכל כהן: רק אם לא תבהילו אותי.

משה גפני: יש גם שאלה ששאלה חברת הכנסת סתיו שפיר.

משה גפני: את תשיבי על השאלה הזאת.

משה גפני: אדוני השר, תשיב תשובה אחרונה כי המזכירה שלך כאן הורגת אותי ואני כבר יודע שאני לא יכול להתקשר אליך ואני אצטרך לעשות את הטלפונים דרך טל גן צבי שגם הוא כבר עצבני.

נפתלי בנט: מאוד מאוד בתמצית.

נפתלי בנט: לגבי השאלה של מנו טרכטנברג לגבי הסייעות.

נפתלי בנט: אתה צודק כשאתה אומר שבעצם הן לא עברו הכשרה.

נפתלי בנט: רובן או בערך חציין במהלך הקיץ לא הספקנו להעביר הכשרה אבל החלטנו לא לדחות את זה בשנה.

נפתלי בנט: הן עוברות הכשרה כרגע בעודנו מדברים וחלקן קודם היו הסייעות המשלימות.

נפתלי בנט: לדבריה של חנין זועבי.

נפתלי בנט: את מדברת על הפערים בתוצאות, את צודקת אבל את טועה בזה כי כל התכנית שלנו נבנית לאור הפערים בתוצאות.

נפתלי בנט: כך בנינו את התכנית שהצגתי.

נפתלי בנט: לדבריה של נורית קורן.

נפתלי בנט: דיברתי על חינוך מיוחד, על 5.8 מיליארד שקלים.

נפתלי בנט: אני רוצה להודות ליושב ראש הוועדה, חבר הכנסת גפני, שאני רואה בך באמת בן ברית לשינויים.

נפתלי בנט: אני רואה כמעט בכל אחד מכם, כל מי שרוצה ביצועים בשטח, בן ברית.

סתיו שפיר: אנחנו רוצים תשובות.

סתיו שפיר: אנחנו רוצים לקבל את הנתונים המדויקים.

סתיו שפיר: מאוד קל לפתור את זה באמירה המזלזלת הזאת.

נפתלי בנט: תודה רבה אדוני.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לך.

סתיו שפיר: המפלגה שלך עוברת על החוק פעם אחר פעם ואתה כשר חינוך לא מסוגל לשבת כאן ולענות תשובה אחת רצינית.

סתיו שפיר: כבוד היושב ראש, להביא את שר החינוך לישיבה של שעה, תקציב של חמישים מיליארד שקלים, זה פשוט לא רציני.

משה גפני: מה לעשות?

סתיו שפיר: אם הוא לא יכול היה לבוא לכאן ולשבת חמש שעות כמו שצריך כדי לתת תשובות, כאילו הוועדה הזאת היא צחוק.

סתיו שפיר: תשובה אחת במספרים וביעדים לא הייתה כאן בישיבה.

סתיו שפיר: תשובה אחת לא הייתה.

מיקי רוזנטל: על שום דבר הוא לא ענה.

מיקי רוזנטל: לא על השעות השבועיות, לא על המיקום של תלמידי ישראל בדירוג, על שום דבר.

<מיכל כהן: אל תזלזלו במנכ"לית.

<מיכל כהן: יש מי שייתן לכם תשובות.

סתיו שפיר: חלילה, לא נזלזל במנכ"לית אבל יושב כאן השר והוא יכול להגיע לישיבה – תקציב של חמישים מיליארד שקלים – ליותר משעה.

משה גפני: גברתי המנכ"לית, אני מבקש שאת תשיבי על השאלות שנשאלו.

משה גפני: אני רוצה לברך את המשרד על הפעולות שהוא עושה, שהוא מתקדם עם הדברים האלה ואני חושב שבאמת יש דברים שראויים לשבח.

משה גפני: אני מבקש לומר שיש ויכוח משפטי לגבי הנושא של המוכר שאינו רשמי, לגבי הנושא של רשתות החינוך, ויכוח שלמעשה נוצר בקדנציה הזאת.

משה גפני: זה כמעט לא היה בפעמים הקודמות.

משה גפני: אני זוכר את המשרד עוד בתקופת יולי תמיר, אני זוכר את המשרד בתקופת לימור לבנת ואני זוכר את המשרד אפילו אצל גדעון סער.

משה גפני: אני לא רוצה לדבר על תקופת שי פירון כי זאת תקופה שאני לא יכול לדבר עליה יותר מדי.

מיקי רוזנטל: אתה לא רוצה.

משה גפני: אני לא רוצה.

משה גפני: אני חוקקתי חוק יחד עם כולם ב-1992, אני מצטער שאני מדבר על תאריך שאצל רבים הוא נראה תאריך מתקופת האבן, אבל אני הייתי חבר כנסת והייתי חלק מחקיקת החוק של חוק יסודות התקציב.

משה גפני: אז זבולון המר זיכרונו לברכה היה שר החינוך והיה דיון שלם על כל העניין הזה.

משה גפני: אנחנו מנענו אז את הכספים הייחודיים בחוק.

משה גפני: עד אז היו כותבים שמות של מוסדות בוועדת הכספים ומעבירים את זה למשרדים השונים והיו מקבלים כסף פר מוסד בלי לבדוק מה המוסד וכולי.

משה גפני: במפלגה אצלנו זה היה אחד הדברים המרכזיים – אנחנו נגד הכספים הייחודיים.

משה גפני: אז חוקקנו חוק, חוק יסודות התקציב, ואחד מהם היה סעיף 3(א) ואז התעוררה השאלה מה יהיה עם החינוך החרדי.

משה גפני: החינוך החרדי איננו נמצא בממלכתי-דתי ואיננו נמצא בממלכתי אלא הוא נמצא ברשתות שיגאל אלון הכיר בו כחינוך ממלכתי לכל דבר ועניין.

משה גפני: הכנסנו את זה בחוק יסודות התקציב והיה כתוב שם שהרשתות – אני לא מדבר על המוכר שאינו רשמי - המוכר שאינו רשמי יקבל 75 אחוזים, תלמודי התורה יקבלו 55 אחוזים והחינוך העצמאי יקבל מאה אחוזים.

משה גפני: כך כתוב בחוק.

משה גפני: ככל ילדי ישראל.

משה גפני: זה היה הסיכום שהיה קיים לא מאז קום המדינה, כי אז היה את הזרם השלישי, אלא ארבע שנים אחרי קום המדינה.

משה גפני: בקדנציה הזאת היה משהו חדש, משרד חדש שאני לא מכיר אותו מקודם.

משה גפני: אני לא רוצה לדבר נגד אף אחד אבל פתאום החליטו שמה שנוגע לחינוך שצריך לתת אותו כמו לכל ילדי ישראל, זה רק בבסיס של החינוך.

משה גפני: יש לי מכתב מהשר, אחרי כן דיברתי אתו.

משה גפני: אנחנו ביקשנו בהסכם הקואליציוני שקיפות.

משה גפני: אנחנו רוצים לדעת מה זה מאה אחוזים, מה זה 75 אחוזים, מה זה 35 אחוזים.

משה גפני: אני לא יודע מאיפה היועצים המשפטיים לוקחים לעצמם את החירות – אני המחוקק – להחליט מה המחוקק קבע.

<מיכל כהן: אנחנו נסביר.

משה גפני: את יודעת מה?

משה גפני: אני אפילו לא רוצה תשובה.

משה גפני: אני רק זועק את העניין הזה.

משה גפני: אני אומר לכם שזאת קדנציה רעה מבחינת החינוך הזה שצריך להסתמך על זה.

משה גפני: כל דבר, יש פתאום חוות דעת שאפילו אני שלא למדתי משפטים יודע להפריך אותה.

משה גפני: אני עשיתי את החוק, אני רציתי שהכול יהיה שקוף, שהכול יהיה ברור.

משה גפני: אפשר לקבל החלטה שלא רוצים חינוך חרדי במדינת ישראל, זה בסדר.

משה גפני: אותו דבר מה שהעלה חבר הכנסת ג'בארין, אתה העלית את המוכר שאינו רשמי – זה המצב.

משה גפני: יש תוספות והמשרד – אני משבח את המשרד על זה – חי עם תוספות.

משה גפני: הוא עושה קייטנות, הוא עושה דברים שלא היו בעבר.

משה גפני: כל מה שהמשרד עושה לפי הייעוץ המשפטי שיש למשרד, אתה לא תקבל את זה.

משה גפני: זאת אומרת, הילד שנמצא בחינוך הזה, בניגוד למה שהמחוקק קבע, הוא לא במשחק ואתה תקום יום אחד ואתה תראה - אני רואה אצלנו – שאין לך תקציב.

משה גפני: הטענות שהיו של המוכר שאינו רשמי, הן טענות נכונות.

משה גפני: אני מבקש לדעת כמה מדינת ישראל, כמה משרד החינוך נותן תקציב של מאה אחוזים.

משה גפני: אם באים ורוצים להגיד חוות דעת משפטית חדשה, בבקשה, שיגידו לי אותה.

משה גפני: מעבירים כל מיני חוות דעת ודעתי פשוט מוטרפת עלי.

משה גפני: אני חי כל הזמן עם שקיפות.

משה גפני: אני רוצה שנדע כולנו את הכול.

משה גפני: הדבר השני הוא הדבר המיוחד.

משה גפני: צודקת עורכת הדין רויטל.

משה גפני: אני משבח את המנכ"לית וכל הזמן אני פונה אליה – גם את וגם העוזרת שלך וגם אנשים אחרים – עם המון בעיות של ילדים מסכנים שגורלם מר להם ועד לרגע זה הם לא פתחו את שנת הלימודים כי לזה אין סייעת ושם יש עוד איזו חוות דעת במחלקה.

משה גפני: הדעת פשוט נטרפת מזה.

משה גפני: ילדים מסכנים.

משה גפני: פונים אלי כי חושבים שאני יושב ראש ועדת הכספים ואני יכול לשנות את המדינה.

משה גפני: אני לא יכול לשנות שום דבר.

משה גפני: אני יכול רק להתחנן, להשתדל, לבקש, ועורכת הדין רויטל צודקת.

משה גפני: נכון שיש תקציב גדול, נכון שהבירוקרטיה היא נוראה ונכון שצריך לשדד מערכות בחינוך המיוחד במשרד החינוך.

<רויטל לן כהן: הגיע הזמן.

משה גפני: חבר הכנסת מסעוד גנאים.

מסעוד גנאים: תודה אדוני היושב ראש.

מסעוד גנאים: האמת היא שרציתי לנצל את נוכחותו של כבוד השר כדי לבקש ממנו מועד לישיבה.

מסעוד גנאים: הייתה אמורה להיות ישיבה בין צוות הרשימה המשותפת לבין כבוד השר אבל אביו נפטר והיא נדחתה.

מסעוד גנאים: רציתי לקבוע ישיבה בהקדם האפשרי כדי לפרט את כל מה שיש לנו ואתה עמדות שלנו לגבי התקציב ובכל הנוגע לחינוך הערבי.

מסעוד גנאים: אני רוצה להעלות שתי נקודות.

מסעוד גנאים: אנחנו מברכים על הסייעת השנייה, על התקצוב הדיפרנציאלי, על הכול, אבל בסף המבחן הוא מבחן התוצאה.

מסעוד גנאים: אם הפער נשאר על כנו במבחנים – אם אלה מבחני מיצ"ב או בגרות או פסיכומטרי – בין התלמיד הערבי לבין היהודי, בסדר, כל הכבוד לכל התקציבים האלה, אבל אנחנו רוצים שהתקציבים האלה יתורגמו למעשים ויהיו מנוף לשינוי.

מסעוד גנאים: לגבי כל הערכים.

מסעוד גנאים: אין חיזוק עולם הערכים והחינוך לערכים כי בסוף אנחנו רוצים לבנות את האדם ולא רוצים שבתי הספר שלנו ייחשפו רק למרוץ של הישגים ושל ציונים.

מסעוד גנאים: אנחנו רוצים לבנות ולחנך את האדם ולעצב את האישיות שלו.

משה גפני: השר דיבר על זה.

מסעוד גנאים: כנראה לא הייתי.

מסעוד גנאים: אם מדברים על אהבת הארץ, מסעות מעצבי זהות, לימודי המורשת, האם לוקחים בחשבון שהתלמיד הערבי יש לו מורשת מיוחדת, שיש לו זהות לאומית מיוחדת ויש לו את כל הדברים האלה המיוחדים וייתנו לבתי הספר לפעול ולבנות את תכנית המסעות בהתאם לייחוד הלאומי והתרבותי של התלמיד הערבי?

מסעוד גנאים: זה חשוב מאוד.

מסעוד גנאים: הנקודה האחרונה לגבי מזכירות בתי הספר.

מסעוד גנאים: גברתי המנכ"לית, זה חשוב מאוד.

מסעוד גנאים: אני מסתובב כל שבוע בבתי הספר.

מסעוד גנאים: המזכירות נאנקות תחת העומס.

מסעוד גנאים: אופק חדש, עוז לתמורה, הכול על כתפי המזכירה.

מסעוד גנאים: נאמר שכאשר בית ספר עובר לניהול עצמי, המזכירה והמורה תעלה בדרגה או השכר שלה ישתפר.

מסעוד גנאים: האם זה נעשה?

מסעוד גנאים: אני מסתובב ורואה שיש בתי ספר שזה לא קרה בהם, שהדברים האלה לא נעשו.

מסעוד גנאים: בבתי ספר תיכוניים למשל, זה לא נעשה.

מסעוד גנאים: יש בתי ספר שלפי הקריטריון של משרד החינוך, לפי מספר הכיתות, צריך משרות למזכירות.

מסעוד גנאים: זה לא בכל המקומות וזה לא בכל הישובים, דבר שיוצר בעיה גדולה מאוד.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת איתן ברושי.

איתן ברושי: אדוני היושב ראש, המנכ"לית, אני מתנצל על חוסר היציבות בכיסאות כאן.

איתן ברושי: אני רוצה להגיד שיש הזדמנות שלא תכננו אותה.

איתן ברושי: אני שומע שדרעי מתכוון לעזוב את משרד הכלכלה וזאת הזדמנות להעביר את הגיל הרך למשרד החינוך לפני שהשר הבא יתאהב בנושא הזה.

איתן ברושי: בנט, עת היה בכלכלה, לא היה עושה את זה.

איתן ברושי: דרעי כבר לא יתנגד.

איתן ברושי: חברים במשרד החינוך, בואו נעשה את זה בצורה מסודרת אבל מהר ונעביר את הגיל הרך למשרד החינוך.

איתן ברושי: דבר שני.

איתן ברושי: אני הגשתי הצעת חוק פרטית שתעלה בקרוב על עבודה מועדפת בחינוך.

איתן ברושי: אני לא יודע איך זה קרה שממשלת ישראל שמכריזה על כך שהחינוך הוא בעדיפות עליונה, נתנה עבודה מועדפת לעובדים בתחנות דלק.

איתן ברושי: זאת לא פעם ראשונה, אדוני היושב ראש, שאין יד מכוונת ואין רגל מסיימת.

איתן ברושי: לא תוקעים גולים.

איתן ברושי: מה שצריך לעשות זה לתת עדיפות בעבודה מועדפת לחינוך, במיוחד כאשר מגדילים את טווח השעות של החינוך.

איתן ברושי: 24/7 זאת לא המצאה של הרב פירון.

איתן ברושי: 24/7 זאת המצאה של ההתיישבות ובה נולד ה-24/7 וכדאי לאמץ את זה.

איתן ברושי: למנכ"לית.

איתן ברושי: באמת יכול להיות שיש דברים שכבר אמרו אבל אני רוצה לומר עוד משפט או שניים.

איתן ברושי: אני חושב שצריך להחזיר משהו ולחזק באהבת הארץ, הכרת הארץ וחיזוק הפריפריה.

איתן ברושי: אני מציע רעיון והוא לשלב גדנ"ע ושירות לאומי ביחד ולחזור למה שהיה בכיתה י'-י"א בעיקר ופחות ב-י"ב, של יציאה לכפר, להתיישבות, לספר, לנגב ולגליל במסגרת בית הספר ולשלב אימונים ועבודה כאשר העבודה היא לא רק פיזית אלא גם קהילה וחינוך.

איתן ברושי: משפט אחרון.

איתן ברושי: אני חושב – זה בטח נאמר אבל בכל זאת אני רוצה לומר – שצריך לתת ביטוי לתקצוב יותר גדול לתנועות הנוער ולמכינות.

איתן ברושי: אם הממשלה אומרת שמשהו חשוב, היא חייבת לתת לזה ביטוי גם בתקציב.

איתן ברושי: אם אתה אומר שמשהו חשוב.

איתן ברושי: למשל, אם אתה אומר, אדוני היושב ראש, שהנגב והגליל חשוב אבל אתה מוריד להם את ההטבות, מוטל ספק בנאמנות, לא שלך, לרעיון.

איתן ברושי: אם אומרים שלשתות אלכוהול זה פסול אבל מורידים את המס על האלכוהול, אז מישהו מבין שיש כאן בעיה.

איתן ברושי: צריך להגיד שזה לא חינוכי להוריד את המס על האלכוהול ואני לא בטוח מה עושים עם הכסף הזה.

איתן ברושי: אני אומר שצריך לתרגם את האמירות ובמיוחד בנט יודע ששתי אוכלוסיות אי אפשר לסבן, ילדים וחיילים.

איתן ברושי: הם מבינים גם דוגמה אישית וגם יודעים לטפל.

איתן ברושי: אני מברך אותך ואת השר ואני באמת חושב שמשרד החינוך הוא משרד לא רק חשוב אלא הוא עם עוצמה גדולה ויכול באמצעים שעומדים לרשותו לעשות דברים שאף אחד אחר לא יכול לעשות אותם.

איתן ברושי: לכן, תעשו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: לפני שהמנכ"לית משיבה, את ביקשת את רשות הדיבור.

<אביבית ברקאי אהרונוף: ארגון בזכות.

משה גפני: אם אפשר בבקשה בקצרה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: עוד כמה נקודות בנושא של החינוך המיוחד.

<אביבית ברקאי אהרונוף: אמר כאן השר שהוקצבו 135 מיליון שקלים עבור הנגשה פרטנית בשנת הלימודים הנוכחית וכי זה כבר מבוצע אלא שלצערנו הדברים לא כך.

<מיכל כהן: יבוצע.

<אביבית ברקאי אהרונוף: יש לנו עשרות פניות ואני מניחה שבפועל יש יותר ילדים שזקוקים להנגשה פרטנית, זקוקים למחשב נייד, זקיקים לאיי-פד, זקוקים לתקשורת, להנגשה כרמפה כדי להיות בכיתת הלימוד וללמוד אבל משרד החינוך אומר להם שהתקציב לא מכיסו.

<אביבית ברקאי אהרונוף: כלומר, הוא מפנה את ההורים או לרכוש באופן עצמאי את המכשירים הללו או לגייס כספים ולרכוש אותם אבל הוא אומר להם חד משמעית שהוא לא מממן את המכשירים הללו כאשר זאת בעצם ההנגשה הפרטנית ועבור ז הוקצבו 135 מיליון שקלים בין השאר.

<אביבית ברקאי אהרונוף: זאת נקודה אחת אדוני היושב ראש ואני אשמח לקבל על כך תשובה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: נקודה שנייה היא הנושא של הסעות ילדים עם צרכים מיוחדים.

<אביבית ברקאי אהרונוף: בכנסת הזאת רק לאחרונה היו כמה דיונים על מכלול הבעיות בנושא של ההסעות ועל סיכונם של ילדים עם צרכים מיוחדים מדי יום בהסעות.

משה גפני: נכון.

<אביבית ברקאי אהרונוף: אגב, משרד החינוך התבקש לכתוב תקנות בנושא הזה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: התקנות הללו צריכות להיות מתוקצבות ולא ברור לי האם התקציב הנוסף עבור התקנת התקנות נמצא כאן על סדר יומה של הוועדה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: אני חייבת לומר שכבר היום יש ועדת חריגים במשרד החינוך ולא מן הנמנע שהתקציב הזה של ועדת החריגים הוא התוספת התקציבית שנדרשת עבור ההסעות.

<אביבית ברקאי אהרונוף: נושא של חופשות של ילדים עם צרכים מיוחדים.

<אביבית ברקאי אהרונוף: לקראת שנת הלימודים הנוכחית העברנו לשר כמה פניות של ילדים שבעצם מסיימים את שנת הלימודים כמו כל הילדים ויוצאים לחודשיים חופשה ללא שירותים פרה-רפואיים בחודשיים הללו, ללא איזושהי מסגרת חברתית בחודשים הללו כי קייטנות לא משלבות ילדים עם צרכים מיוחדים.

<אביבית ברקאי אהרונוף: הובטח לנו שישבו אתנו ובעצם שנת הלימודים עבור חלק מהילדים עם צרכים מיוחדים תוארך.

<אביבית ברקאי אהרונוף: שוב, לא ברור האם זה תוקצב כבר עתה בשנת הלימודים הנוכחית.

<אביבית ברקאי אהרונוף: נושא של הרפורמה של הסייעות בגני הילדים.

<אביבית ברקאי אהרונוף: הרפורמה הזאת פסחה על גני החינוך המיוחד.

<אביבית ברקאי אהרונוף: נכון שבגני החינוך המיוחד אין 29 ילדים אבל הם במיוחד זקוקים לסייעת נוספת.

<אביבית ברקאי אהרונוף: נקודה אחרונה עליה נשמח לקבל תשובה.

<אביבית ברקאי אהרונוף: נאמר כאן שיתווסף לתקציב, לבסיס התקציב סכום של מאתיים מיליון שקלים.

<אביבית ברקאי אהרונוף: אני אשמח לדעת לאילו ענפים בחינוך המיוחד התקציב הזה מיועד.

משה גפני: תודה רבה.

באסל גטאס: אדוני היושב ראש, אני נרשמתי לדיון אבל יצאתי כי כידוע לך היה דיון בוועדת הכנסת בנושא הערעורים והרביזיות.

באסל גטאס: אני אצטמצם לחצי דקה.

משה גפני: בסדר.

באסל גטאס: הרבה דברים רציתי להעלות גם בפני השר אבל אני מאמין שחבריי העלו אותםן.

משה גפני: העלו בפרוטרוט.

באסל גטאס: יש לי שאלה שמציקה לי והיא מחוץ למספרים ומחוץ לערבי-יהודי והסיפור הזה.

משה גפני: מה מציק לך?

באסל גטאס: למה במשרד החינוך לא חושבים על כך שתהיה תקופה בתפקידים החל ממפקחים או מנהלי מחוזות?

באסל גטאס: אני מרגיש שיש אנשים שם שאני שומע את השם שלהם כבר עשר שנים ועשרים שנים, מפקחים שהם שולטים באותו מחוז.

באסל גטאס: לפחות תעשו רוטציה.

באסל גטאס: אני שואל למה אין תקופה מוגבלת לתפקיד.

משה גפני: לפני שתי קדנציות אני הגשתי הצעת חוק לגבי יועץ משפטי של המשרד שתהיה לו תקופת כהונה מוגבלת.

משה גפני: לא בכנסת.

מיקי רוזנטל: גם אני הצעתי הצעת חוק.

משה גפני: ההצעה עברה בקריאה טרומית.

משה גפני: בקיצור, היה מישהו בתפקיד מאוד בכיר במדינה שרצה לעשות מזה עוד יותר טוב וכשרוצים לעשות מחוק עוד יותר טוב, החוק בסוף נתקע.

משה גפני: זאת הייתה פעם ראשונה שבוועדת הפנים או בוועדת החוקה ניצחתי את אלקין שהיה יושב ראש הקואליציה.

משה גפני: ניצחתי אותו בהצבעה, היה שמונה נגד שבעה לטובתי.

משה גפני: פעם יחידה בהיסטוריה.

באסל גטאס: אתה מעודד אותי?

באסל גטאס: אני לא מבין למה צריך חוק בשביל זה.

משה גפני: לא צריך.

באסל גטאס: אם זאת המדיניות של המשרד שמנהלי בתי ספר יתחלפו, לא יצטרכו חוק.

משה גפני: גברתי המנכ"לית.

<מיכל כהן: אני אענה בקצרה על השאלות שהועלו כאן.

משה גפני: תתחילי עם סתיו שפיר כי אני במתח.

<מיכל כהן: אני אומר עובדות של נתונים אבל אני כן רוצה לומר משהו כללי.

<מיכל כהן: לאורך השנים, לפחות שמונה שנים אני נמצאת במטה משרד החינוך ואני חושבת שלא היה שר ולא היה מנכ"ל שלא רצה לתגבר את נושא היהדות, לא בהיבט של יהדות עם כיפה אלא יהדות שמתאימה לכולנו ולא מנכסת את היהדות רק לציבור מסוים.

<מיכל כהן: גם כאנשים חילוניים.

סתיו שפיר: אני מאוד בעד.

<מיכל כהן: אני בטוחה.

סתיו שפיר: זאת לא הייתה השאלה.

<מיכל כהן: רגע.

<מיכל כהן: תני לי לענות.

<מיכל כהן: אני אמרתי שאני פותחת במשהו.

<מיכל כהן: אני חושבת שהסיפור הזה, לאורך השנים כל שר שבא נתן לזה קדימות, כל אחד בשיטה אחרת.

<מיכל כהן: גדעון סער הכניס את נושא מורשת ותרבות ישראל לבתי הספר, אחר כך שי פירון נתן תקציב תוספתי לכל העמותות – הרטמן, בארי, עלמה וכולי – והשר הזה בעצם הגדיל את התקציבים הללו כשהנושא של יהדות כרגע, יהדות בכלל ולא יהדות תורנית, הוא תקציב של 11,6 מיליון שקלים, סך כל התקציב, והנושא של תוספת למורשת ואזרחות - - -

סתיו שפיר: סך כל לימודי היהדות, התקציב הוא 11,6 מיליון?

<מיכל כהן: 11,6 מיליון שקלים, לימודי יהדות תוספתיים.

סתיו שפיר: תוספתיים.

סתיו שפיר: זה לא של כל התרבות היהודית.

<מיכל כהן: כן.

<מיכל כהן: הנושא של מורשת ואזרחות 12 מיליון שקלים.

סתיו שפיר: רגע.

סתיו שפיר: תקציב תרבות יהודית עומד על מיליארד.

מיקי רוזנטל: איזה מין ערבוב זה מורשת ואזרחות?

משה גפני: היא רצתה לדעת מה התקציב לאזרחות ומה התקציב ליהדות.

סתיו שפיר: התקציב של תרבות יהודית לפני התוספתי.

מיקי רוזנטל: אני מחדד את השאלה.

מיקי רוזנטל: מורשת ואזרחות, מה הקשר?

מיקי רוזנטל: היית אומרת היסטוריה ואזרחות.

<מיכל כהן: חברת הכנסת שאלה.

סתיו שפיר: התקציב של תרבות יהודית לבדו בתקציב עומד על מיליארד שקלים.

<מיכל כהן: את מדברת על תרבות יהודית תורנית?

סתיו שפיר: תרבות יהודית.

סתיו שפיר: זאת התקנה.

<מיכל כהן: התכנית של התמיכות של תרבות יהודית - - -

<משה שגיא: זה לא כולל את זה.

<משה שגיא: לא מדובר על זה.

סתיו שפיר: דיברתם על תקציב תוספתי.

<מיכל כהן: יש תקנה תקציבית שמדברת על תרבות תורנית.

סתיו שפיר: קוראים לזה תרבות יהודית.

<מיכל כהן: זאת תרבות תורנית.

<נעה היימן: הסכום של כמיליארד שקלים לתרבות יהודית או תרבות תורנית - - -

סתיו שפיר: הם החליפו.

סתיו שפיר: עכשיו הם אומרים שזאת בעצם תרבות תורנית.

<נעה היימן: הסכום הזה לא נכנס לבתי הספר.

<נעה היימן: מדובר בתקציב תמיכות בגופים שעושים תרבות מבוגרים אפילו, משרד התרבות לאוכלוסייה החרדית או תכנים.

משה גפני: תרבות תורנית היא לא לאוכלוסייה החרדית אלא לאוכלוסייה הציונית דתית.

<נעה היימן: ציונית דתית.

משה גפני: בקדנציה הקודמת כל הזמן היו העלאות ואצל החרדים לא הייתה כל העלאה וזה התייבש.

משה גפני: רק לדייק בעניין הזה.

<נעה היימן: זאת לא ההקבלה הנכונה, זאת לא השאלה של לימודי הדמוקרטיה.

סתיו שפיר: אני אפרק את הדבר הזה לגורמים.

סתיו שפיר: כשאני שואלת על כמה מתקציב החינוך מושקע בתרבות יהודית לעומת כמה מושקע במה שאני אקרא לו תרבות ישראלית, שזה כולל דמוקרטיה, אזרחות, כל הדברים שמתייחסים לאלמנט של הלאום, של המדינה ולא רק ליהדות כדת, החלוקה היא חלוקה שלא עוסקת אך ורק בכמה שיעורים מעבירים, כמה שעות לימוד, ליהדות אלא היא עוסקת גם בכל הפעילות של העמותות בתוך בתי הספר.

סתיו שפיר: למשל, כל מינהלת הזהות היהודית, אני אכלול את זה בתוך התקציב הזה למרות שזה לא תקציב שמגיע ממשרד החינוך.

סתיו שפיר: זאת השאלה.

סתיו שפיר: כמה בתוך משרד החינוך מושקע בלימודי יהדות כולל תרבות יהודית וכמה מושקע בלימודי ישראליות?

<מיכל כהן: הבנתי.

<מיכל כהן: על השאלה הזאת אני לא יכולה לענות לך כי אלה הרבה מאוד דברים.

משה גפני: גברתי המנכ"לית, כמו שנהוג כאן בוועדה, כשיש שאלה מורכבת, אני מבקש תשובה בכתב.

<מיכל כהן: בסדר.

<מיכל כהן: נענה עליה.

משה גפני: אם אפשר להעביר את התשובה ליושב ראש הוועדה ואני אעביר אותה לחברים.

<מיכל כהן: בסדר גמור.

חנין זועבי: אדוני היושב ראש, אם אפשר לקבל תשובה לשאלתי לגבי התכניות שקשורות לזהות ערבית.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אפשר?

<מיכל כהן: אפשר.

<מיכל כהן: אנחנו נעשה עבודה ונשלח לכם.

<מיכל כהן: אני לא רוצה לפתוח את הוויכוח, זאת לא ועדת החינוך של הכנסת עם צוות החינוך המיוחד שבאופן קבוע ואולי זה תפקידו להגיד מה כל הזמן לא עושים.

<מיכל כהן: אני רוצה לומר שהנושא של חינוך מיוחד, ראשית, נאמרו כאן הרבה דברים שהם לא נכונים.

<מיכל כהן: יש בסיס ויש תקציב.

<מיכל כהן: לכן אני רוצה לומר שתקציב החינוך המיוחד לא כפי שהוצג, הוא תקציב בבסיס התקציב של משרד החינוך.

<רויטל לן כהן: שעות מעל המינימום בתוך הבסיס?

<מיכל כהן: אני לא רוצה להתווכח.

משה גפני: לא.

משה גפני: אני לא מסכים יותר.

משה גפני: עם כל הכבוד, די.

משה גפני: מיכל, תני תשובות תמציתיות ומה שלא תעני עכשיו, תעני בכתב.

<מיכל כהן: התקציב של 5.8 וכל מה שאנחנו מוסיפים, אנחנו מוסיפים כל שנה ומדי שנה תוספות.

<מיכל כהן: האם יש מספיק לכל דבר שרוצים?

<מיכל כהן: לא אבל אי אפשר להציג מצג שווא כאילו החינוך המיוחד הוא טלאי על טלאי.

<מיכל כהן: יש בסיס, יש בסיס רחב ויש תוספות מדי שנה של גידול טבעי.

<מיכל כהן: נושא של מבחנים ופערים.

<מיכל כהן: חבר הכנסת שדיבר על הפערים של פיז"ה והמבחנים הבינלאומיים, נכון, אנחנו מתקדמים אבל לצערי לא בקצב שאנחנו רוצים להתקדם בסיפור של המבחנים אבל זאת שאלה יותר גדולה.

<מיכל כהן: האם במוטיבציה מצד אחד ללמד – מישהו כאן דיבר על ההיגיונות הסותרים – והאם להשקיע בתהליך, בתכנים, בשיטות, באיכות או לרוץ מהר מהר להישגים.

<מיכל כהן: לאורך השנים - ואני אומרת את זה כי הייתי לאורך השנים – הייתה מוטיבציה להשיג הישג בודד.

<מיכל כהן: אנחנו היום משקיעים בשינוי שיטות ההוראה, ביותר עבודות, בפחות מבחנים.

<מיכל כהן: חבר הכנסת יוסי יונה דיבר על ארצות הברית.

<מיכל כהן: אנחנו לשמחתי התחלנו את זה כבר לפני שנתיים.

<מיכל כהן: הפחתה דרמטית של המבחנים והיבחנות של ילדים ויותר השקעה באיכות הלמידה.

<מיכל כהן: זה אומר עבודות, זה אומר פחות חומר ויותר עומק.

<מיכל כהן: זה לא תהליך של יום-יומיים.

<מיכל כהן: מרב הכסף שלנו ומרב ההשקעה שלנו מושקעת בזה שילדים ילמדו יותר איכותי ובדרך הזאת גם ישיגו יותר.

<מיכל כהן: במבחני פיז"ה ובמבחנים אחרים, אחד הדברים שהתלמידים נופלים בו, זה נושא של פתרון בעיות ומחשבה בסדר גבוה.

<מיכל כהן: אי אפשר ללמד אותם מהר מהר אלא צריך ללמד אותם יותר לאט ויותר איכותי, וזה מה שאנחנו משקיעים.

<מיכל כהן: לא נראה תוצאה תוך שנה אבל נראה תוצאות בתהליך.

מיקי רוזנטל: בכמה מתוקצב הדבר הזה?

מיקי רוזנטל: מתוך התקציב על סעיפיו השונים, בכמה זה מתוקצב?

מיקי רוזנטל: את יכולה לתת סכום?

מיקי רוזנטל: אם את לא יודעת לענות עכשיו, תעני אחר כך.

<מיכל כהן: כמה מתוקצב נושא של הישגים?

מיקי רוזנטל: לא של ההישגים.

מיקי רוזנטל: אנחנו מסכימים שלא צריך לרדוף אחרי ההישגים.

משה גפני: מה אתה שואל?

מיקי רוזנטל: דיברת על שינוי היכולת והדגשת החשיבה.

מיקי רוזנטל: בסדר, אבל איך זה מתבטא בכסף?

מיקי רוזנטל: לא בדיבורים שאתם מתכוונים אלא בסעיפי תקציב.

מיקי רוזנטל: למשל חלק מהמורים לא יודעים מה זה ולא מבינים מה זה.

<מיכל כהן: אם מישהו מצפה שבלמידה משמעותית, שזה שינוי שיטת ההוראה מאחורי דלת הכיתה, תוך שנה כולם יוכלו לעשות את זה, לא.

מיקי רוזנטל: לא, לא מצפים.

<מיכל כהן: אני עונה לך.

<מיכל כהן: קודם כל, הרי כל התקציב של משרד החינוך או רוב, לא כולו, נועד בעצם לשרת את המעשה החינוכי בתוך הכיתה.

<מיכל כהן: אם אני אמנה לך כמה תקציב יש למורים, כמה תקציב יש לשיטות הוראה, כמה תקציב יש לתכנים, הכול זה בעצם שיפור.

מיקי רוזנטל: שיעור התקציב המרכזי לא משנה את היעד הזה שאתם קובעים.

מיקי רוזנטל: זה בדיוק מה שאני אומר.

מיקי רוזנטל: אתם אומרים המון מלים גדולות אבל בכסף אתם לא מתקצבים אותן.

מיקי רוזנטל: המורה יקבל שכר גם אם הוא לא ילמד בשיטות החדשות וגם אם הוא לא יתאמץ וכולי.

מיקי רוזנטל: אני שואל אותך שאלה מאוד מאוד עקרונית.

מיקי רוזנטל: האם את יכולה להראות בתקציב איך אתם משנים את האופי של הלימודים כדי להשיג את היעדים עליהם אתם מדברים?

משה גפני: יש לי בקשה אליך.

משה גפני: אני רוצה לבקש ממך לגבי השאלות שנשאלו כאן.

<מיכל כהן: אני אשיב לך בכתב.

משה גפני: בכתב.

משה גפני: לא לי.

<מיכל כהן: קודם אמרת לי להעביר את התשובות אליך.

משה גפני: להעביר אלי אבל אלה שאלות חברי הוועדה.

מיקי רוזנטל: עוד שאלה ששאלתי והשר לא ענה לי, ואולי את תעני עליה.

מיקי רוזנטל: מתי תפסיקו כבר את התקצוב הזה של השעות השבועיות?

<מיכל כהן: לא נפסיק.

<מיכל כהן: השעות השבועיות הן עצם שכר המורים.

<מיכל כהן: לא נפסיק.

סתיו שפיר: התייחסות גם לפערים בתקצוב בין הממלכתי-דתי לבין הממלכתי לבין החינוך הערבי.

מיקי רוזנטל: כמה מהשעות האלה אתם מתקצבים את המורים, שעות שבועיות לבית ספר או לישוב, באמת בפועל מגיעות לבית הספר או לישוב וכמה הולכות לאיבוד לפי מחקרים של בנק ישראל וכולי?

מיקי רוזנטל: מורים שנעדרים, מורים שנמצאים במעבר.

מיקי רוזנטל: זאת אומרת, אפילו ה-OECD העיר לכם על זה מספר פעמים ששיטת התקצוב של משרד החינוך איננה רצינית ולא מקובלת בשום מקום בעולם חוץ מאשר במדינת ישראל.

מיקי רוזנטל: מתי תפסיקו עם זה?

מיקי רוזנטל: העיר לכם או לא? אני ממציא את זה?

<מיכל כהן: היום משרד החינוך, אנחנו מתקצבים שעות ומורים וזה לא הולך להשתנות.

<מיכל כהן: זה בסיס מקדמת דנא עם ארגוני המורים.

<מיכל כהן: ה-OECD לא דיבר על זה אלא הוא דיבר על כמות השעות שאנחנו מלמדים ביחס לעולם.

מיקי רוזנטל: הוא דיבר על שיטת התקצוב של משרד החינוך.

<מיכל כהן: זה לא נכון.

<מיכל כהן: לגבי אזורי עדיפות לאומית, תענה בבקשה.

<משה שגיא: אזורי עדיפות לאומית, היה נושא אחד שתוקצב בעבר לפי הפרמטר הזה בנושא החטיבה העליונה.

<משה שגיא: בעקבות הבג"ץ שהיה ב-2008 של ארגון עדאללה, ביטלנו את הנושא של הקריטריון של עדיפות לאומית והקריטריון הזה כמעט ולא תקף במשרד.

משה גפני: אין עדיפות לאומית בחינוך?

<משה שגיא: אין נושא של עדיפות לאומית.

משה גפני: עדיפות לאומית בחינוך.

<משה שגיא: תקצוב דיפרנציאלי.

משה גפני: אנחנו בדרך הנכונה.

משה גפני: עוד מעט גם לא תהיה עדיפות לאומית בהטבות מס.

<משה שגיא: הפרמטרים הם טיפוח, פריפריאליות וחוסן כלכלי של רשויות מקומיות.

<משה שגיא: אלה הפרמטרים שקובעים את התקצוב.

משה גפני: למה אין עדיפות לאומית בחינוך?

יוסי יונה: לא, הוא לא אומר את זה.

יוסי יונה: הוא אומר שהבעיה היא עם הקריטריונים.

<משה שגיא: לא תמיד הפרמטרים בחינוך שפותר את הבעיה.

<מיכל כהן: הוא הסביר שבעקבות הבג"ץ של עדאללה שינו את הקריטריונים.

משה גפני: מה הקריטריונים היום?

<משה שגיא: אני אומר.

<משה שגיא: יש שלושה פרמטרים מרכזיים: טיפוח שהוא המדד המרכזי, חוסן כלכלי של רשויות מקומיות ופריפריאליות.

<משה שגיא: בנושא של המוחזקות בחטיבה העליונה, זה היה הטריגר לבג"ץ, בעקבות השינוי למעלה מ-35 אחוזים מתקציב המוחזקות הולך למגזר הערבי, כתוצאה מאותו שינוי שעשינו.

משה גפני: כמה?

<משה שגיא: למעלה מ-35 אחוזים מהיקף של 230 מיליון שקלים.

יוסף ג'בארין: יש רשימת ישובים חדשה?

<משה שגיא: אנחנו לא משתמשים בזה.

<משה שגיא: רשימת הישובים החדשה היא של הממשלה.

<משה שגיא: משרד החינוך לא משתמש בה לכל הנושאים.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש, כמו שאמרתי, להעביר למזכירות הוועדה את התשובות אחרי שתעשו עבודה.

משה גפני: אגב, אני רוצה להגיד לך שאתם מחקתם מספר התקציב את התרבות החרדית.

משה גפני: סתיו שאלה על מיליארד שקלים והלכתי לראות את זה.

יוסי יונה: זה נעשה בסתר.

משה גפני: בסתר.

משה גפני: תכף אני אגיד לך מה זה הסתר הזה.

משה גפני: הרי כבר דיברנו על זה כל הזמן.

משה גפני: רוב התקציב הזה הוא תקציב הישיבות והוא בכלל לא התרבות.

<נעה היימן: ב-2014 נעשה שינוי.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: לא חשוב.

סתיו שפיר: אם אפשר גם לקבל את הפרטים בקשר לשינוי הזה.

<נעה היימן: שלחנו גם לוועדת החינוך.

משה גפני: יש סיבה שאת מעדיפה לדבר עם סתיו שפיר על פני?

משה גפני: אם כן, אז תגידי.

משה גפני: אני שואל אותך.

משה גפני: היה תרבות יהודית והיה תרבות חרדית.

משה גפני: עשו את השינוי הזה אי שם בהיסטוריה.

משה גפני: תרבות יהודית עומדת על 98 מיליון שקלים ותרבות חרדית לא קיימת בכלל.

משה גפני: זה שייך לחריש עמוק או שזה שמישהו החליט למחוק את החרדים או איך?

משה גפני: יש לך תשובה לזה?

משה גפני: את יכולה לתת לי את התשובה בכתב.

<נעה היימן: במסגרת חריש עמוק - - -

משה גפני: אני רוצה לדעת כמה יש בתרבות הזאת וכמה יש בתרבות הזאת.

משה גפני: את יכולה לתת לי את התשובה בכתב או להגיד לי בעל פה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: גברתי המנכ"לית, היה מרתק.

משה גפני: אני מתנצל.

משה גפני: משה שגיא, כל הכבוד.

משה גפני: אם משעמם לך במשרד באיזשהו זמן, תרימי אלי טלפון ונעשה דיון על החינוך המיוחד במשרד החינוך, יהיו פה להבות לגובה.

סתיו שפיר: גפני, היה אפשר לקיים דיון עם המנכ"לית על הסעיפים שלא הצלחנו בכלל להגיע אליהם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מודה לכם.

משה גפני: אני מודה לצוות של משרד החינוך.

משה גפני: אנחנו מיד עוברים לסעיף הבא.