הוועדה המיוחדת לפניות הציבור, כנסת 20, פרוטוקול מספר 16, 2015-10-13 12:30

ישראל אייכלר: אנחנו פותחים את הישיבה של הוועדה לפניות הציבור, בעניין המחסור במבחני נהיגה מעשיים.

ישראל אייכלר: אני רוצה לקדם בברכה את חברת הכנסת נורית קורן וחבר הכנסת חמד עמאר שבאו לדיון.

ישראל אייכלר: אני מאד שמח על הדיון הזה, מהסיבה ורגע, לפני שאני פותח את הדיון אני רוצה להגיד שחשבתי מה הקשר בין מה שקורה היום לבין דיון על טסטים ועל נהיגה במשרד התחבורה.

ישראל אייכלר: נכון שהחיים צריכים להימשך, אבל כאשר יש מצבים כאלה, זה נראה קצת סוריאליסטי, שאנחנו עוסקים בחיי היום יום הכל כך פשוטים כמו טסטים.

ישראל אייכלר: אז הדבר היחיד שמצאתי בקשר הוא, שגם בנהיגה וגם כאשר שאנחנו הולכים ברחוב, אנחנו זקוקים למלאכי שמים שישמרו עלינו, מעבר למה שאנחנו צריכים לשמור איך אנחנו נוהגים ולשמור על בטיחות ותנאי בטיחות ותנאי כביש ותנאי רכב והתנהגות הנהג.

ישראל אייכלר: יש פסוק אחד שמחבר בין הנהיגה לבין המצב הביטחוני, והפסוק אומר כך: "כי מלאכיו יצווה לך לשמרך בכל דרכיך, השם ישמור צדך ובואך מעתה ועד עולם".

ישראל אייכלר: אני חושב שזה הדבר שצריך לפתוח בו את הנושא.

ישראל אייכלר: ובאמת חשוב מאד שאתם דואגים – ואני מדבר עכשיו על הפונים ועל האנשים שאינם מקצועיים וזו לא הפרנסה שלהם - שדואגים בעצם לאחרים.

ישראל אייכלר: כי בסופו של דבר, כל נהג מתוסכל שעובר את כל התהליך הזה, של עד קבלת רישיון, ברגע שהוא קיבל את הרישיון, אז הוא שוכח את כל מה שהוא עבר והוא לא ילך אף פעם להתלונן ולעשות בלגנים על מה שהיה, כדי לעזור לאחרים.

ישראל אייכלר: וזו אחת הבעיות של חוסר ערבות הדדית בנושא הבירוקרטיה.

ישראל אייכלר: בכל משרדי הממשלה ובכל רשויות השלטון, הפקיד נשאר והאזרח אומר – אני כבר גמרתי, עברתי את כל הסבל, הולך הביתה, אומר תודה שהוא הגיע הביתה ולא בא להתלונן בשביל אחרים.

ישראל אייכלר: כך בנושא האוטובוסים למשל, כשהאוטובוס לא מגיע.

ישראל אייכלר: אני אומר לנוסעים שפונים אלינו לוועדה, תגיד לי, אתה טרחת לפחות לכתוב כמה שורות למשרד התחבורה, למישהו, להתלונן?

ישראל אייכלר: תעזוב אותי, עד שהגעתי הביתה עם הילדים.

ישראל אייכלר: אמרתי לו עד שהגעת הביתה, אז מישהו אחר עומד עכשיו בתחנה.

ישראל אייכלר: ולכן גם העניין הזה של הטסטים.

ישראל אייכלר: הטסטים זה אחד הסיוטים של הצעירים ואני לא מזמן קיבלתי רישיון נהיגה, בשנת 1977.

ישראל אייכלר: זה נראה לכם מזמן, אבל לי לא.

ישראל אייכלר: אני עוד זוכר את כל הסיוטים האלה, אבל אז זה לא היה ממוחשב, זה היה יותר אנושי והייתי יודע מי עשה ומה עשה.

ישראל אייכלר: היום הכל ממוחשב, הכל קר ואני יודע כל השנים שיש סבל.

ישראל אייכלר: אנחנו גם יודעים ואני לא רוצה להאריך בפתיחה, שזו ממש סכנה חמורה מאד לתת רכב לאדם שלא רק שהוא לא יודע לנהוג, הוא לא יודע את הסכנה שברכב.

ישראל אייכלר: אני אומר על הולכי הרגל, שלא יודעים עד כמה הרכב הוא כלי מוסכן.

ישראל אייכלר: זה כלי נשק.

ישראל אייכלר: זה כמו שנותנים רישיון להחזקת כלי נשק, שוב, אפרופו לאקטואליה.

ישראל אייכלר: לתת רכב בידי נער או מבוגר, שהולך לנהוג, צריך לדעת שהוא נושא כלי נשק.

ישראל אייכלר: כלי נשק יכול להגנה ויכול להיות רחמנא ליצלן כלי משחית.

ישראל אייכלר: אגב, אחד הדברים שהצדיקים אמרו כסגולה להצלה מהכלי המשחית הזה, לקיים את מצוות הכנסת האורחים בתוך הרכב.

ישראל אייכלר: היום אין הרבה אנשים שמסתובבים בין הכפרים והערים ואין להם איפה לאכול ואתה מקיים הכנסת אורחים שאתה מזמין אותו הביתה אליך לאכול.

ישראל אייכלר: אבל אנשים שאין להם רכב והם זקוקים להגיע ואתה מכניס אותם לרכב שלך, קיימת מצוות הכנסת אורחים.

ישראל אייכלר: זאת מצווה שהיא סגולה לנסיעה בטוחה, להביא אורחים אל תוך הרכב.

ישראל אייכלר: ועכשיו לעצם העניין.

ישראל אייכלר: אנחנו נשמע מהפונים, מחברי הכנסת, מהמומחים ומאנשי המקצוע איך אפשר לפתור את הבעיה.

ישראל אייכלר: אני מבין שהוועדה הזאת כבר דנה לפני שנים והדיון מתקיים בעקבות פניות של אזרחים בכמה טענות.

ישראל אייכלר: קודם כל, זמן ההמתנה למבחן נהיגה מעשי.

ישראל אייכלר: אני מבין שהזמן צריך להיות חודש ולמעשה ממתינים בין שלושה לארבעה חודשים.

נורית קורן: סליחה שאני מפריעה לך, אדוני יושב הראש.

נורית קורן: התקיים במושב הקודם דיון בנושא הזה, בהצעה לסדר שאני קיימתי ובוועדת הכלכלה.

נורית קורן: זמן ההמתנה, לפי התקנות, הוא עד שישה חודשים.

נורית קורן: מה שאני עשיתי בעקבות הדיון, אנחנו פנינו למשרד התחבורה, אבל הפנייה שלכם כרגע למשרד התחבורה הייתה ממש מפורטת ואני מברכת אתכם על כך ואני מברכת בכלל על הדיון הזה, זאת פעם שנייה.

ישראל אייכלר: אז תיכף ארצה לשמוע מה שהיה, אני רק אסיים.

ישראל אייכלר: הטענה העיקרית היא שאין מספיק בוחנים.

ישראל אייכלר: אנחנו נבחן את הטענה הזאת, שאין מספיק בוחנים.

ישראל אייכלר: אני יודע שברקע יש את הדיון על הרפורמה, אבל זה פחות נוגע לאותו נהג, השאלה שאנחנו נדון בה.

ישראל אייכלר: תשובת משרד התחבורה היא שהמשרד שוקד על גיוס בוחנים.

ישראל אייכלר: אני מבין גם שאם יהיו עוד 10 או 20 בוחנים, זה יכול לפתור הרבה בעיות ברוב הארץ.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת קורן וחברים אחרים, יש בעיה שצריך לבדוק איך מונעים ממורים להעמיד נהגים למבחן, כשהם לא בשלים, כדי לקבל הכנסה גבוהה יותר, כי כאשר הוא משכיר את רכב לנבחן הוא מקבל – בעבר זה היה 400 שקלים, היום זה כבר יורד ולשני נהגים זה 800 שקלים, בשעה שעל שעת שיעור יש לו הרבה פחות.

<קריאה: 265 ₪.

ישראל אייכלר: כן.

ישראל אייכלר: אז צריך לראות שהמורים באמת יגישו למבחנים רק נהגים שהם בשלים, כי הם – ועד כמה שאני מבין מהנתונים של משרד התחבורה – רק 40% בערך עוברים טסט, אני לא יודע איך זה בעולם, אבל לא נשמע לי סביר ש-60% מהנהגים הצעירים הם כאלה, תסלחו לי, אני לא אגיד איזה ביטוי לא פרלמנטארי – שלא יכולים לעבור טסט.

חמד עמאר: אני לא יודע איפה קיבלת נתון של 41%.

ישראל אייכלר: בצפון למשל זה 32% לפחות.

חמד עמאר: במענה לשאלת מה אחוז העוברים בטסט ראשון, חלוקה לפי מחוזות – חיפה – 13.9%, ירושלים 22%, תל אביב 28.4%, באר שבע 24.9%.

חמד עמאר: נתונים מזעריים.

<קריאה: זה בטסט הראשון.

ישראל אייכלר: אתה מדבר על טסט ראשון?

<שלומית אבינח: זה טסט ראשון.

ישראל אייכלר: אתה יודע מה, טסט ראשון - - -

חמד עמאר: אני אדבר בזמן שלי, אבל זו לא סיבה להגיד טסט ראשון.

חמד עמאר: זה אותו נהג, אותו מי שמעלים אותו לטסט ראשון, הוא אחרי 28 שיעורים, אחרי טסט פנימי שעושים לו בבית הספר שלו, ואם אחרי הטסט הפנימי שלו זה מגיע רק ל-13.9% שהוא עבר את הטסט הפנימי, אז משהו גרוע ביותר.

<קריאה: אני מסכים איתך.

<קריאה: זה הרבה פעמים אחרי הרבה יותר מ-28 שיעורים.

ישראל אייכלר: אני עדיין לא פתחתי את הדיון, אני עוד בדברי הפתיחה.

חמד עמאר: אני לא רוצה להפריע לך בדברי הפתיחה.

ישראל אייכלר: אנחנו ניתן לכל אחד לדבר.

חמד עמאר: פתחת עם נתון מעולה, 40%.

ישראל אייכלר: אלה הנתונים שקיבלתי בסך הכל – 40% מכלל הנבחנים.

ישראל אייכלר: לא אמרתי טסט ראשון.

ישראל אייכלר: ואני לא מתבייש להגיד לך שאני עברתי יפה מאד את התיאוריה ואת הכל.

ישראל אייכלר: בטסט ראשון נסעתי מצוין, אבל הבוחן אמר לי, רק שכחת לפתוח את בלם היד.

ישראל אייכלר: אבל שלטתי כל כך טוב על הקלאץ' והגז, שהצלחתי לנסוע כשבלם היד כמעט סגור ולכן הוא הכשיל אותי והוא צדק.

ישראל אייכלר: זאת אומרת לא נורא לטסט ראשון, אבל טסט שני זה כבר יותר מכריע.

ישראל אייכלר: אני כבר מסיים את דברי הפתיחה, כי אני רואה שהציבור כבר רוצה לדבר.

ישראל אייכלר: ממידע שהגיע לוועדה עולה כי מועסקים 128 בוחנים - - -

<ציון מזרחי: היום אנחנו קצת יותר.

ישראל אייכלר: קצת יותר, אני מבין שממש עוד שניים-שלושה.

ישראל אייכלר: 80,000 תלמידים לומדים נהיגה מדי חודש.

ישראל אייכלר: הבוחנים מבצעים בין 14 טסטים ליום.

ישראל אייכלר: פה כתוב 14-16, אבל זה 14.

ישראל אייכלר: הבוחנים עובדים כולל ימי שישי.

ישראל אייכלר: 400,000 מבחני נהיגה היו בשנת 2014, רובם על רכב פרטי.

ישראל אייכלר: אני לא אמשיך יותר, אני אתן את רשות הדיבור.

ישראל אייכלר: מנהלת הוועדה אומרת שצריך להתייחס לעניין של התכנית במשרד התחבורה להפריט את התחום, ואפילו יש מכרז לביצוע מבחני הנהיגה.

ישראל אייכלר: אבל האינטרס של המכון יהיה להעביר כמה שיותר תלמידים וזה עלול להגביר את התחרות ולהפחית את איכות הנבחן ואת הלומדים ואת הנהגים החדשים, ויכול להיות שיש פה עניין של סכנה.

ישראל אייכלר: אני יודע איזה אינטרסים יש בצד הזה ובצד הזה, ולכן אני לוקח את זה כדבר שני בדיון.

ישראל אייכלר: הדבר הראשון צריך להיות האזרח, הלקוח, הנהג, הצעיר שרוצה לא לעמוד בתור הרבה זמן ולא לשלם למורים כל כך הרבה כסף על מבחני סרק, מה שנקרא.

ישראל אייכלר: לכן אני רוצה לתת את רשות הדיבור קודם כל לחברת הכנסת נורית קורן, בגלל שהיא כבר עשתה בנושא.

ישראל אייכלר: אין חכם כבעל ניסיון.

ישראל אייכלר: תני לנו מהתובנות שיש לך מהדיון הקודם.

נורית קורן: אז ככה, בדיון הקודם מה שקרה שכולם דיברו וכולם הגיעו, ואז גיליתי שגם במושב הקודם, שנתיים קודם, דנו בדיוק באותו דבר ושום דבר לא השתנה.

נורית קורן: יש 160 תקנים של בוחנים.

נורית קורן: מאוישים – 136 תקנים בלבד.

נורית קורן: כששאלנו את משרד התחבורה אם הם מכשירים עוד כדי למלא את התקנים, אז הם אמרו שיש להם שישה בדרך.

נורית קורן: אלה התקנים שהם יוסיפו בעתיד.

נורית קורן: התשובה שאתם קיבלתם לכל השאלות ששאלתם, ואתם הגשתם שאלות מאד מפורטות, אני לא רואה שיש תשובה איך הם מאיישים עוד המשך של התקנים שיש להם וגם ראיתי כאן שבעצם הם כותבים שהם הוציאו מכרז וניגשו 230.

נורית קורן: הם לא רשמו אם העבירו אותם, לא העבירו אותם.

נורית קורן: אני רוצה לדעת מה קורה עם ה-230 אנשים האלה.

נורית קורן: זה בשאלה 10.

<ציון מזרחי: אנחנו נענה.

נורית קורן: רק הגשתם.

נורית קורן: בסדר, אני שאלתי.

<ציון מזרחי: אני חושב שהנתונים קצת לא בדיוק נכונים.

נורית קורן: בסדר, אבל לצערי לא רואים פה את האזרחים ואת טובת האזרח וזו בעיה.

נורית קורן: מה שקרה, אנחנו ביקשנו תשובות ואני ביקשתי שבמקום שיהיו התקנות, שעד שישה חודשים שאפשר לחזור על טסט שני ושלישי, זה יופחת בחודש אחד.

נורית קורן: ועדת הכלכלה שלחה מכתב.

נורית קורן: התשובות לא היו תשובות ענייניות בעליל.

נורית קורן: במעמד הדיון אני הגשתי הצעת חוק וביקשתי להגביל עד חודש, שיהיה אפשר להגיע לטסט שני.

נורית קורן: ההצעה הוגשה, כבר קיבלתי פ' וזה ממתין לתור שלי להעלות הצעות חוק בוועדת שרים, שם זה עומד כרגע.

נורית קורן: לאור כל התשובות ולאור זה שעדיין אנשים ממשיכים לפנות, משרד התחבורה רוצה להפריט.

נורית קורן: עכשיו, מה עושים כדי לקבל אישור של הציבור להפריט?

נורית קורן: לוחצים, לוחצים, לוחצים, לא מעבירים כספים, לא ממלאים תקנים, עושים הכל בכוונה כדי להפריט.

נורית קורן: זה לא קשור.

נורית קורן: אפשר להפריט, אבל לטסט יהיו בוחנים של משרד התחבורה.

נורית קורן: בכל זאת הם לא יצטרכו להעביר?

נורית קורן: לא שום דבר?

נורית קורן: אבל יצטרכו להשאיר בוחנים?

נורית קורן: יהיו בוחנים?

<חנן אהרון: לא.

<חנן אהרון: ייקחו בוחנים מבחוץ, ישלמו להם שכר מינימום והם יהיו תלויים ב - - -

ישראל אייכלר: תיכף ניתן לך את רשות הדיבור.

נורית קורן: תיכף נשמע אותך.

נורית קורן: אם מפריטים את כל הטסטים, אז אנחנו צריכים לדעת את זה שאם אתם רוצים להפריט, אז בבקשה, אז כבר תפריטו.

נורית קורן: למי אתם ממתינים?

ישראל אייכלר: את בעד הפרטה או נגד?

נורית קורן: אני חושבת שלא.

נורית קורן: אני חושבת שזה צריך להישאר במשרד התחבורה, כי אני רוצה שיהיה פה טוהר המידות.

נורית קורן: לא שאני באה בטענות למישהו, אבל אני חושבת שזה צריך להישאר כמו שצריך.

נורית קורן: אלא אם כן ימצאו איך, אתה יודע, שמור לי ואשמור לך, שהבוחן עם המורה נהיגה, כדי שיהיה לו שם טוב, אז הוא יעביר את כל התלמידים שלו ואז נקבל עוד יותר תלמידים שלא מיומנים.

ישראל אייכלר: את יודעת שבארצות הברית, אם נותר לי בנימה הזו, יש בתי חולים שמדורגים לפי מספר המתים שיצאו משם ומספר הבריאים.

ישראל אייכלר: אז כשמגיעים חולים קשים, הם פשוט שולחים אותם לבתי חולים אחרים.

ישראל אייכלר: הם לא רוצים שזה יהיה אצלם.

סופה לנדבר: גם ברוסיה.

ישראל אייכלר: גם ברוסיה?

נורית קורן: גרוע ביותר.

ישראל אייכלר: ואנחנו לא רוצים שזה יקרה גם בטסטים, שייקחו רק את הנהגים האלה.

ישראל אייכלר: כמנהגנו, נפנה בראשונה לפונים.

ישראל אייכלר: הפונה הראשון, איתי לורי, שהוא תלמיד נהיגה.

ישראל אייכלר: בבקשה.

<איתי לורי: אני באתי לפה בתור תלמיד נהיגה.

<איתי לורי: אני עדיין תלמיד, עדיין אין לי רישיון, אחרי מספר לא קטן של טסטים.

<איתי לורי: אני עכשיו סיימתי מכינה קדם צבאית ואני לפני גיוס.

<איתי לורי: אני מתגייס בנובמבר ונוצרה בעיה שלמרות שהיה לי זמן בין המכינה לגיוס, יש כרגע סכנה שאני אתגייס בלי רישיון.

<איתי לורי: וזה אחרי שאני הלכתי למכינה בלי רישיון, גם בגלל המחסור הזה.

<איתי לורי: היה אמור להיות איתי פה איציק סנדלר, שהוא יושב ראש העמותה לשיפור הבטיחות בנהיגה, אבל הוא תקוע במודיעין, כי כל הדרכים לירושלים סגורות.

<איתי לורי: רציתי להבהיר את הבעיה הזאת, שכולם פה באים בתור מייסדי עמותה וזה באמת מאד חשוב.

<איתי לורי: אתה נתת את הדוגמא למישהו שגם אחרי שהוא סיים לחכות שעתיים לאוטובוס, הוא עדיין דואג שהאוטובוס לא יאחר גם לבאים.

<איתי לורי: אני עדיין מחכה לאוטובוס הזה.

נורית קורן: אני מאד מקווה שתתגייס וכבר יהיה לך רישיון ואז הצבא לא ישחרר אותך, אם לא יהיה לך, כדי לבוא להגיד שלום.

<איתי לורי: תודה.

ישראל אייכלר: בוא תגיד לי איפה אתה רואה את הבעיה, כתלמיד.

<איתי לורי: הבעיה בלי ספק, תראה, כתלמיד פחות רואים את הבעיה.

<איתי לורי: אני רואה מה המספרים שיש מחסור גדול בטסטרים.

<איתי לורי: אין צפיפות מאד גדולה במשרד הרישוי, ואני יודע, כי הייתי שם הרבה פעמים.

<איתי לורי: אז לא מאד צפוף שם מבחינת אנשים שבאים לעשות טסט.

ישראל אייכלר: כמה פעמים לא עברת טסט?

<איתי לורי: לא עברתי חמש פעמים בינתיים וממשיכים לספור.

ישראל אייכלר: יש לך תחושה שבאמת המורים ממהרים להכניס תלמידים?

<איתי לורי: ממש לא.

<איתי לורי: אני חושב שעברתי בערך 50 שיעורים לפני הטסט הראשון, וממש לא הייתה שום מהירות.

<איתי לורי: אני גם לא אוהב להעיד על עצמי, אבל אני כן חושב שאני נוהג די טוב בשיעורים, ויחד עם זה אני כן חושב שבטסטים שנכשלתי בהם, הכישלון היה מוצדק.

ישראל אייכלר: כמה זמן חיכית בערך בין טסט לטסט?

<איתי לורי: אני חושב שלושה חודשים, לפעמים שלושה וחצי חודשים.

<ציון מזרחי: כל הזמן?

<ציון מזרחי: תמיד?

<ציון מזרחי: לכל חמשת הטסטים המתנת שלושה וחצי חודשים?

<איתי לורי: כן, אני לא ספרתי, אבל בעיקרון כן.

<ציון מזרחי: אם אנחנו נספור את הזמן, אנחנו נגיע לשנה וחצי.

ישראל אייכלר: אני מתחיל להרגיש בחקירה.

<ציון מזרחי: רגע, רגע, זה נשמע לא הגיוני שנגיע לשנה וחצי.

<קריאה: הוא לא ממציא.

<איתי לורי: שנייה, אני רוצה לענות, כי הוא אומר שאני לא מדייק.

<איתי לורי: הטענה שהבנתי זה שאני לא מדייק, כי זה לא הגיוני, כי אז הייתה עוברת שנה וחצי.

<איתי לורי: אני לפני שנתיים כבר הוצאתי את הטופס הירוק הראשון שלי.

<איתי לורי: לפני חודשיים הוצאתי עוד פעם טופס ירוק, כי אחרי שנתיים פג תוקף של טופס ירוק.

<איתי לורי: אז כן, אז מסתבר ששלושה חודשים זה מאד הגיוני, אבל אני אגיד עם זה שהייתה הפוגה של 10 חודשים בין הטסט הרביעי לחמישי, כי אני הייתי במכינה הקדם צבאית.

ישראל אייכלר: זה אומר שזה לא היה בגלל משרד התחבורה.

<איתי לורי: העשרה חודשים האלה לא היו בגלל משרד התחבורה.

ישראל אייכלר: בסדר.

ישראל אייכלר: תודה רבה לך, מר איתי לורי.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת חמד עמאר ביקש לדבר, בבקשה.

<שלומית אבינח: כל הפונים שביקשו לדבר רשומים.

ישראל אייכלר: כן, כולם ידברו.

ישראל אייכלר: נלך אחד-אחד.

ישראל אייכלר: רק לקצר וכולם יוכלו לדבר.

חמד עמאר: קודם כל אני רוצה להודות לך על קיום הדיון.

חמד עמאר: אנחנו קיימנו את הדיון הזה בוועדת הכלכלה במושב הקודם.

חמד עמאר: אני לא ראיתי שהשתנו הרבה דברים מאז הדיון, עד הדיון הזה, אבל אני כאן רוצה להתמקד בכמה דברים.

חמד עמאר: אני חושב שלגבי נושא ההפרטה, שאתה אמרת שזה דבר משני, השאלה הנשאלת למשרד התחבורה אם הוא לא מאייש את התקנים בגלל שהוא רוצה ללכת להפרטה?

<קריאה: ברור.

חמד עמאר: אז הבעיה תהיה של משרד התחבורה וההחלטה של השר על ההפרטה.

<ציון מזרחי: אם יושב הראש ירשה לי, אני אענה.

חמד עמאר: אני נגד ההפרטה.

חמד עמאר: אני אמרתי יותר מפעם שאסור להפריט את זה, וכל הדברים האלה שמדברים על פיקוח, אנחנו רואים את הפיקוח עכשיו בנושא של התיאוריות, אנחנו רואים את הפיקוח בנושא של מכוני הרישוי, ששם אין פיקוח וגם שם אין פיקוח.

חמד עמאר: הייתי שמח לקבל מידע כמה מפקחים יש עכשיו בנושא של התיאוריות וגם כמה מפקחים יש במכוני הרישוי.

חמד עמאר: הנקודה השנייה, אני בא בטענות למורי הנהיגה.

חמד עמאר: כשרוצים להגיש לטסט ילד או ילדה, בחורה צעירה או בחור צעיר, לא יכול להיות שנתון של 13.9% עוברים בטסט הראשון.

חמד עמאר: לא יכול להיות מצב כזה, כאשר היום אותו מורה נהיגה מחויב ואני רוצה לדעת איזה פיקוח יש על מורי נהיגה.

חמד עמאר: האם הנושא הזה הוא רק כספי, איך לסחוט מאותם תלמידים?

חמד עמאר: או באמת מורה הנהיגה בגלל הלחץ של התלמיד שולח אותו לטסט.

חמד עמאר: יש 28 שיעורים - וזו הטענה שלי אליכם – יש את הטסט הפנימי שמחייב את הילד לשלם ואני הובלתי את כל הנושא של שימוש ברכב לטסט.

חמד עמאר: אני הבאתי את הנושא בהצעת חוק והורדתי את זה בתיאום עם משרד התחבורה.

חמד עמאר: הורדנו את זה במקום 400 ו-500 ל-250.

חמד עמאר: אבל עם כל זה - - -

ישראל אייכלר: זה עדיין לא 250.

<ציון מזרחי: זה אמור להגיע.

<ציון מזרחי: יש שלוש פעימות.

<ציון מזרחי: זה אמור לרדת.

<קריאה: זה יגיע ל-229 שקלים.

חמד עמאר: אבל כשאתה קורה נתון כזה, שבמחוז חיפה 13.9% עוברים בטסט הראשון, אתה אומר – כאן צריך לבדוק.

חמד עמאר: איפה כאן הבעיה.

חמד עמאר: מחוז חיפה והצפון, זה ביחד.

חמד עמאר: מה הבעיה?

חמד עמאר: 22% גם לא מספיק וגם 28% לא מספיק.

חמד עמאר: ילד שמגישים אותו למבחן, צריך להיות לו סיכוי מעל 50% שהוא יעבור במבחן הראשון.

חמד עמאר: בשביל זה להגיש אותו למבחן.

חמד עמאר: זה הנקודה הראשונה, שצריך לבדוק מתי אותו מורה נהיגה מביא לי את הילד הזה למבחן בשביל שיעבור את הטסט, בטסט הראשון.

חמד עמאר: וזה גם סיפור של מורי הנהיגה, בתי הספר לנהיגה וגם של משרד התחבורה והפיקוח של משרד התחבורה.

חמד עמאר: הנקודה השנייה, בשנת 2014 היו לנו 149 תקנים.

חמד עמאר: אנחנו לא גדלנו?

חמד עמאר: אנחנו גדלנו ב-2 מיליון.

<ציון מזרחי: המדינה גדלה, התקנים הצטמצמו.

חמד עמאר: וגם הגיל לקבלת הרישיון ירד, גם האוכלוסייה גדלה ב-2 מיליון ונשארנו עם תקן של 149 ואנחנו לא מצליחים לאייש אותם.

חמד עמאר: אני הולך לפי משרד התחבורה - יש 134 תקנים היום.

חמד עמאר: אני הולך לפי מה שאתם אומרים, אני לא מבין מה שאת אומרת.

חמד עמאר: אני אומר יש להם 134 תקנים, חסר לי תקנים ל-149, אבל איך לא הוספנו בכל השנים האלה?

חמד עמאר: או שיש הפרטה, אבל לפי החישוב שאני עשיתי עכשיו, חישוב קצר, כל בוחן עושה מעל 10 טסטים.

חמד עמאר: כמה משלם אותו ילד, אותה משפחה על כל מבחן?

חמד עמאר: 141 שקלים.

חמד עמאר: תכפילו את זה ב-10, זה 1,400 שקלים.

חמד עמאר: כמה אתם משלמים יומית לאותו טסטר?

חמד עמאר: אז משרד התחבורה מרוויח, המדינה, האוצר, מקבל המון כסף.

חמד עמאר: אז מה?

חמד עמאר: השר החליט שהוא רוצה להעביר את זה לידיים פרטיות?

חמד עמאר: לאיזה ידיים פרטיות רוצים להעביר את זה?

חמד עמאר: אנחנו המדינה מרוויחים.

חמד עמאר: למה אנחנו כמדינה רוצים לתת למישהו אחר להרוויח?

חמד עמאר: למה?

<קריאה: להרוויח 70 מיליון.

חמד עמאר: אני אומר לכם כאן, אדוני יושב הראש, אני חושב ש-119 חברי כנסת צריכים לעמוד על הרגליים כאן.

חמד עמאר: לא לאפשר את ההפרטה של נושא הטסטים.

חמד עמאר: אין אפשרות לאפשר את ההפרטה של הטסטים.

ישראל אייכלר: אתה ציינת את ה-58 מיליון שקלים שהמדינה מרוויחה בשנה מזה?

חמד עמאר: אני אמרתי את זה.

חמד עמאר: אני עשיתי חישוב קטן.

ישראל אייכלר: זה כתוב פה.

חמד עמאר: גם כתוב כאן, אז למה רוצים להפריט?

חמד עמאר: למי יש אינטרס לתת את ה-156 מיליון שקלים?

חמד עמאר: למי?

חמד עמאר: למי יש את האינטרס הזה?

חמד עמאר: המדינה מרוויחה.

חמד עמאר: אם המדינה הייתה מפסידה היינו אומרים תשמע, המדינה מפסידה.

חמד עמאר: אם המדינה הייתה עומדת בתקנים ושמה את כל התקנים ומורי הנהיגה היו מגישים את הילדים מוכנים למבחנים, יותר מוכנים, כי האחוז של הנכשלים מעיד, הייתי בא בטענות לילדים.

חמד עמאר: אבל כאן אני בא בטענות למדינה, לפיקוח של משרד התחבורה.

חמד עמאר: איפה משרד התחבורה נרדם כאן?

חמד עמאר: איפה נרדם משרד התחבורה בכל הנקודה הזאת של הבוחנים?

חמד עמאר: האם משרד התחבורה היום, אנשי המקצוע שם משרתים את המטרה של השר להפריט?

חמד עמאר: זו המטרה שלכם?

חמד עמאר: אנשי מקצוע יושבים שם.

חמד עמאר: אנשי מקצוע שצריכים לדאוג לאזרח הקטן, לאותה משפחה שבקושי יכולה לגמור את החודש, שמשלמת המון כסף לילד שלה, שיעבור ולילדה שלה שתעבור את הטסט.

חמד עמאר: לאותו בחור צעיר שלפני הצבא רוצה להגיע לצבא עם רישיון.

חמד עמאר: בזה אני רוצה לראות אתכם.

חמד עמאר: בזה אני רוצה לשמוע אותך עכשיו.

חמד עמאר: תודה רבה.

ישראל אייכלר: חבר הכנסת עמאר, תודה לך.

ישראל אייכלר: יש פה נציג של משרד האוצר, מורן מזור, אני רוצה תשובה לשאלה.

ישראל אייכלר: אני רוצה שתתייחס לשאלה שהציג פה חבר הכנסת עמאר.

ישראל אייכלר: לפי החישוב שעשתה מנהלת הוועדה, 58 מיליון שקלים בערך, מדינת ישראל מרוויחה מהעניין הזה.

ישראל אייכלר: מה העניין שלכם באוצר להפריט, מבחינה כלכלית?

<מורן מזור: אז אלף אין פה רק כלכלה מאחורי ההפרטה ואין לנו גם כוונה, עדיין לא התגבשה החלטה גמורה להפריט את מערך הבוחנים.

<מורן מזור: חשוב להבין, הסוגיה הזאת היא על שולחן הממשלה כבר תקופה די ארוכה.

<מורן מזור: לאורך השנים משרד התחבורה ומשרד האוצר מנהלים בצורה כזו או אחרת, משא ומתן עם הבוחנים במשך שנים.

<מורן מזור: אופן ניהול של מערך הבחינות הוא כנראה מתבצע בצורה שהיא לא מספיק טובה ואנחנו רואים את התוצאות.

<מורן מזור: הילדים פה באים ומספרים לנו באמת שיש פערים בבחינות בין בחינה לבחינה, שכנראה אנחנו מבינים שאנחנו לא רוצים לתת שירות כזה לילדים האלה.

ישראל אייכלר: אל תתווכח איתו על העניין הזה, אלא העניין הכלכלי.

ישראל אייכלר: 58 מיליון שקלים זה המון כסף בשביל האוצר, עד כמה שאני יודע.

<מורן מזור: זה גם החישוב שאני עשיתי, אבל אני רוצה לוודא בדיוק מה ההכנסות.

<מורן מזור: אנחנו מתעמקים בסוגיה והסוגיה הזאת, אפשר לפתור בכמה אפשרויות.

<מורן מזור: יש כמה חלופות.

<מורן מזור: אתם מצביעים על אופציה אחת, שזה להגדיל תקנים.

<מורן מזור: אני לא בטוח שזה נדרש.

<מורן מזור: זו שאלה שאנחנו בוחנים אותה.

<מורן מזור: יכולה להיות גם אופציה אחרת, שמנסים במהלך כמה השנים האחרונות, שזה פשוט לשפר את מערך הניהול של הבחינות ושל הבוחנים, שזו גם אופציה שעומדת על הפרק ולצערי פשוט לא קורית.

<מורן מזור: ולכן אנחנו הולכים גם לחלופות אחרות, לבחינה של חלופות אחרות.

<מורן מזור: בין היתר עומדת היום על הפרק, ממה שאני מבין, בחינה של חלופה של הפרטה של מערך הבחינות ושל הטסטים, הבחינות של נהיגה בפועל.

ישראל אייכלר: כמה האוצר ירוויח מההפרטה?

<מורן מזור: לא, לא להיפך.

<מורן מזור: אני לא בטוחה שהאוצר-.

<מורן מזור: אני לא רוצה - - -

ישראל אייכלר: חברות לא ישלמו זיכיון על זה?

<מורן מזור: אז אני רוצה להגיד, אלף אני ממש לא משוכנע שהאוצר ירוויח כסף מהמהלך, אולי להיפך, בהנחה שנלך לכזה מהלך, כשהמטרה של כזה מהלך, בכל מקרה, היא לשפר את השירות בצורה דרמטית ולתת שירות לילדים בצורה טובה יותר וגם לפקח בצורה טובה יותר על הבחינות.

<מורן מזור: אני מסכים, גם חלק מהאמירות פה כנראה נכונות - - -

<קריאה: מה זה כנראה נכונות?

<מורן מזור: לא, אני לא יודע, שנייה.

<מורן מזור: אני לא רוצה להגיד שום דבר שהוא עובדה גמורה.

<מורן מזור: כמו שאומר חבר הכנסת, שיכול להיות שהפיקוח על המורים שמגישים ילדים בפעם הראשונה לטסט כשהם עדיין לא מוכנים, יכול להיות שגם לזה צריך לתת מענה באחת מהחלופות שאנחנו נלך עליה.

<מורן מזור: אבל צריך להתייחס לסוגיה הזאת - - -

ישראל אייכלר: שים לב שבהפרטה המערך יגבר, כי גם החברות יהיו מעוניינות להגיד למורים תביא לי, תביא לי, אני אתן לך תנאים טובים, תביא לי עוד יותר.

<מורן מזור: אני לא משוכנע, זה תלוי איך מודדים אותם ומכרזים, כמו שאתם בוודאי יודעים, אפשר להכניס בהם כל מיני תמריצים כלכליים ואני לא בטוח שהתמריץ הכלכלי יהיה פה על מספר נבחנים או בטח לא על מספר העוברים.

<מורן מזור: זה תלוי.

<מורן מזור: זו שאלה.

ישראל אייכלר: יהיה קשה מאד לפקח.

ישראל אייכלר: אם אתם לא יכולים לפקח על העובדים של משרד התחבורה, תוכלו לפקח על - - -

<מורן מזור: אני לא משוכנע.

<מורן מזור: אני ממש לא משוכנע.

נורית קורן: יש לי עוד שאלה.

ישראל אייכלר: חברת הכנסת קורן רוצה לשאול עוד שאלה אחת ובזה נסיים, אני לא רוצה להרחיב.

נורית קורן: יש לי הצעת חוק בנושא.

נורית קורן: אני רוצה לדעת שאם אני מעלה את זה לוועדת שרים, האם אתם תתנגדו באוצר, או שאתם תאשרו אותה.

<מורן מזור: אז אני לא מכיר את הצעת החוק.

<מורן מזור: אני אשמח - - -

נורית קורן: אני יודעת, אני עוד לא הגשתי אותה לאוצר, כי אני עוד לא יודעת מתי התור שלי בוועדת השרים.

נורית קורן: הצעת החוק אומרת לשנות את התקנות, במקום שהם יהיו עד שישה חודשים, שזה יהיה עד חודש.

נורית קורן: השאלה שלי – אנחנו רוצים לשפר, זה מה שאתה אומר.

נורית קורן: אתה רוצה לשפר את השירות לאזרח ובינתיים אנחנו לא רואים שום שירות פה - - -

<מורן מזור: אני חושב שחקיקה, ככל שהיא חקיקה שבאה להיטיב עם הציבור ולשפר את השירות, היא דבר מבורך.

ישראל אייכלר: אבל יש לי שאלה, איפה - - -

<מורן מזור: שנייה, אני חייב להגיד.

<מורן מזור: לצד החקיקה, חייב להיעשות פה כנראה מהלך מהותי, גדול, לשנות את אופן מערך הבחינות.

<מורן מזור: אני עדיין לא יודע להגיד מה החלופה שתיבחר, אבל חייבים לעשות פה איזה שהוא מהלך משמעותי כדי שגם המצב בשטח יתאים לחקיקה.

ישראל אייכלר: כולנו מסכימים איתך, ואת זה אתה יכול לדבר גם כאזרח, לא רק כנציג האוצר.

ישראל אייכלר: כולנו רוצים שאנשים יוכלו - - -

<מורן מזור: לא, אז אני אומר, הצעת חקיקה כזאת במנותק מהשינוי של המערך - - -

סופה לנדבר: מה נעשה במשך שנים מאז שהתקיימה הישיבה בקדנציה הקודמת והיום?

סופה לנדבר: אתה מדבר סחור-סחור.

סופה לנדבר: אנחנו רוצים לדעת מה נעשה במשרד כדי לשפר את זה.

ישראל אייכלר: מתי אתם מתכוונים להחליט מה אתם עושים?

<מורן מזור: אלף אני לא מדבר סחור-סחור.

<מורן מזור: אני לא יודע מה היה פה ב - - -

סופה לנדבר: אז היית צריך לבדוק.

<מורן מזור: אני רק רוצה להגיד שהממשלות התחלפו מאז, חשוב להגיד.

ישראל אייכלר: סליחה רגע, תנו לו לדבר.

ישראל אייכלר: הבן אדם הגיע כשליח לדבר ואנחנו מחכים לתשובות שלו, אבל אולי תתמצת את המשפטים לתשובות.

ישראל אייכלר: איפה זה עומד – באיזה יום, באיזה תאריך, באיזה חודש אתם תחליטו – אנחנו הולכים להפרטה?

ישראל אייכלר: הגענו להסדר עם הבוחנים?

ישראל אייכלר: מתי אנחנו משלימים את ה-20 בוחנים שחסרים, אלה שפרשנו לגמלאות.

ישראל אייכלר: תן לנו נתונים.

<מורן מזור: אז אני אענה על זה.

<מורן מזור: אלף, על 20 הבוחנים שצריך עוד לקלוט, אני לא משוכנע שהמספר הוא מספר נכון.

<מורן מזור: את זה כמובן משרד התחבורה צריך להגיד לכם.

<מורן מזור: אנחנו משרד האוצר.

<מורן מזור: הקליטה של בוחנים נוספים בתוך מספר התקנים שהקצנו למשרד התחבורה לטובת הנושא הזה, שזה כמובן באחריות משרד התחבורה, אני לא יודע לענות על זה.

<מורן מזור: אני מצטער.

נורית קורן: כמה תקנים הקצתם להם?

<מורן מזור: לדעתי יש - - -

<קריאה: תשעה.

<מורן מזור: מה זה תשעה?

<מורן מזור: לדעתי יש תוספת.

<מורן מזור: לדעתי יש שם 137 תקנים.

נורית קורן: לא לדעתך, אנחנו רוצים לדעת בוודאות.

<מורן מזור: אני לא מכיר את התשעה.

<מורן מזור: יש 137 תקנים.

ישראל אייכלר: אנו תקווה כי עד לחודש העשירי 2015, ואני מצטט לך מדבריו של מנהל אגף הרישוי.

חמד עמאר: אדוני יושב הראש, הוא אמר דבר אחר.

חמד עמאר: 137 במקום 149, כאשר בשנת 2004 היו 149.

ישראל אייכלר: אז תשמע את התשובה שקיבלנו ממשרד התחבורה.

חמד עמאר: 2004.

חמד עמאר: זה רשום אצלכם.

ישראל אייכלר: חמד, אתה רוצה לשמוע תשובה?

חמד עמאר: כן.

ישראל אייכלר: "אנו תקווה כי עד לתום חודש עשירי 2015" – שזה ממש עכשיו – "נאייש כמות של תשעה בוחנים בחלוקה הארצית ואם ירצה השם, תורגש הקלה בעומס וזמן ההמתנה יקוצר".

ישראל אייכלר: זה התשעה וחתום על זה ציון מזרחי.

<מורן מזור: אני רוצה לענות גם על השאלה הנוספת.

<מורן מזור: משרד התחבורה עושה היום, בשיתוף שלנו כמובן, של משרד האוצר, משרד האוצר ומשרד התחבורה היום עושים עבודה לבחינת הסוגיה הזו, של מה מערך הניהול הנכון של הבחינות ואיך ראוי לשפר את המערך הזה לציבור.

<מורן מזור: אני מעריך שבחודש-חודשיים הקרובים תהיה לנו תוצאה של הבחינה של העבודה הזאת ונוכל לצאת עם זה לביצוע.

ישראל אייכלר: הוועדה תוכל לקבל תוך 30 יום את ה - - -

<מורן מזור: אני לא יודע אם תוך חודש.

<מורן מזור: אני מעריך שתוך חודשיים.

ישראל אייכלר: חודשיים, 60 יום, אנחנו נקבל דו"ח מפורט שלכם.

<מורן מזור: אני מעריך, אבל גם משרד התחבורה צריך כמובן לקבל החלטה.

ישראל אייכלר: בסדר.

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים לפונה הבא לפי סדר הדוברים.

<קריאה: יש לי הערה.

<קריאה: תוספת של תשעה בוחנים, אבל במקביל - - - בוחנים אחרים, אז ככה שהתוספת הזאת היא לא - - -

ישראל אייכלר: בסדר, שמענו.

ישראל אייכלר: אני פונה לפונה השני, אלחנן בניאל, בבקשה.

<אלחנן בניאל: קודם כל ברצוני להודות ליושב ראש הוועדה, חבר הכנסת הרב ישראל אייכלר, שנענה לבקשתנו לקיים את הוועדה בנדון.

<אלחנן בניאל: זה בהחלט נושא חמור.

<אלחנן בניאל: לפני בערך חודש וחצי אני עברתי את הטסט ואני רוצה קצת לספר לכם מה תלמיד שלומד נהיגה מרגיש, כאשר הוא נמרח שלושה חודשים ואין אף אחד שיכול לטפל לו בנושא הזה ולסדר לו את זה.

<אלחנן בניאל: אז ככה, אני כתבתי לחבר הכנסת הרב אייכלר, אני אקריא לכם את מה שכתבתי לו, ברשותכם.

ישראל אייכלר: אולי תדבר, כי אני יודע לקרוא מכתבים במשרד.

ישראל אייכלר: רצית לספר מה עברת, ספר לי.

<אלחנן בניאל: אוקיי.

<אלחנן בניאל: ככה, אתה מחכה שלושה חודשים ואין לך אף אחד שעונה.

ישראל אייכלר: זה טסט ראשון?

<אלחנן בניאל: לא.

<אלחנן בניאל: טסט ראשון ושני.

ישראל אייכלר: בין טסט ראשון לשני חיכית שלושה חודשים?

<אלחנן בניאל: כן.

<אלחנן בניאל: ומהשני לשלישי שוב פעם שלושה חודשים.

עליזה לביא: זה אומר שסיימת חצי שנה.

<אלחנן בניאל: כן.

<אלחנן בניאל: ומהשלישי לרביעי זה כבר לא היה ככה, כי המורה שלי סוג של סידר משהו.

<אלחנן בניאל: אני לא יודע.

<אלחנן בניאל: ראשית, אני רוצה לומר לכם את כל הבעיות שיש בנדון הזה.

<אלחנן בניאל: ראשית, קשה למלא שלושה חודשים בשיעורים מבחינה כספית.

<אלחנן בניאל: כל שיעור עולה בסביבות 120 ₪, וגם אם נגיד שנקיף כל שבוע בשיעור, סך הכל יוצא 12 שבועות וזה סך הכל יוצא שכל תלמיד נאלץ לשלם 1,400 ₪ לפני טסט, וזה בנוסף ל-406 שקלים שתלמיד צריך לשלם על הטסט עצמו, שזה עוד 141 שקלים אגרה למדינה ועוד 265 שקלים לטסט.

<אלחנן בניאל: שנית, עוגמת הנפש הרבה שהתלמידים נאלצים לחוות בזמן הזה.

<אלחנן בניאל: זה גורם להם לייאוש רב מהוצאת רישיון הנהיגה וייאוש זה עלול לגרום לנזק עצום ליכולת הנהיגה שלהם.

<אלחנן בניאל: התלמידים, כל מה שמעניין אותם, כאשר דבר זה כמעט ובלתי אפשרי, כל מה שמעניין אותם בסך הכל זה לעבור את הטסט.

<אלחנן בניאל: וזה יוצר מצב שהם עושים טכניקות איך לעבור את הטסט ולהראות לטסטר שהם יודעים לנהוג ואחרי זה הם מתפרעים בכביש, למה, כי לא מעניין אותם בכלל הנהיגה עצמה והם לא מקשיבים למורה.

<אלחנן בניאל: כל מה שמעניין אותם זה לעבור את הטסט.

<אלחנן בניאל: וחוץ מזה, ששמענו בנצרת, לצערי, שמעתי על תלמיד שעשה מעשה פשע, אבל הוא תקף טסטר ושבר את משקפיו, אחרי שהטסטר בלם אותו אחרי המשאית.

<אלחנן בניאל: כמובן שאני לא מצדיק את זה, זה מעשה נפשע, אבל התלמיד הזה הגיב, כמדומני, על פי מה שהבנתי, הוא הגיב אחרי שזה כבר מצב בלתי נסבל.

<אלחנן בניאל: הוא לא יכול היה יותר עם זה.

<אלחנן בניאל: הבן אדם חיכה שלושה חודשים לטסט ושוב פעם שלושה חודשים ועכשיו, בגלל שהוא התקדם מעט יותר, בולמים אותו?

<אלחנן בניאל: אז אחרי כל זה אני רוצה להציע ולבקש מכבודכם בקשה.

<אלחנן בניאל: קודם כל, חברת הכנסת נורית קורן כבר העלתה את הבקשה הזאת, להגביל את זמן ההמתנה לחודש אחד בלבד.

<אלחנן בניאל: לא הגיוני שבמדינה מתוקנת תלמידים יצטרכו לסבול כל כך, בסך הכל בשביל להוציא רישיון נהיגה.

ישראל אייכלר: אני רוצה להודות לך, אלחנן.

ישראל אייכלר: אתה רואה, בלי לקרוא אמרת את זה הרבה יותר יפה.

<אלחנן בניאל: תודה רבה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לעבור למנהל רשות הרישוי.

<שלומית אבינח: מורן צריך לצאת.

ישראל אייכלר: יש לך מה להשלים, מורן?

<מורן מזור: לא.

ישראל אייכלר: שואלת המנהלת כמה וכמה פעמים, מה עם 20 הבוחנים החסרים.

ישראל אייכלר: אני רוצה ממך תשובה והתחייבות מתי אתה ממלא את זה.

<מורן מזור: אמרתי, יש מספר תקנים שהוקצו לזה – זה 137.

<מורן מזור: זה התקן הקיים.

<מורן מזור: כמה בוחנים מאוישים?

<מורן מזור: זה בטח לא בשליטת משרד האוצר, זה בשליטת משרד התחבורה.

ישראל אייכלר: אבל היו 149 תקנים, למה הורדתם את התקנים?

<מורן מזור: היו, אבל אלף יש קיצוצים לאורך השנים.

ישראל אייכלר: בתקנים של בוחנים יש קיצוצים?

<מורן מזור: בתקנים, כמו בכל משרדי הממשלה, יש קיצוצים.

<קריאה: נכון, נו.

<קריאה: אתה לא מבין מה עושים?

<קריאה: עושים בכוונה.

ישראל אייכלר: לא, לא, זו דעה פוליטית.

ישראל אייכלר: הוא אומר משהו מקצועי.

ישראל אייכלר: למה הורדתם את התקנים?

ישראל אייכלר: איזה שיקול יכול להיות להוריד?

ישראל אייכלר: הרי אנחנו מדברים על מצב שנהגים עצבניים מגיעים לטסטים ושלושה חודשים מחכים.

<מורן מזור: אז אלף יש החלטה - - -

עליזה לביא: הם שכחו לנהוג.

<אלחנן בניאל: הם שכחו לנהוג, זה מה שהסברתי.

<אלחנן בניאל: ששלושה חודשים הם צריכים לשלם כסף רב.

ישראל אייכלר: אז תנו לו לענות.

<מורן מזור: הכל בתוקף החלטות ממשלה לקצץ בתקנים.

ישראל אייכלר: אתה הממשלה ברגע הזה.

<מורן מזור: נכון.

נורית קורן: המשרד בחר באיזה תקנים לקצץ.

<מורן מזור: המשרד בחר, כמובן.

נורית קורן: יפה, הנה, זאת התשובה.

נורית קורן: נכון, זאת התשובה.

<מורן מזור: אני מזכיר גם שהייתה תכנית - - - במשרד, וזה גם היה חלק מהאירוע.

ישראל אייכלר: אתם מוכנים לתקן את זה?

<מורן מזור: אבל האיוש של התקנים - - -

ישראל אייכלר: אתם מוכנים לתקן את התקנים?

<מורן מזור: לא, לא, לא יושבו תקנים שקוצצו אחרי החלטת ממשלה לקצץ.

<מורן מזור: הייתה סיבה מאחורי הקיצוץ הזה.

ישראל אייכלר: הנה, יש לנו תשובה אחת.

<מורן מזור: זה אלף.

נורית קורן: בבקשה.

<מורן מזור: מצד שני, אני מזכיר שאיוש של התקנים הוא כמובן באחריות משרד התחבורה, אם יש תקנים לא מאוישים - - -

נורית קורן: המשרד יכול היה לקצץ אולי איזה שהוא כביש קטנצ'יק.

ישראל אייכלר: אני חושב שהדיון הגיע לשלב שבו כל המשתתפים יכולים להגיע למסקנה פשוטה.

ישראל אייכלר: אם לא מחזירים את התקנים שהיו ל-149, זה אומר שהממשלה, שברגע זה אתה נאלץ לייצגה, אומרת לא איכפת לי שיחכו שלושה חודשים.

<קריאה: בדיוק.

<קריאה: בדיוק ככה.

ישראל אייכלר: אני ממש מצטער - - -

<מורן מזור: אני אגיד עוד הפעם.

נורית קורן: זה לא בדיוק הממשלה, הרב אייכלר.

ישראל אייכלר: הוא הממשלה.

<מורן מזור: אני רוצה להגיד משפט נוסף.

ישראל אייכלר: בטח לא עם מורן מזור אישית יש לי בעיה.

<מורן מזור: בטח זה לא אני אישית.

<מורן מזור: אני רק רוצה להגיד דבר נוסף.

<מורן מזור: תראו, המספרים פה, מספר התקנים הוא כמובן נושא שאפשר להסתכל עליו כאילו הוא מרכז הבעיה.

<מורן מזור: זו ועדה - - -

ישראל אייכלר: אמרת קודם שיש עוד בעיות באיכות, אני מקבל את זה.

ישראל אייכלר: צריך להגיד לבוחנים תתנו עוד שתי בחינות ביום.

ישראל אייכלר: אני מוכן לתמוך בזה.

ישראל אייכלר: כל חברי הכנסת יתמכו בדרישה שהבוחנים יוסיפו עוד שתי בחינות ליום.

<קריאה: גם ככה הם בין 16 ל-17.

<קריאה: אבל הם לא יכולים.

<קריאה: הם עושים המון.

<קריאה: הם עושים המון.

ישראל אייכלר: שיוסיפו.

ישראל אייכלר: הם עושים 14?

<קריאה: כן, 14 עד 16.

<קריאה: הם עושים גם 16.

ישראל אייכלר: אבל בתנאי שאתה מוסיף את התקנים.

ישראל אייכלר: הם לא יכולים לעבוד במקום החברים שאינם.

ישראל אייכלר: ברשותך ציון, נציג האוצר רוצה לצאת ואתה נציג הבוחנים, אז תענה בבקשה.

<חנן אהרון: אני רק רוצה לומר משפט לפני שהוא יוצא.

ישראל אייכלר: אתה יודע שכשה

ישראל אייכלר: אוצר הולך, אין מה לדבר.

<חנן אהרון: מורן, תישאר.

<חנן אהרון: אני רק רוצה לומר לעניין הזה, שנאמרו 149 תקנים.

<חנן אהרון: שמי חנן אהרון, יושב ראש הוועדה הארצי של משרד התחבורה, מנהל אגף אלף באגף הרישוי.

<חנן אהרון: 149 בוחנים – הרי מאיפה בא המספר הזה?

<חנן אהרון: זה לא סתם.

<חנן אהרון: אפשר להגיד 180.

<חנן אהרון: 190.

<חנן אהרון: אף פעם לא בדקו את זה.

<חנן אהרון: בשנת 2002 היו 149 בוחנים, בשנת 2002 זה התחיל לרדת, אנשים פרשו, לא כי היה איזה שהוא תקן וידעו כמה צריך.

<חנן אהרון: פשוט יצאו והלכו ולא הביאו במקום וזה היה קל לשלוח בוחנים הביתה.

<חנן אהרון: זו חוליה חלשה, שאתה לא צריך לתת דין וחשבון, ובזה זה נגמר.

<חנן אהרון: הגענו לשנת 2012 ואז היה מנהל אגף הרישוי מר גנאם חמדה.

<חנן אהרון: ישבנו איתו ביחד, הוא ביקש מאיתנו לבנות – ובצדק – הוא אמר תבנו תקן, אנחנו פה כל היום מדברים, תבנו מה התקן הנדרש, יכול להיות שצריך 20 בוחנים, יכול להיות שצריך 300 בוחנים.

<חנן אהרון: מישהו עשה עבודה מקצועית.

<חנן אהרון: ישבנו, עשינו עבודה מקצועית – אני ומנהל מחוז ירושלים.

<חנן אהרון: הצגנו אותה בפני ההנהלה.

<חנן אהרון: לקחנו את מספר התלמידים הממוצע הקיים, לקחנו את סך כל ימי העבודה והורדנו את החופשים, לקחנו את ההכרזה של השר – גם השר הקודם וגם השר הנוכחי – שהוא רוצה שההמתנה תהיה עד חודש.

<חנן אהרון: עד.

<חנן אהרון: שלושה שבועות.

<חנן אהרון: הכוונה ביחס הקצאה של 1 ל-2.

<חנן אהרון: כל שני תלמידים יקבלו טסט אחד בחודש וזה גם נכון מקצועית.

<חנן אהרון: עוד מעט אולי יסבירו את זה המורים, כי אתה לא יכול - -

ישראל אייכלר: תמשיך.

<חנן אהרון: אז הבאנו סוף סוף משהו מקצועי, מגובה במספרים.

ישראל אייכלר: מה נעשה עם זה?

<חנן אהרון: הצגנו את זה לאוצר ואז קיבלנו חזרה את 149 הבוחנים.

חמד עמאר: כמה אתם הצעתם?

חמד עמאר: כמה צריך?

<חנן אהרון: 149.

ישראל אייכלר: קיבלתם 149 ומה קרה אז?

<חנן אהרון: והסברנו בכל מחוז כמה צריך להיות.

<חנן אהרון: תראו את המספרים, אישרו אותם, הלכנו לאוצר, הביאו 149 בוחנים, שהיו נדמה לי בשנת 2012.

<חנן אהרון: 2013.

<חנן אהרון: התחילו עוד פעם, זה פרש, זה הלך, ההוא הלך ובזה זה התמסמס.

<חנן אהרון: אחר כך אני אמשיך לדבר.

ישראל אייכלר: אוקיי, נציג האוצר, אז זה אומר שבעצם לפני שנתיים כבר החזרתם את ה-149.

<מורן מזור: היו 149.

ישראל אייכלר: זה לא רק ב-2002 אלא גם לפני שנתיים.

ישראל אייכלר: אז למה בשנה הזאת דווקא הורדתם?

<מורן מזור: אני אומר שוב, מתוקף החלטות ממשלה המשרד קיצץ משרות.

<מורן מזור: הוא החליט לקצץ משרות בין היתר במערך הבוחנים.

<מורן מזור: חלק מזה זה גם פרישה טבעית של בוחנים, זה בוחנים שרצו לפרוש גם במסגרת תכנית הפרישה.

<מורן מזור: הם בחרו מעצמם לפרוש ואלה שלושת הגורמים.

ישראל אייכלר: אז עכשיו הזמן לציון מזרחי, מנהל אגף הרישוי, להביע את מה שהוא רוצה לומר.

<חנן אהרון: אני רוצה לשאול אותו שאלה.

ישראל אייכלר: לא עכשיו.

ישראל אייכלר: אני רוצה את מנהל אגף הרישוי.

<חנן אהרון: אבל שלא ייצא, זו שאלה חשובה.

ישראל אייכלר: אתה רשום.

<חנן אהרון: אבל אני צריך את האוצר, זו שאלה חשובה מאד.

ישראל אייכלר: אז או שהוא יישאר, או שתצא איתו.

ישראל אייכלר: אני לא יכול לקשור אותו.

ישראל אייכלר: האוצר לא עובד אצלנו, אנחנו עובדים אצלו.

<חנן אהרון: אבל שאלה קטנה.

<חנן אהרון: מורן, מהאוצר, שאלה קטנה אליך.

<מורן מזור: שתי דקות, בסדר?

ישראל אייכלר: בסדר, תעשה הפסקה ותחזור, כי זה בלתי אפשרי שנציג האוצר יגיד אני הולך, כי גם אנחנו עובדי ציבור.

נורית קורן: הוא בא לוועדה, הוא צריך להישאר פה.

ישראל אייכלר: גם לנו יש מה לעשות, לכל חברי הכנסת שטרחו, חברת הכנסת סופה לנדבר, חברת הכנסת לביא וחברת הכנסת קורן, גם להם יש מה לעשות.

ישראל אייכלר: הם אמנם לא עובדים באוצר, אבל יש לנו מה לעשות.

ישראל אייכלר: בבקשה, מר ציון.

<ציון מזרחי: קודם כל שלום לכולם, צהריים טובים.

<ציון מזרחי: אני רוצה לקוות, כולנו, שהמצב בארץ, במדינתנו ישתנה לטובה, כבר במהרה בימינו, כמו שפתח יושב הראש.

ישראל אייכלר: אמן.

<ציון מזרחי: ויש גם את ונשמרתם לנפשותיכם מאד מאד וכל אחד מאיתנו יעשה.

<ציון מזרחי: אני פונה כאן למורי הנהיגה, לארגונים ולכולם.

<ציון מזרחי: היום הוצאתי פנייה שאני מאד מבקש לגבי המבחנים המעשיים – ואני מנצל את הבמה הזאת, אני מצטער על העניין הזה – אני מבקש מאד שלמבחנים המעשיים שיוצאים בזוגות, יצטרפו המורים, שמורה הנהיגה של התלמידים יצטרף.

<ציון מזרחי: זה אולי קשה, זה אולי לא נשמע טוב, יש לכם את הזכות הזאת, אנחנו רוצים לנצל אותה.

<ציון מזרחי: אני מבקש שזה יקרה.

<ציון מזרחי: אני פונה אליכם בקול קורא ואני מדבר מעמקי ליבי.

<ציון מזרחי: אני לא רוצה שאף אחד ייפגע.

<ציון מזרחי: אני אומר לכם את זה.

ישראל אייכלר: רק שנייה, תסביר לי את ההיגיון.

ישראל אייכלר: מה התועלת לתלמיד ולנהיגה שהם יהיו שם?

<ציון מזרחי: תראה, העובדים שלנו נותנים שירות לכל אזרחי מדינת ישראל ואמר התלמיד הנכבד, אלחנן בניאל, שלפעמים אחד התלמידים בכעסו שהוא לא עבר או כן עבר, נתן מכה לבוחן, הפיל את משקפיו וכו'.

<ציון מזרחי: דברים כאלה קרו לנו וקורים לנו ואני רוצה להימנע מהם.

<ציון מזרחי: אני רוצה להפסיק את זה.

<ציון מזרחי: אני רוצה שאם יצטרף המורה, שהוא מלמד את התלמיד הזה מינימום 28 שיעורים, הוא משפיע עליו, על התנהגותו וכו'.

<ציון מזרחי: וזה לא נורא אם המורה יהיה שם.

<נן אהרון: אפשר לצרף מאבטח לכל רכב.

<ציון מזרחי: זה לא יהיה.

ישראל אייכלר: לא, לא, לא.

ישראל אייכלר: המנהל אומר משהו ואני רוצה להבין, כי אני מאמין שהוא כאיש מקצוע מבין שיש בזה איזו שהיא תועלת, שהמורים יהיו.

ישראל אייכלר: אגב, אני חשבתי שאם מורה מקבל כסף על השעה הזאת, הוא בוודאי צריך להיות, בעצם העובדה שהוא המורה וזה הרכב שלו.

ישראל אייכלר: למה הוא צריך ללכת?

<ציון מזרחי: בזה אתה צודק.

ישראל אייכלר: אבל תסביר לי מה התועלת שבדבר.

<ציון מזרחי: התועלת שבדבר היא בשני דברים.

<ציון מזרחי: קודם כל שלא תקרנה תקריות כאלה או אחרות.

<ציון מזרחי: זו תועלת אחת.

ישראל אייכלר: זה גם נותן ביטחון לתלמיד.

<ציון מזרחי: בוודאי.

<ציון מזרחי: הוא מרגיש שהמורה יושב, אז הוא אולי יותר רגוע בנהיגה.

<אלחנן בניאל: זה לא נכון.

<ציון מזרחי: אולי.

<ציון מזרחי: אמרתי אולי.

<ציון מזרחי: חברה, אל תקטעו אותי.

ישראל אייכלר: מה הבעיה שלכם לעשות תקנה שהמורה צריך לשבת?

<ציון מזרחי: צריך לתקן תקנה.

<ציון מזרחי: לא תיקנו תקנת חובה.

ישראל אייכלר: יכול להיות.

ישראל אייכלר: זה רעיון.

נורית קורן: יש לי הצעה אחרת.

<קריאה: עמאר התנהג לזה מאד.

חמד עמאר: חבר'ה - - -

ישראל אייכלר: חמד, עדיין לא הורידו את המחיר כל כך.

נורית קורן: יש לי הצעה, אדוני.

ישראל אייכלר: רבותי, רבותי.

<קריאה: -- - לוקח על שני תלמידים 282 על הגב שלנו, על האוטו שלנו.

<קריאה: על העסק שלי.

ישראל אייכלר: רבותי, אני לא פתחתי את הנושא לדיון במורים.

ישראל אייכלר: יש פה מורים, ניתן להם את זכות הדיבור.

ישראל אייכלר: השעון רץ וככל שנחסוך זמן, זה ילך.

ישראל אייכלר: דברו קצר ולעניין.

ישראל אייכלר: עכשיו מנהל אגף הרישוי.

<ציון מזרחי: אם יורשה לי, כבוד יושב הראש, ראשון-ראשון, אחרון-אחרון.

<ציון מזרחי: חברת הכנסת קורן העלתה כאן את העניין שנכון שיש תקנה לפיה רשאית רשות הרישוי, אחת לשישה חודשים, להזמין.

<ציון מזרחי: אז כמובן שאת יודעת שלאורך כל השנים במדינת ישראל אנחנו לא נוהגים על פי התקנה, אלא הורדנו את זמן ההמתנה מאד מאד.

נורית קורן: אבל גם שלושה חודשים זה הרבה.

<ציון מזרחי: רגע, רגע.

<ציון מזרחי: אני מבקש.

ישראל אייכלר: תנו לו לדבר.

<ציון מזרחי: אני יכול לבקש?

ישראל אייכלר: ציון ישב בשקט כל הזמן.

ישראל אייכלר: שמע הרבה ביקורות.

נורית קורן: אני מתנצלת.

<ציון מזרחי: אז זו התקנה, שאני לא מתבייש להגיד, אנחנו לא מקיימים אותה.

<ציון מזרחי: אנחנו לפני ולפנים עושים את זה יותר טוב.

<ציון מזרחי: אז זה דבר ראשון.

<ציון מזרחי: הדבר השני, כאשר היו לנו 149 תקנים, שר התחבורה הורה שזמן ההמתנה בין מבחן למבחן לא יעלה על 30 יום.

<ציון מזרחי: יהיה עד 30 ימים.

<ציון מזרחי: כשהתקנים האלה היו אצלנו – בשנת 2012, ומאז אנחנו לצערנו בירידה – הצלחנו לקיים את הנושא הזה.

<ציון מזרחי: כרגע, כמו שהזכיר גם מורן ידידינו, רבותי, יש החלטות ממשלה, בוטלו תקנים.

<ציון מזרחי: אנשים שפרשו וגם פרשו עם עידוד פרישה, עידוד הפרישה חייב ביטול תקן.

<ציון מזרחי: תקשיבו לי עד הסוף.

<ציון מזרחי: זה לא שאנחנו לא פנינו לבקש ולמלא את השורות.

<ציון מזרחי: כן פנינו.

<ציון מזרחי: עכשיו נערכת בדיקה שלנו ושל האוצר, מול ההיצע והביקוש שקיים והזכיר את זה חנן, שעשה את העבודה.

<ציון מזרחי: כשהם עשו את העבודה הם הלכו והסתכלו על הביקוש שיש, ומשם אנחנו בנינו את כל התקינה הזאת – כמה אנחנו צריכים בחלוקה המחוזית כזו או אחרת.

<ציון מזרחי: לצערי, מאז בניית התקינה, נולד העניין הזה של קיצוצים ושל ביטולי משרות, שהמשרד היה צריך לעמוד בהחלטות הממשלה ויש מנהלים כלליים במשרד שהחליטו ועשו תכניות פרישה לאורך השנים, וכשהגיע המועד, הגיע המועד.

<ציון מזרחי: אנחנו כל הזמן רוצים לסדר את הניהול של הדבר הזה בצורה הרבה יותר טובה, שאנשים ימתינו לפחות עד חודש ימים ולא יותר, מהמבחן הראשון ואילך.

<ציון מזרחי: אלה הדברים.

<ציון מזרחי: עכשיו לאשורו של דבר.

<ציון מזרחי: את שאלת על השישה חודשים ועניתי לך.

ישראל אייכלר: על השלושה חודשים לא ענית.

נורית קורן: בדיוק, שישה חודשים, אבל למה שלושה חודשים?

נורית קורן: להוריד משלושה חודשים.

<ציון מזרחי: הנה, הריני מדבר.

ישראל אייכלר: בבקשה.

<ציון מזרחי: סליחה.

<ציון מזרחי: צאו וחשבו.

<ציון מזרחי: כאשר אתה יורד ב-19 בוחנים – 19 בוחנים.

<ציון מזרחי: היינו 149, ירדנו ל-130, התחלנו לקלוט.

<ציון מזרחי: עכשיו קלטנו ואתם רואים את זה בנתונים שאנחנו מסרנו היום, יש כבר 134.

<ציון מזרחי: בסדר?

<ציון מזרחי: ברור לכולי עלמא, שכל בוחן שיתווסף יקצר את התור.

<ציון מזרחי: על זה אין ויכוח.

<ציון מזרחי: אבל אנחנו גם צריכים להודות ואני אומר לכם, יש לנו בעיה.

<ציון מזרחי: אנחנו יודעים שיש בעיה בזמן ההמתנה.

<ציון מזרחי: אנחנו מנסים להתמודד ולסדר את העניין כך או אחרת.

<שלומית אבינח: קלטתם כבר את התשעה?

<ציון מזרחי: תיכף אני אגיע לזה.

<ציון מזרחי: אמר כאן מורן שהוקצו וטרם הופשרו סופית עוד שישה תקנים, ל-137.

<ציון מזרחי: כלומר זה עוד חמישה.

<מורן מזור: 137 זה לדעתי כולל את כל השישה הנוספים.

<ציון מזרחי: יש איזה שהם דברים מנהלתיים שצריכים שם להסתדר ואני מעריך שנקלוט גם את יתר החמישה, עד ל-137.

<מורן מזור: 137.

<ציון מזרחי: אנחנו היום ב-134.

<ציון מזרחי: אנחנו צריכים עוד 4.

ישראל אייכלר: אבל למה אתה לא ממלא על כל פורש לגמלאות מיד מישהו אחר?

ישראל אייכלר: כתוב פה שמשנת 2013 אתה יכול לעשות את זה.

<ציון מזרחי: אני יכול למלא כאשר יש לי תקן ואני מציע אותו במכרז.

<ציון מזרחי: אני לא יכול להכריז על מכרז אם אין לי תקן.

ישראל אייכלר: זה שפרש לגמלאות – יש לך את התקן שלו.

ישראל אייכלר: תמלא אותו.

<ציון מזרחי: הרבה משרות מבין פורשי הגמלאות, גם בפרישה הטבעית, לצערי בוטלו.

<ציון מזרחי: אני מצטער להגיד.

<ציון מזרחי: אני מצטער.

נורית קורן: למה המשרד נותן יד לבטל את זה?

<ציון מזרחי: אני מבקש כל הזמן להשלים לנו ולתת את זה והכאב של הציבור ברור לנו לחלוטין.

<ציון מזרחי: יש בעיה, אנחנו צריכים להתמודד איתה.

<ציון מזרחי: אז דרכי ההתמודדות הם לעשות עכשיו איזו שהיא בדיקה מנהלתית, ניהולית, לנהל את זה יותר טוב, לבדוק את הביקוש מחדש ולראות כל מה שאנחנו עושים.

<ציון מזרחי: אמר את זה מורן, אני לא לבד במערכה הזאת.

<ציון מזרחי: התקנים לא אצלי בכיסי, אני לא זה שאגיד, אבל אני לא ארמה ולא יכול לפרסם שום מכרז, אם אין לי תקנים פנויים.

נורית קורן: בסדר.

חמד עמאר: כמה תקנים יש לך היום?

חמד עמאר: מעשית?

ישראל אייכלר: 132.

<ציון מזרחי: בפועל מועסקים 128 בוחנים.

חמד עמאר: לא, לא, כמה תקנים מאושרים.

ישראל אייכלר: 137 יש לו עכשיו.

<ציון מזרחי: יש 137, עוד 3 צריכים להיות מאוישים.

חמד עמאר: ואז התקן יהיה מלא?

<ציון מזרחי: ממה שיש לי.

נורית קורן: 137.

חמד עמאר: מקיימים דיונים אצלך?

חמד עמאר: אתה ראש האגף, נכון?

חמד עמאר: התקיים דיון אצלך באגף על ההפרטה של נושא מורי הנהיגה?

חמד עמאר: אתם יושבים עכשיו בעניין בוחני הנהיגה?

<ציון מזרחי: באגף הרישוי לא מתקיים שום דיון כזה - - -

חמד עמאר: אבל אתם אמורים - - -

<ציון מזרחי: רגע, תרשו לי.

<ציון מזרחי: אני לא ממלא מקומו של השר.

נורית קורן: אבל אתה הממונה על היחידה.

נורית קורן: באמת.

<ציון מזרחי: לא, אני לא ממלא מקומו של השר.

נורית קורן: ברור, אבל - - -

<ציון מזרחי: השר ממלא מקומו של ראש הממשלה, לא אני.

<ציון מזרחי: אז תרשו לי לומר - - -

חמד עמאר: אני לא מדבר על זה.

<ציון מזרחי: לא, אתם שואלים אותי - - -

ישראל אייכלר: לא, לא, רבותי, הדיון מתפזר לנו.

חמד עמאר: זה עיקר הדיון.

ישראל אייכלר: דיבר נציג האוצר, ואתה אמרת שאתה היחיד שמייצג את משרד התחבורה.

ישראל אייכלר: אז אתה בשבילי עכשיו השר, בכבודו ובעצמו.

ישראל אייכלר: אמנם לא עשית ניתוח, אבל אתה עכשיו - - -

<ציון מזרחי: אני מרזה באופן טבעי מהצרות שיש לי.

<קריאה: מהצרות שהוא עושה לך.

<ציון מזרחי: לא הוא.

ישראל אייכלר: אז אני, כמייצג השר שואל אותך.

ישראל אייכלר: בעניין התקנים דיברנו, עכשיו מה אתה יכול לעשות כדי שהאזרח הקטן, הצעיר, לא יצטרך לחכות שלושה חודשים?

<ציון מזרחי: תראה, כבוד יושב הראש, אתה העילית את הרעיון שאנחנו מדברים עליו הרבה זמן, שאם כל צוות הבוחנים, גם זה שקיים היום, יכנס וייתן תנופה שכולם יעבדו ויעשו 16 מבחנים ביום, אז המצב ישתפר.

<ציון מזרחי: המצב יבוא לידי שיפור.

<ציון מזרחי: יש גם את ימי שישי.

נורית קורן: אתה בטוח ש - - -

חמד עמאר: סליחה, כמה זמן אמור המבחן להיות?

<ציון מזרחי: 50 דקות.

ישראל אייכלר: חמד, באמת.

חמד עמאר: זה חשוב.

<ציון מזרחי: זה 50 דקות.

נורית קורן: לא, זה חשוב, כי זה לא נכון.

נורית קורן: זה לבוא ולהגיד על האנשים שעובדים עוד עבודה.

נורית קורן: ההחלטה היא תמיד על העובד.

נורית קורן: תשמע, אני רוצה להגיד לך, זה מרגיז אותי.

נורית קורן: יש כאן עובדים, 128 בפועל, לא יתכן להעמיס עליהם עוד, במקום לקלוט עוד עובדים.

נורית קורן: יש לך בעיה של תקנים, תגיד לנו את זה, אנחנו נפנה לנציבות.

נורית קורן: אפשר לפנות לוועדה.

נורית קורן: זה לא בסדר.

נורית קורן: זה לא בסדר.

נורית קורן: די, נמאס מהבירוקרטיה הזאת.

נורית קורן: יש עובדים שפורשים, יודעים את זה שנים.

נורית קורן: צריך להכין כוח אדם.

נורית קורן: לא יתכן.

נורית קורן: אתה אומר 134, בפועל עובדים 128.

נורית קורן: עכשיו המדינה - - -

<ציון מזרחי: מי אמר?

נורית קורן: זה מה שאתה אמרת.

<ציון מזרחי: לא, לא, לא.

<ציון מזרחי: רבותי, רבותי, סליחה - - -

נורית קורן: תקשיב, אני רוצה להגיד לך, אני מצטערת שאני בוטה, אבל יש לי מה להגיד לך.

נורית קורן: אני ישבתי בדיון הקודם, ב-30 ביוני, ואמרו לנו שיש עוד שישה, שרק חלק מהם ייקלטו.

נורית קורן: למה לקח עכשיו שלושה חודשים?

נורית קורן: למה לא קלטתם אותם?

נורית קורן: למה לא?

<ציון מזרחי: זה בגלל הנציבות, נו באמת.

<ציון מזרחי: זה תקוע בנציבות.

<ציון מזרחי: אל תתקפו את משרד התחבורה.

<ציון מזרחי: לנציבות לוקח תשעה חודשים.

<ציון מזרחי: שנה לוקח לה לקלוט.

<ציון מזרחי: אז בגלל זה הבוחנים סובלים, המורים סובלים והתלמידים סובלים.

נורית קורן: זה לא בסדר.

ישראל אייכלר: אני חייב להפסיק.

ישראל אייכלר: אני לא רגיל לזה.

ישראל אייכלר: הדיונים בוועדה לפניות הציבור, בגלל שהם בנושאים שכולם מסכימים מלכתחילה – הן באופוזיציה והן בקואליציה – אז אצלנו הדיונים מאד שקטים.

נורית קורן: אני מצטערת, אבל זה מרגיז אותי.

ישראל אייכלר: אני יודע.

ישראל אייכלר: כל אחד מהנהגים שיושבים פה יותר מתרגזים, אבל אנחנו מבקשים.

ישראל אייכלר: אני רוצה להגיע לתכלס.

<ציון מזרחי: כבוד יושב הראש, אני חושב ש-128 ועוד 6 זה 134.

ישראל אייכלר: כן, אבל מורן אמר לך שיש לך זכות להביא עד 137.

ישראל אייכלר: אני עכשיו אבקש מנציגות הנציבות, שהואשמה פה שהיא מעכבת, את תגובתה.

ישראל אייכלר: יכול להיות שאתם מעכבים קצת את הקליטה?

<אפרת ברקו: לא.

ישראל אייכלר: כמה זמן לוקח לכם להכשיר?

ישראל אייכלר: בבקשה, אפרת ברקו, נציגת נציבות שירות המדינה.

<אפרת ברקו: אני אמנם לא עובדת ביחידת הבחינות והמכרזים.

<אפרת ברקו: אני הרפרנטית של המכרז ואני יודעת להגיד לך באופן עקרוני, שנציבות שירות המדינה - - -

<שלומית אבינח: מה זאת אומרת את רפרנטית של המשרד?

ישראל אייכלר: של איזה משרד?

<אפרת ברקו: של משרד התחבורה.

<אפרת ברקו: אני רפרנטית של משרד התחבורה ונציבות שירות המדינה לעניין התחבורה.

<אפרת ברקו: אנחנו לא מעכבים מכרזים.

<אפרת ברקו: זה ידוע שמכרזים אורכים זמן, כי יש תהליכים.

<אפרת ברקו: יש מבחנים שעוברים.

<קריאה: כמה זמן?

<אפרת ברקו: אני לא יודעת להגיד לך נתונים.

נורית קורן: סליחה, למה באים לדיון ולא נותנים לנו נתונים?

נורית קורן: זה נורא.

נורית קורן: מה זה הדבר הזה?

ישראל אייכלר: יש לך מושג כמה זמן לוקח להכין?

<אפרת ברקו: אני לא יודעת כמה לוקח - - -

נורית קורן: אז למה באת?

נורית קורן: באת לשמוע את הדיון?

<אפרת ברקו: אם הייתם שולחים שאלות, כמו ששלחתם למשרד התחבורה – מה אתם רוצים לדעת, היינו מכינים.

ישראל אייכלר: השאלה הועלתה פה עכשיו.

נורית קורן: אם את רפרנטית של משרד התחבורה, את צריכה לדבר עם משרד התחבורה ולשאול על מה הדיון.

ישראל אייכלר: אפשר לבקש שתוך שבועיים נקבל תשובה מהנציבות לוועדה, במכתב?

<אפרת ברקו: אין בעיה.

ישראל אייכלר: כמה זמן צריך לקחת וכמה זמן ייקח לכם.

<אפרת ברקו: זה לא כמה זמן צריך לקחת, תשמע.

ישראל אייכלר: היועץ המשפטי לממשלה הודיע לראש הממשלה שהוא לא יודע כמה זמן הוא צריך לחקור את גל הירש והוא ביטל החלטת ממשלה למנות מפכ"ל.

ישראל אייכלר: זה מדינה מסודרת.

ישראל אייכלר: אני לא מוכן לקבל את זה ממשרד התחבורה.

ישראל אייכלר: אני רוצה לשמוע מהנציבות כמה זמן לוקח להכשיר בוחן.

<אפרת ברקו: אבל זה קשור גם לכמה מועמדים יש.

<אפרת ברקו: אם יש לך מועמד - - -

<ציון מזרחי: תשעה חודשים.

<ציון מזרחי: היריון.

נורית קורן: אבל יש רק שישה מועמדים כעת.

נורית קורן: זה התקנים שיש.

<אפרת ברקו: לא, זה שישה תקנים, זה לא שישה מועמדים.

<אפרת ברקו: זה שישה תקנים.

<אפרת ברקו: יכולים להיות שישה, שלושה או 300 מועמדים ואתה צריך לבחון את כולם ולתת לכולם את ההזדמנות השווה.

ישראל אייכלר: אז אני רוצה מסגרת של זמן, כי לא יתכן שהאזרח יחכה בתור, בגלל שבאיזה שהוא מקום יש פה כמה עכבות.

ישראל אייכלר: יש את האוצר שלא נותן תקנים, יש את המשרד שלא מזדרז, ועכשיו שמעתי – זה לא דבר שידענו – שהנציבות גם היא חלק מהזמן - - -

<אפרת ברקו: אז רגע, אז אני רוצה לענות על העניין הזה, עוד לפני שאתה תמשיך את השאלה.

<אפרת ברקו: לגבי משך הזמן ולגבי הארכות משך הזמן, כבר עוד לפני הוועדה בא המשרד יחד איתנו ואמרנו אוקיי, אם יש בעיות אנחנו יושבים יחד לראות איך אנחנו פותרים את זה, עוד לפני שזה יגיע לשולחן.

נורית קורן: יש בעיות.

<אפרת ברקו: ולכן אין לי תשובות ממשיות כרגע, כי אנחנו עדיין בבדיקה.

<אפרת ברקו: יכול להיות שאולי נוותר על החלק הקוגניטיבי בתהליך המיון.

<אפרת ברקו: יכול להיות שנעשה מבחנים מותאמים, זה דברים שאנחנו יושבים עם המשרד.

<אפרת ברקו: כרגע אין לי תשובה, כי כרגע אנחנו בוחנים את זה.

ישראל אייכלר: תוך כמה זמן נקבל תשובה?

סופה לנדבר: כמה זמן אתם צריכים לבדוק?

נורית קורן: אז בבקשה, תני לנו לוח זמנים.

ישראל אייכלר: תנו לה להשיב.

ישראל אייכלר: אני לא מוכן.

<אפרת ברקו: או שאני אתן את התשובה, או שתנהלו את הדיון הזה בלי הנציבות, אין בעיה.

<אפרת ברקו: שאלתם מה משך הזמן.

<אפרת ברקו: משך הזמן הממוצע לכל משרה, אני לא יודעת להגיד לכם, אבל מאחר שאנחנו יודעים שיש בעיות, כבר מראש ניגשנו לפתור אותן.

<אפרת ברקו: אמרנו, או שנעשה מכרז, נעשה הליך מיון שבו אנחנו נוותר על חלק או נעשה מבחנים מותאמים, צריך לבחון מה הדבר המיטבי או מה ההליך המיטבי והנכון לעשות.

<אפרת ברקו: זה דבר ראשון.

סופה לנדבר: עכשיו תגידי, צריכים לבחון, צריכים לבחון, מה עשיתם עד כה?

נורית קורן: יודעים רק לדבר.

סופה לנדבר: אני שואלת אותך מה עשיתם?

סופה לנדבר: אני מבינה מה שאת אומרת - - -

<אפרת ברקו: מכרז קיבוצי, לא מכרז למשרה אחת, אלא מכרז קיבוצי שאנחנו אומרים – משרד התחבורה צריך בוחנים, במקום כל פעם לצאת במכרז למשרה אחת, פתחנו מכרז קיבוצי, שבמכרז אחד מגויסים כמה בוחנים, שאותם אנחנו מסווגים לפי מחוזות.

ישראל אייכלר: תוך כמה זמן אני מקבל תשובה כמה זמן ייקח לכם לקבל את המכרזים של אותם שישה אנשים, או שמונה, אני לא יודע כמה הם רוצים להכניס.

<אפרת ברקו: תחדד את השאלה.

ישראל אייכלר: מתי אני כיושב ראש ועדה יקבל תשובה מהנציבות, בכתב?

ישראל אייכלר: ייקח לנו חודש, שבועיים, חודשיים, לאייש את ששת האנשים שמשרד התחבורה רוצה לקלוט.

<אפרת ברקו: אנחנו יושבים עם המשרד כדי לראות מה הם - - -

ישראל אייכלר: אבל מתי אני אקבל?

נורית קורן: את לא עונה לנו ואת ממש מדברת עם בריונות, שאנחנו נמשיך בלי הנציבות.

<אפרת ברקו: לא, זה לא הוגן - - -

נורית קורן: אנחנו לא תוקפים אותך, אנחנו שואלים אותך.

נורית קורן: את לא עונה.

נורית קורן: את פשוט לא עונה.

נורית קורן: את פשוט מסבנת אותנו.

<אפרת ברקו: לא, אני לא מוכנה.

נורית קורן: את ממש מסבנת.

<אפרת ברקו: סליחה, זה לא לעניין.

<אפרת ברקו: זה ממש לא לסבן.

ישראל אייכלר: סליחה, אני חוזר על שאלתי ועכשיו היועצת המשפטית של הוועדה גם אמרה לי שזאת צריכה להיות השאלה.

ישראל אייכלר: מתי אתם - - -

<אפרת ברקו: תוך כמה זמן אתה מעריך שאנחנו נוכל למצוא פתרון לבדיקה המיטבית?

<אפרת ברקו: אני מוכנה, אני, מוכנה להתחייב שתוך חודש אנחנו נשב עם המשרד ונבנה את ה - - -

ישראל אייכלר: השאלה מתי ייצא המכרז, לא מתי תשבו.

<אפרת ברקו: המכרז כבר יצא.

ישראל אייכלר: ומתי הוא מסתיים?

<אפרת ברקו: המכרז גם הסתיים.

<אפרת ברקו: חלק מהבוחנים שניגשו לא עמדו בתנאים ולכן צריך לצאת למכרז חדש.

<אפרת ברקו: אז לפני שנצא למכרז חדש, אנחנו רוצים לשבת עם המשרד כדי לבדוק מה הדרך הנכונה והמהירה והטובה, כדי שנקלוט את הבוחנים העתידיים.

ישראל אייכלר: אני כן רוצה לבקש את רשות חברי הכנסת כדי שיסכימו איתי, כדי שזו תהיה החלטת ועדה.

ישראל אייכלר: אני רוצה שתוך עשרה ימים עד שבועיים נקבל מכתב באיזה תאריך אתם תסיימו את כל ההליך – חודש, חודשיים, זה אני כבר לא יכול להגביל, אבל את המכתב – אני רוצה תוך עשרה ימים.

<אפרת ברקו: אין בעיה.

נורית קורן: כל הכבוד, אדוני יושב הראש.

ישראל אייכלר: אנחנו עוברים ליושב ראש מועצת התלמידים שיושב פה בנימוס, למרות הגיל הצעיר.

ישראל אייכלר: אל תלמד מהזקנים להתפרץ.

ישראל אייכלר: אתה יודע מה, אני לא יודע אם זו עצה טובה, כי אם אתה תשב בצד, תשב כל הזמן.

ישראל אייכלר: בבקשה, אלי בטיטו, יושב ראש מועצת התלמידים הארצית, בבקשה.

<אליאב בטיטו: אז תודה רבה לך, כבוד יושב הראש, על עצם קיום הדיון הזה, בעקבות הפנייה שלנו.

<אליאב בטיטו: אני רואה שיושבים כאן כל הגופים.

<אליאב בטיטו: עצוב לי שנציג משרד האוצר יצא.

<שלומית אבינח: הוא הלך מסיבה מוצדקת, אז אל תגיד את זה לפרוטוקול.

<אליאב בטיטו: גם אם הסיבה מוצדקת.

ישראל אייכלר: לא, תגידי לפרוטוקול שזה מוצדק.

<אליאב בטיטו: אין בעיה, גם אם הסיבה מוצדקת - - -

<שלומית אבינח: יש ישיבת קבינט בגלל המצב.

<אליאב בטיטו: היה חשוב שיהיה כאן נציג של משרד האוצר.

<שלומית אבינח: לפרוטוקול - זה חשוב להיאמר שהוא הלך מסיבה מוצדקת.

ישראל אייכלר: אני רק מקווה שבקבינט הוא לא יגיד שאין לו תקנים בשביל אנשים שצריך עכשיו.

נורית קורן: נכון.

<אליאב בטיטו: בדיוק.

<אליאב בטיטו: אני רק אציין שמועצת התלמידים והנוער הארצית זה הגוף הרשמי והמייצג של כלל בני הנוער במדינת ישראל.

<אליאב בטיטו: אנחנו עובדים מול כל הגופים הממשלתיים.

<אליאב בטיטו: פנינו באמת למשרד התחבורה בנושא הזה ונפגשנו עם ציון מזרחי, שיושב כאן, שהוא ראש אגף הרישוי.

<אליאב בטיטו: ממשרד האוצר לא קיבלנו תשובות.

<אליאב בטיטו: זאת אומרת שהם כרגע אלה שמעכבים את התהליך.

<אליאב בטיטו: ישבנו עם ציון, ציון אומר חסרים תקנים, משרד האוצר הוא זה שאחראי על התקנים והוא לא נותן אותם.

<אליאב בטיטו: עכשיו תראו, אנחנו כאן כרגע הגוף היחיד סביב השולחן הזה, שאין לו שום אינטרסים.

<אליאב בטיטו: אנחנו התלמידים.

<אליאב בטיטו: אין לנו שום אינטרס כלכלי, אין לנו אינטרס שהבחינות תהיינה כל שבועיים ואין לנו אינטרס שהן תהיינה בתוך חודשיים בשביל הפרטה.

<אליאב בטיטו: אנחנו באים בדרישה מאד ברורה - אנחנו רוצים לגשת לטסט.

<אליאב בטיטו: לא יכול להיות שבמדינת ישראל, מדינה מתוקנת לעומת מדינות אחרות שבהן אפשר לגשת לטסט שלוש פעמים בחודש, במדינת ישראל אפשר לגשת רק שלוש פעמים בשנה.

<אליאב בטיטו: עכשיו, אני שם בשולחן הזה דד ליין, ואני לא מתבייש.

<אליאב בטיטו: בשנה שעברה כשהיה את עניין הטיולים, השבתנו את בתי הספר ובסופו של דבר העניין נפתר.

<אליאב בטיטו: אנחנו שמים כאן דד ליין של עד ה-1 בינואר.

<אליאב בטיטו: אם הנושא הזה לא ייפתר, אנחנו נשקול את הצעדים הבאים ואני מתחייב שהצעדים האלה לא יעברו בשתיקה.

<אליאב בטיטו: נמאס לנו מהסיפור הזה, שבני נוער לא יכולים לגשת לטסט.

נורית קורן: כל הכבוד לכם.

<אליאב בטיטו: זה כבר נושא בלתי נסבל.

<אליאב בטיטו: תודה.

ישראל אייכלר: טוב, אז תצייני בסיכום הוועדה את דבריו של יושב ראש מועצת התלמידים, אולי זה יובן.

ישראל אייכלר: השבוע הייתי מאד במבוכה כאשר שמעתי שעיריית ירושלים משביתה את בתי הספר, כי אין מאבטחים אחרי השעה אחת וחצי.

ישראל אייכלר: אמרתי לעצמי במדינה, במצב כזה, להשבית?

ישראל אייכלר: איזו מין דרך זו?

ישראל אייכלר: זה הזמן עכשיו?

ישראל אייכלר: אבל מה לעשות שאם בא ראש הממשלה וראש העיר ושר החינוך ואני לא יודע מי עוד שם, ישבו אצל השר לביטחון הפנים וסגרו את העניין הזה תוך יומיים בגלל השביתה, ובלעדיה הם לא היו עושים את זה.

נורית קורן: נכון, ואני רוצה להגיד לך שהפקירו את שאר המקומות.

ישראל אייכלר: יכול להיות שאתה צודק, שאם לא תעשו את השביתה הזאת, ואני מקווה שלא - - -

<אליאב בטיטו: אני לא אומר שאנחנו - - -

נורית קורן: נקווה שלא נצטרך.

ישראל אייכלר: יש דברים יותר חשובים לעשות את זה.

ישראל אייכלר: לא על כך דבר עושים שביתה.

ישראל אייכלר: עכשיו נמשיך לפי סדר הנרשמים פה.

<חנן אהרון: אני ביקשתי את רשות הדיבור להמשיך.

<חנן אהרון: אני אומר משפטים קצרים.

ישראל אייכלר: אז דבר קצר, בבקשה.

<חנן אהרון: משפטים קצרים.

<חנן אהרון: אנחנו דיברנו על התקינה, מה צריך להיות, מה - - - - - - פרישה של בוחנים, יש לנו.

<חנן אהרון: יודעים כבר מתי הבוחן יגיע לגיל 60 ממתי שהוא נכנס למשרד ויודעים מתי הוא מגיע לגיל 67.

<חנן אהרון: לא צריך לחכות עד שהוא יגיע לגיל 67 ואז נתחיל במכרז.

<חנן אהרון: זה אחד.

<חנן אהרון: החודשים האלה מיותרים.

<חנן אהרון: יש תכנית ויודעים כמה יוצאים.

<חנן אהרון: לא התקיים שום דיון מקצועי באגף הרישוי לנושא של הפרטה.

<חנן אהרון: אני אומר את זה פה, לא התקיים בנושא של הפרטה.

<חנן אהרון: המשרד יושב פה ואני אומר לך, אנחנו - - -

ישראל אייכלר: הוא מאשר מה שאתה אמרת, שלא היה שום דיון.

<חנן אהרון: אתם שואלים כמה חודשים ואיך חודשים ואנחנו שוברים פה את הראש להביא שישה בוחנים.

<חנן אהרון: המשרד יבדקו אותי.

<חנן אהרון: המבקר של המשרד הכין כבר את - - -

ישראל אייכלר: תגיד לי, אתם מוכנים להוסיף לבוחנים?

<חנן אהרון: אני אומר, אני אומר.

ישראל אייכלר: כי זה מעשי.

ישראל אייכלר: כל השאל זה - - -

<חנן אהרון: המפרט להפרטה כבר מוכן.

<חנן אהרון: עובדים עליו חודשים רבים.

<חנן אהרון: זאת אומרת זה לא שעכשיו הולכים, יחשבו ויבדקו.

ישראל אייכלר: לא, כדי שלא יצטרכו את ההפרטה, בשביל שנוכל לתמוך בכם - - -

<חנן אהרון: הנה, אני אומר עכשיו.

ישראל אייכלר: תגיד לי מה הבוחנים מוכנים לייעץ.

<חנן אהרון: הבוחנים רוצים את העבודה הקשה הזאת והם מבצעים אותה והם עושים אותה עם אפילו פחות חופש - - -

ישראל אייכלר: אנחנו יודעים בדיוק איך זה.

<חנן אהרון: רגע.

<חנן אהרון: הבוחנים היום זורקים את הכפפה למשרד ואני אומר לך, הם מוכנים לעשות – הנה, אני אומר את זה פה, ודרך אגב, אמרנו את זה במשרד אבל לא התייחסו לזה.

<חנן אהרון: הם מוכנים היום, אני אומר לך בשמם, אני מתחייב, שהם עושים קוד נוסף ביום.

<חנן אהרון: קוד נוסף זה שני מבחנים ביום, כפול 130 בוחנים 260 – כפול 220 ימי עבודה – 57,000 מבחנים.

<חנן אהרון: בתרגום לכמה בוחן עושה בשנה, זה 18 בוחנים.

<חנן אהרון: זה כאילו שהבאתי 18 בוחנים משרה מלאה.

ישראל אייכלר: כמה טסטים הם עושים ביום?

<חנן אהרון: 14.

<חנן אהרון: אנחנו מוכנים ומתחייבים לעשות זוג נוסף, אבל - - -

ישראל אייכלר: כלומר 16.

<ציון מזרחי: כל הבוחנים?

<חנן אהרון: אני מתחייב בשמם.

<ציון מזרחי: חנן, חנן, איזו בדיחה זאת?

<חנן אהרון: רגע.

<ציון מזרחי: איזו בדיחה, הם לא רוצים לעשות, אז איך כולם?

נורית קורן: רגע, תיתן לו לדבר.

נורית קורן: הוא יושב ראש הוועד, תאפשר לו.

ישראל אייכלר: אנחנו כבר מגיעים למשהו מעשי, אז תתנו לו.

ישראל אייכלר: אתם מוכנים להעלות את זה ל-16 מבחנים וכך להוסיף בשנה 57,000 מבחנים.

<חנן אהרון: הבוחנים מוכנים לעשות את זה לתקופת זמן של חצי שנה, עד שיגויסו אותם 19 בוחנים האלה, שיבואו, אבל בתנאי שנושא ההפרטה יורד מסדר היום.

<חנן אהרון: לא יתכן שהבוחנים יתנו מעצמם, יוסיפו, יהיו מוכנים לשכב על הגדר, כאשר מצד שני זורקים אותם הביתה.

<חנן אהרון: אם המשרד רוצה לצמצם את המבחנים וכוונתו היא לא הפרטה והעשרת בעלי ההון, זה המקום שהמשרד מוכן.

<חנן אהרון: עכשיו נותנים תשובה מחר בבוקר, הבוחנים מתחילים לבצע והתלמידים יקבלו טסטים.

<חנן אהרון: ניישר קו איתם, אבל בתנאי שנקבל הבטחה בכתב, כמו שאתה יודע שיושב הראש יכול להוציא מכתב כזה, שההפרטה יורדת מסדר היום ואני לא רוצה לדבר על נושא ההפרטה, כי זה לא הדיון, כמה היא מסוכנת.

<חנן אהרון: זה כמו להפריט עכשיו את משרד הפנים, שמחכים לרישיון נשק, מחכים חודשים, אז בואו ניתן - - -

ישראל אייכלר: רגע, אם הוספת 57,000 בשנה, אז כמה זמן התלמיד יצטרך לחכות?

<חנן אהרון: זה עוד 18 בוחנים.

<חנן אהרון: 149 - - -

ישראל אייכלר: כמה זמן?

<חנן אהרון: אני אומר לך פה, מתחייב, 149 בוחנים בתקן זה אומר המתנה של עד חודש, 1 ל-2 בהקצאה למורים.

<חנן אהרון: אני אומר לך את זה.

<חנן אהרון: בדקנו את זה, יש לי תקינה, אני אגיש את זה.

ישראל אייכלר: אבל אתה רוצה שהאוצר ייתן 149.

<חנן אהרון: האוצר ישלים את זה, כי הם לא יעבדו כל החיים עם 18 מבחנים.

<חנן אהרון: זה גם לא מקצועי.

<חנן אהרון: 16 מבחנים.

ישראל אייכלר: הבנתי.

<חנן אהרון: זה גם לא מקצועי.

<חנן אהרון: אנחנו לא רוצים העיקר להוציא.

<חנן אהרון: אתה לא מחלק פה - - -

ישראל אייכלר: אם הייתי תלמיד הייתי רוצה להיות במבחן ה-14.

<חנן אהרון: משפט אחרון, היא דיברה על משהו חשוב, הפיקוח על מבחני הנהיגה.

<חנן אהרון: אני הולך 10 שנים אחורה, לא יותר.

<חנן אהרון: בשנת 2003 – 28 שיעורים עושה תלמידים כפול 100,000 תלמידים בשנה, זה 2.8 מיליון, כפול 10 מיליון, 28 מיליון שיעורי נהיגה.

<חנן אהרון: אני מבקש לדעת כמה פיקוחים בוצעו על מורי הנהיגה על השיעורים האלה – 28 מיליון שיעורים.

<חנן אהרון: אשתי מורה בכיתה א', כל שבועיים-שלושה מגיע מפקח, בשביל לבדוק אם היא לימדה את החולם ואת הקמץ נכון.

<חנן אהרון: כשל ניהולי.

<חנן אהרון: סליחה, זה כשל ניהולי, שבסוף לוקחים את הבוחנים וזורקים אותם וזה הפתרון שלהם.

ישראל אייכלר: אתה אומר שהבעיה היא שאין פיקוח על מורי הנהיגה?

<חנן אהרון: פיטרו - - -

<ציון מזרחי: יש פיקוח על הבוחנים.

<חנן אהרון: איזה פיקוח?

ישראל אייכלר: אני שאלתי את השאלה הזאת לא כדי לפתוח ויכוח ביניכם, אלא כדי - - -

<חנן אהרון: אין גם פיקוח על המבחנים, כי המפקחים על המבחנים האלה פוטרו והלכו הביתה.

<חנן אהרון: הבוחנים עושים את העבודה - - -

ישראל אייכלר: אני רוצה שחברות הכנסת סופה לנדבר, נורית קורן וחבר הכנסת עמאר ישמעו – אין פיקוח על הבוחנים.

<חנן אהרון: בכלל.

<חנן אהרון: ועל המורים.

ישראל אייכלר: בכלל.

<קריאה: חנן, שכחת את אבו יאמן.

<חנן אהרון: אין פיקוח על בוחנים באוטו, ברכב.

נורית קורן: חברים, רק רגע.

ישראל אייכלר: משפט אחד לחברת הכנסת קורן, היא צריכה ללכת.

נורית קורן: אני רוצה לבקש ממך לקיים דיון בנושא של הפיקוח, מה שהם אומרים על טסטים וגם על ההפרטה עצמה.

נורית קורן: אני לא אתן יד לזה שיעשו הפרטה על הגב של העובדים, בשום פנים ואופן, והם צודקים.

נורית קורן: אני רק רוצה לדעת, שאם הם יוסיפו עוד שני מבחנים ביום, לא תבקשו עוד תוספות שכר.

נורית קורן: איך זה הולך?

<ציון מזרחי: לא, לא, זה עם שכר.

<ציון מזרחי: מגיע להם, למה שלא יקבלו?

נורית קורן: בסדר, שלא תהיה אחר כך איזו בעיה.

נורית קורן: אז השכר יהיה בסדר?

נורית קורן: מבחינת השכר הכל יהיה בסדר?

נורית קורן: אין בעיה.

<חנן אהרון: לא, אבל עם הבטחה שאין הפרטה.

נורית קורן: ברור.

ישראל אייכלר: ואז האוצר יגיד לך אין לי כסף.

ישראל אייכלר: טוב.

נורית קורן: שיוציא את המכתב הזה על זה שהם מסכימים מבחינת הוועדה, ולעשות עוד שני דיונים בנושא.

ישראל אייכלר: את זה אני אומר למנהלת.

ישראל אייכלר: אבנר בנדיקט, העמותה לקידום מעמד מורי הנהיגה, קצר בבקשה.

<שלומית אבינח: בקצרה.

<שלומית אבינח: כל אחד בקצרה.

<אבנר בנדיקט: אנחנו עם הבעיה הזו כמעט שנתיים, בעניין הטסטים.

<אבנר בנדיקט: מבטיחים לנו הפרטה הפרטה, והתקנים יורדים ואין שום דבר מאחורי ההפרטה הזאת.

<אבנר בנדיקט: היינו בוועדה ב-30 ביוני, צוות של שישה עד שבעה בוחנים.

<אבנר בנדיקט: נכנסו שישה או שבעה בוחנים, אבל המצבה לא השתנתה, מאחר שפרשו במקביל או שיצאו מסיבות אלה או אחרות.

<אבנר בנדיקט: דיברו פה מהנציבות על מכרז של עוד תשעה בוחנים, תוספת של תשעה בוחנים.

<אבנר בנדיקט: בפעם הקודמת של השישה בוחנים, לקח תשעה חודשים.

<אבנר בנדיקט: אם אנחנו במצב הזה, אנחנו לא נגיע רחוק.

<אבנר בנדיקט: היום יש 120,000 תלמידי נהיגה שממתינים לטסט, בערך בפועל 120 בוחנים.

<אבנר בנדיקט: זאת אומרת 1,000 תלמידים לחודש לבוחן, כשבוחן יכול לעשות 300 טסטים.

<אבנר בנדיקט: זאת אומרת שזמן ההמתנה הוא שלושה חודשים.

<אבנר בנדיקט: שלושה ומעלה.

ישראל אייכלר: ואם יוסיפו עוד שני מבחנים ביום, כמה זה יעזור?

<אבנר בגדיקט: אני לא עשיתי חישוב, אבל תראה, שמענו פה את ציון, שמענו את חנן.

<אבנר בגדיקט: ציון טוען שהמצבה היא 134, חנן טוען שהמצבה היא 128.

<אבנר בגדיקט: אני טוען שהמצבה היא 127 ויותר מזה, חלק מהבוחנים עובדים פה משרות חלקיות ולעניין הזה לא נכנסו.

<אבנר בגדיקט: יש פה בוחנים שעובדים במשרות חלקיות וזה לא בוחן במשרה מלאה.

<אבנר בגדיקט: המשרות שמאושרות הן במשרות מלאות ואם בוחן עובד במשרה חלקית, אז אנחנו לא מקבלים את תפוקת הטסטים המתאימה.

ישראל אייכלר: ציון, יש לך תשובת ביניים, למה לא כולם במשרה מלאה?

<ציון מזרחי: אני אגיד.

<ציון מזרחי: יש כמה סיבות.

<ציון מזרחי: סיבות בריאותיות עם אישור של רופא תעסוקתי שמקצץ שעה-שעתיים ביום לאותו עובד.

<ציון מזרחי: זה מצד אחד.

<ציון מזרחי: מצד שני, אני שמח להגיד שיש לנו גם בוחנות, שגם חוזרות אחרי חופשת לידה ומה שמגיע להן לפי התקשיר ולפי החוק במדינת ישראל, זה - - -

ישראל אייכלר: ואי אפשר למלא את מקומם על ידי ממלאי מקום?

<ציון מזרחי: אין לי תקנים, אין לי תקציבים, מאיפה?

<ציון מזרחי: אני יכול לתת מה שאין לי? אין לי.

ישראל אייכלר: טוב.

ישראל אייכלר: אני כבר מיואש.

ישראל אייכלר: אם הייתי עכשיו תלמיד לנהיגה, אני הייתי יוצא מיואש.

ישראל אייכלר: אחרי שמקצצים להם מ-149 ל-132 ל-128, עכשיו אני גם שומע שזה גם חלקי.

ישראל אייכלר: אני אחכה עוד שלושה חודשים.

<ציון מזרחי: יש פה ושם, לא הרבה, לא צריך להגזים.

ישראל אייכלר: אתה מסיים?

<אבנר בנדיקט: כן, עד מרס 2016 אמורים לצאת לפנסיה עוד 11 בוחנים.

<אבנר בנדיקט: בקצב הזה אנחנו נגיע למצב של 110 בוחנים ל-120,000 תלמידים.

ישראל אייכלר: מתי הם יוצאים?

<אבנר בנדיקט: עד מרס 2016.

ישראל אייכלר: אז תכינו כבר מכרז הרגע, לכל אלה שאמורים לצאת.

<ציון מזרחי: כן, אני מקווה שהמשרות לא תבוטלנה ואני אקבל אותן ואני מכין את זה.

ישראל אייכלר: אה, זה יכול להיות שגם יבטלו?

<ציון מזרחי: נו מה?

ישראל אייכלר: אז יכול להיות שאנחנו מסתובבים סביב עצמנו.

ישראל אייכלר: אני מתחיל להאמין.

ישראל אייכלר: אני רוצה לסיים.

<אבנר בנדיקט: המון המון תלמידים מתגייסים ללא רישיון.

<אבנר בנדיקט: הם יטיסו מטוסים, יפעילו נגמ"שים, אבל רישיון לא יהיה להם.

<אבנר בנדיקט: אני רוצה להגיע לפתרון מעשי.

ישראל אייכלר: זהו, תגיע למעשי, כי אנחנו מסיימים.

<אבנר בנדיקט: משהו מאד מעשי.

<אבנר בנדיקט: מאחר שכרגע אני לא רואה איזה פתרון, אני מציע קודם כל שיאריכו את זמן התיאוריה לשלוש שנים.

<אבנר בנדיקט: אנשים צריכים אחר כך לעבור תיאוריות, כמו הבחור הזה, ולהוציא טופס מחדש ואת כל ההליך מחדש.

<אבנר בנדיקט: אז לפחות אם אנחנו כל כך הרבה זמן מחכים - - -

ישראל אייכלר: כמה זמן זה התיאוריה?

<חנן אהרון: שנתיים.

<אבנר בנדיקט: אז צריך להוריד את זה לפחות לשנה, אם זה המצב.

<אבנר בנדיקט: במקום ללכת קדימה, הולכים אחורה.

<ציון מזרחי: יש גם עניין של כשירות רפואית.

ישראל אייכלר: בשלוש שנים ילד צעיר לא משתנה הרבה.

<ציון מזרחי: את זה שווה לבדוק.

<ציון מזרחי: אני לא יודע להגיד.

ישראל אייכלר: אז כדאי לבדוק.

<ציון מזרחי: זה דבר רציני.

<אבנר בנדיקט: אני מציע שיעברו לשלוש שנים.

<ציון מזרחי: לא מדברים על הכושר הרפואי, מדברים על התיאוריה.

<ציון מזרחי: למה זה כן וזה לא?

<אבנר בנדיקט: מה ההבדל?

<אבנר בנדיקט: אז הטופס לא יהיה בכלל תקף, אז מה זה משנה?

<ציון מזרחי: אתם רוצים שלוש שנים, ואם שנתיים אחרי בדיקה רפואית זה לא כשיר, אז מה זה שווה?

<ציון מזרחי: די, נו.

ישראל אייכלר: רבותי, אני לא פותח עכשיו דיון.

ישראל אייכלר: ציון יביא את העניין למשרד התחבורה, ידונו בזה.

ישראל אייכלר: הוא אומר שזה רעיון, צריך לעשות את זה.

ישראל אייכלר: אני תומך בזה שיאריכו את התיאוריה לשלוש שנים ולא לשנתיים.

<אבי גולן: קודם כל, נציג האוצר יצא והייתי צריך לשאול אותו שאלה מאד חשובה, האם הוא קיבל בקשה לקבלת 30 בוחנים בהליך מזורז.

<אבי גולן: אולי ציון יכול לענות לי, אם הבקשה הזו הגיעה למשרד האוצר.

<אבי גולן: זאת הייתה הבקשה של השר ממשרד האוצר, בהליך מזורז לקבל 30 בוחנים לשנה, זמניים, על מנת לצאת מהפקק הזה.

<ציון מזרחי: היו דיונים שאני לצערי לא נכחתי בהם, כך שאני לא יכול לענות בשמו של מי שהיה בדיונים.

<ציון מזרחי: חבל שהוא לא כאן, הוא היה עונה.

<ציון מזרחי: לצערי אני אומר.

<אבי גולן: לכן זו שאלה חשובה.

<ציון מזרחי: אני לא הייתי באותו מעמד שהלכו לאוצר.

<ציון מזרחי: הייתי עסוק דבר אחר, לצערי, בעניינים אחרים.

<אבי גולן: אוקיי.

<קריאה: ציון, אתה אגף מכון הרישוי, איך אתה לא מעורה בדברים האלה?

<קריאה: מה, דברים נעשים במשרד מבלי שאתה - - -

ישראל אייכלר: רגע, אין לי זמן לזה.

<ציון מזרחי: סליחה, אם בוחן שלי הלך לעולמו ואני הייתי צריך ללכת ללוויה, סליחה שאני אומר את זה כך, אז הייתי צריך ללכת לישיבה או ללוויה?

ישראל אייכלר: סליחה.

ישראל אייכלר: אני לא מבין.

ישראל אייכלר: טוב, רבותי, אני מתנצל בפניך.

ישראל אייכלר: הייתי צריך להיות ער ולא לאפשר שום שאלות כאלה.

ישראל אייכלר: אתה רוצה לסיים את הדברים שלך?

<אבי גולן: אני עוד לא התחלתי.

ישראל אייכלר: אז אני מבקש, אל תשאל שאלות שמזמינות תשובות, כי בשעה שתיים הישיבה נסגרת, נכבה את החשמל.

<אבי גולן: לגבי זמן ההמתנה – זמני ההמתנה זה לא חדש, זה כבר הרבה הרבה שנים, וכל השנים שאנחנו באנו בדרישה ואמרנו שאנחנו במצוקה, אז כל הזמן צעקו וזרקו עלינו – אתם מתלוננים בגלל העמדת רכב למבחן, שאתם מרוויחים 400 או 500 שקלים.

<אבי גולן: הורידו את זה.

<אבי גולן: הכנסת, חבר הכנסת עמאר הוריד לנו את זה.

<אבי גולן: האם אין המתנה?

<אבי גולן: יש המתנה.

<אבי גולן: למרות שהורדת, זאת לא הנקודה.

<אבי גולן: שנית, אנחנו לא מגישים תלמידים לא מוכנים.

<אבי גולן: הרמה המקצועית של מורי הנהיגה היא בין הטובים בעולם, וזה במחקר וזה בדוק.

<אבי גולן: אז לכן אנא ממך, אני חולק עליך, חבר הכנסת עמאר, עם כל הכבוד לך ואני נותן לך הרבה כבוד.

<אבי גולן: המורים הם לא שק חבטות.

<אבי גולן: אתם לא תגידו שאנחנו לא מגישים - - -

חמד עמאר: אני מדבר על עובדות.

חמד עמאר: 13.9%.

<אבי גולן: אולי תבדוק משהו אחר.

<אבי גולן: אני לא הפרעתי לך, תן לי לסיים.

<אבי גולן: אז לכן המורים מגישים והם מורים מעולים.

<אבי גולן: הוא מגיש את התלמיד כשהוא מוכן.

<אבי גולן: זה שיש אחוזי הצלחה נמוכים, שהמשרד יבדוק מדוע.

<אבי גולן: זה לא המורים.

<אבי גולן: המורים בכלל הם מקצוענים וטובים ויוצאים מן הכלל.

<אבי גולן: על זה אין בכלל מה לדבר.

ישראל אייכלר: כבר עברו הזמנים שמורי בתי הספר אמרו שהילד הוא ילד רע.

ישראל אייכלר: היום המורה צריך להשיג הישגים טובים לתלמידים שלו בכל בתי הספר, לא רק בנהיגה.

<ציון מזרחי: יש גם אחוזי מעבר שונים בין איזור לאיזור.

חמד עמאר: אם אני הייתי מורה והתלמידים שלי רק היו עוברים, הייתי לוקח את הרגליים והולך הביתה.

<אבי גולן: אני מציע לך להסתכל בווטסאפים של מורי הנהיגה.

<אבי גולן: אני מציע לכם.

<אבי גולן: אני אפתח עכשיו את הטלפון שלי ותסתכל בווטסאפים של מורי הנהיגה ותראה כמה תסכול יש אצל מורי הנהיגה מהכישלונות של הנהגים.

<אבי גולן: בואו תסתכלו, שאתם תצאו פעם אחת ותבינו, כי פרנסתו של המורה נבחנת באחוזי ההצלחה שלו ולא בכסף שלו.

<אבי גולן: תסתכלו פעם אחת.

<אבי גולן: וזו הבעיה, שאף אחד פה, ויושבים פה בדיון והולכים סחור סחור על כמות ואם יהיו 122 בוחנים ו-139 ו-148.

<אבי גולן: אז אמרו אין פיקוח ותראו איפה יוצאים לטסטים.

<אבי גולן: תראו את אחוזי הכישלונות, אין מקומות לצאת לטסטים.

<אבי גולן: יש מערך שלם שהשר היום מטפל בהכל ואנחנו לא ענייננו אם זו הפרטה או אם זה בוחנים, אם זה 149 וליבי עם כולם.

<אבי גולן: שכולם ירתמו לעניין ושהבוחנים יישארו והכל, אבל בואו פעם אחת תפתרו את בעיית מבחני הנהיגה אחת ולתמיד, כי אחת לכמה שנים אנחנו מגיעים, האוצר מקצץ, זה מקצץ והנחישות של השר היום מול האוצר – וחבל שהאוצר לא נמצא, וזה לא משנה כרגע הפרטה או לא, אנחנו לא צד בעניין, כל מה שחשוב הוא שיהיה פתרון אמיתי, סופי לבעיה הזאת.

<אבי גולן: הבעיה הזאת היא הרבה יותר מורכבת מזמן המתנה.

ישראל אייכלר: טוב שהבאת את הדברים.

ישראל אייכלר: אני מסיים את הישיבה.

ישראל אייכלר: לפני שאסכם, יש פה חברת כנסת שלא אמרה את דברה.

סופה לנדבר: אין דבר.

ישראל אייכלר: את מוותרת?

ישראל אייכלר: אז אני מגיע לסיכום הדיון.

ישראל אייכלר: הוועדה פונה למשרד התחבורה לאייש מיד את התקנים המאושרים למשרד – 137 תקנים.

ישראל אייכלר: כיום עובדים פחות מזה.

ישראל אייכלר: הוועדה פונה למשרד האוצר, להחזיר את 149 התקנים שהיו לפני שנתיים.

ישראל אייכלר: בעניין ההפרטה, אנחנו נקיים אולי דיון, כמו שאמרה גבר קורן.

<שלומית אבינח: אבל היא יצאה.

ישראל אייכלר: הם מציעים, לא הוועדה מציעה.

ישראל אייכלר: אין לי דעה.

ישראל אייכלר: אנחנו צריכים לדון בעניין הזה.

ישראל אייכלר: הוועדה רשמה את דברי יושב ראש ועד בוחני הנהיגה, שהתחייב שהבוחנים מוכנים לצרף עוד שני מבחנים ולעשות 16 מבחנים ליום, ובכך יוסיפו 57,000 מבחנים בשנה, בתנאי שיבטלו את רעיון ההפרטה.

ישראל אייכלר: יושב ראש הוועדה יפנה לשר התחבורה להחזיר את 149 התקנים שהיו למשרד.

ישראל אייכלר: הוועדה רשמה את הודעת יושב ראש מועצת התלמידים והנוער הארצית, שב-1 בינואר 2016 ינקטו צעדים, אם זמן ההמתנה לטסטים לא יקוצר.

ישראל אייכלר: הוועדה תקיים דיון מיוחד בעניין פיקוח על מורי נהיגה ובוחנים של משרד התחבורה.

ישראל אייכלר: הוועדה פונה לנציב שירות המדינה, לוודא שאין עיכוב לאייש את משרות בוחני הנהיגה במשרד התחבורה.

ישראל אייכלר: הוועדה מבקשת לקבל תוך 10 ימים לוח זמנים, לביצוע מכרז חדש.

ישראל אייכלר: לוועדה נמסר כי במרס 2016 11 בוחנים אמורים לפרוש.

ישראל אייכלר: אנחנו מבקשים שמשרד התחבורה יתחיל כבר עכשיו את תהליך המכרז, לקלוט 11 בוחנים במקומם.

ישראל אייכלר: אנחנו פונים למשרד התחבורה, בבקשה לבדיקה לגבי הארכת תוקף התיאוריה לשלוש שנים.

ישראל אייכלר: תודה רבה שבאתם.

ישראל אייכלר: תודה לכולכם.