הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, כנסת 20, פרוטוקול מספר 19, 2015-07-28 12:30

עאידה תומא סלימאן: שלום לכולן, שלום לכולם.

עאידה תומא סלימאן: אני שמחה לראות אתכם בוועדה ואני מתנצלת על איחור של כ-10 דקות, בדרך כלל זה לא קורה, אבל הגעתי מישיבה מחוץ למשכן, אז תסלחו לי.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת את הישיבה של הוועדה לקידום מעמד האישה ולשוויון מגדרי, השנייה היום.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו היום בישיבה הזו מקדישות את הדיון למצב ומעמד הנשים, ותתקנו אותי, איך אתן רוצות שאני אגיד, בחברה החרדית, או נשים חרדיות?

<קריאה: לא משנה.

<קריאה: זה אותו דבר.

עאידה תומא סלימאן: יופי, כי בעצם היו כאלה שהעירו על זה והעירו על זה, אז אמרתי ללכת מה שנקרא on the safe side, לשאול, כי גם אני, כשמתייחסים אליי אני אוהבת שישתמשו בהגדרות שאני משתמשת.

עאידה תומא סלימאן: כשנבחרתי לעמוד בראש הוועדה הזו אני הצהרתי ואני אמרתי, חלק מהאני מאמין שלי, שאני רואה בוועדה הזו מקום ובמה לכלל הנשים במדינת ישראל, עם דגש מיוחד על נשים שעד עכשיו היו אולי מחוץ לאור הזרקורים, אולי היו מהמודרות בתוך החברה, או שבעצם מרכז החיים שלהם, כמו שאני אוהבת לחשוב, ממוקם במדינה במה שנקרא פריפריה.

עאידה תומא סלימאן: הפריפריה הזאת יכולה להיות פריפריה גיאוגרפית, זאת יכולה להיות פריפריה כלכלית וזאת יכולה להיות גם כן פריפריה על כל מיני רקעים.

עאידה תומא סלימאן: אבל בעצם אנחנו, איפה שאנחנו נמצאות, ואני משתמשת ב'אנחנו' למרות שאני היום לא חלק מהנשים שאנחנו נקיים את הדיון עליהן, אבל אני אומרת את זה שאנחנו כנשים, גם הערביות, גם החרדיות, גם אתיופיות, גם - - - יש המון מהמשותף בינינו ובסופו של דבר איפה שאנחנו נמצאות, יקראו לזה מה שיקראו, פריפריה, לא פריפריה, זה המרכז בשבילנו ושם החיים שלנו מתנהלים ואנחנו רוצים שיבינו, פעם אחת ולתמיד, שזה המרכז שלנו, של החיים שלנו, ואנחנו רוצים לעשות אותו הכי טוב שאפשר.

עאידה תומא סלימאן: אני מודה ומתוודה שאני לא מכירה את הנושא לעומק כמו שאני רגילה לעשות בדיונים של הוועדה.

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה קצת, למדתי קצת ואני אשמח מאוד לשמוע היום סקירה יותר נרחבת.

עאידה תומא סלימאן: זאת ישיבה שהיא יותר ישיבת תשתית, אנחנו נסקור את מכלול הנושאים, לפי ההגדרות ולפי ההדגשים שאתן כנשים פעילות או כנשים שנמצאות בתוך החברה החרדית מגדירות את זה ועושות את התעדוף של הנושאים.

עאידה תומא סלימאן: אבל חשוב לי גם להגיד, כשאנחנו מדברים או מדברות על נשים, אם זה נשים ערביות ואם זה נשים אתיופיות, או נשים באופן כללי, הרבה סטריאוטיפים קיימים והרבה דעות קדומות קיימות, אבל אני גם יודעת שאנחנו לא חייבות תמיד רק לדבר על בעיות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שבכל מקום יש הצלחות רבות של נשים, נשים הגיעו במאמץ רב ובכוח והוכיחו את עצמן, אני אשמח גם כן שנביא את הסיפורים האלה לפה, גם כדי ללמוד מהם ולצמוח מתוך זה.

עאידה תומא סלימאן: לצערי הרב היום בבוקר היה בחדשות סיקור נרחב על חברת מטריקס שמעסיקה נשים חרדיות והסיפור היה, לפחות איך שזה הובא בתקשורת, מאוד מכוער, של ניצול.

עאידה תומא סלימאן: אני למדתי עם הזמן מחברת כנסת ותיקה שהיא לא חברת כנסת היום, חברת כנסת לשעבר, חברה וידידה ומורה, חברת הכנסת תמר גוזנסקי, כל פעם שדיברתי על עידוד תעסוקה לנשים ערביות ואמרתי שאם הממשלה רוצה שתעשה מה שעשו לנשים חרדיות ותבנה מקומות עבודה מיוחדים ותנסה לשלב נשים ערביות.

עאידה תומא סלימאן: תמר הייתה אומרת לי 'תיזהרי, עאידה, ממה שאת מבקשת, תלכי תבדקי מה מצב הנשים החרדיות במקומות העבודה האלה ולא תרצי כל כך להיות במקום הזה'.

עאידה תומא סלימאן: אז אני מאוד מאוד מקווה שאנחנו נצליח היום לסקור את מכלול הנושאים ואני מבטיחה שלאחר הישיבה הזו נתחיל להתמקד בנושאים שחשובים וקרובים לליבכם.

עאידה תומא סלימאן: אני פותחת במצגת שתגיש מירי רוזן, מ'מעורבוֹת', בבקשה.

<מרים רוזן: שלום וברכה, נעים מאוד.

<מרים רוזן: אני מירי רוזן מארגון 'מעורבות'.

<מרים רוזן: 'מעורבות' זה ארגון שמקדם נראות של נשים חרדיות בציבוריות הישראלית.

<מרים רוזן: 'מעורבות' קיימת מאז 2013 והיא מאחדת נשים חרדיות ממגוון הקהילות וממגוון עדות בחברה החרדית.

<מרים רוזן: עצם העובדה שאנחנו נמצאות כאן זה לא מובן מאליו בעבורנו, אבל הגענו לתובנה שזה המקום היחידי דרכו ניתן לקדם דברים באופן ממשי, באופן רוחבי, באופן משמעותי, ולכן אנחנו נוכחות כאן.

<מרים רוזן: '

<מרים רוזן: מעורבות' שואפת לראות נשים חרדיות במוקדי השפעה וקבלת החלטות במרחב הציבורי מתוך אמונה כי רק אנחנו יודעות מה נכון, מה טוב ומה יש לקדם בעבורנו.

<מרים רוזן: בכדי לממש מטרה זו הצבנו לעצמנו ארבעה יעדים משמעותיים.

<מרים רוזן: היעד הראשון מדבר על תמיכה בעתודה מנהיגותית מתוך הקהילה, היעד השני מדבר על קידום של מעורבות ועשייה חברתית נשית חרדית בתוך המגזר.

<מרים רוזן: היעד השלישי מדבר על קידום נראות של מצוינות מקצועית של נשים חרדיות במרחב הישראלי, ובעבור היעד הרביעי למעשה אנחנו כאן, לובי וחקיקה בשלושת התחומים שהצבנו לעצמנו שהם ליבת הדברים, השכלה, תעסוקה ובריאות, מתוך הבנה שהתחומים האלה נוגעים לכל אחת מהנשים החרדיות במרחב הזה שאנחנו חיים בו, על האתגרים, על המשמעויות שלהם ועל הדרכים שאנחנו רואות שנכון בהן לקדם את הדברים.

<מרים רוזן: אני מעבירה את השיחה ליעל.

<יעל אלימלך: אז כפי שאמרנו, אנחנו מתמקדים בשלושה תחומים עיקריים.

עאידה תומא סלימאן: רק אם אפשר את השם.

<יעל אלימלך: יעל אלימלך, אני בוועד המנהל של ארגון 'מעורבות'.

עאידה תומא סלימאן: זה למען הפרוטוקול.

<יעל אלימלך: אז התחום הראשון שאנחנו רואים בו חשיבות עליונה זה התחום של השכלה.

<יעל אלימלך: הבנות שמסיימות את שנות לימודיהן יוצאות בדרך כלל עם תעודות שהמקסימום שבהן זה תעודת הנדסאיות.

<יעל אלימלך: הן לא לומדות לתואר ומכיוון שכך ממילא מצבן בשוק העבודה הוא בדרך כלל נמוך יותר.

<יעל אלימלך: בת שרוצה להשלים את ההשכלה שלה לתואר נתקלת בקשיים גדולים כי בדרך כלל היא כבר נשואה עם ילדים וההשלמה לתואר, כאשר היא צריכה לפרנס בית, בדרך כלל היא קשה מאוד.

<יעל אלימלך: אז אנחנו מציעים כמה דברים.

<יעל אלימלך: דבר ראשון, לפתוח יותר, להרחיב את האפשרויות של הבנות החרדיות ללמוד עוד מקצועות שבשוק העבודה הן תידרשנה להם.

<יעל אלימלך: תארים, אם אפשר יהיה לדאוג לאקרדיטציה בלימודי הסמינר שלהם, שממילא הן כבר משקיעות את הלימודים האלה בשנים י"ג-י"ד, אז אם בשיתוף עם המל"ג אפשר יהיה לעשות שתהיה הכרה בלימודים שלהם אחר כך להשלמה ללימודי תואר, אז ממילא נקודת הפתיחה שלהן תהיה יותר טובה מאשר הן מתחילות מחדש.

<יעל אלימלך: והדבר השלישי, כמובן לעודד את המלגות, אם יש מלגות שיכולות לעזור לבנות חרדיות ללמוד, זו בדרך כלל נקודה מאוד משמעותית שהן נתקלות בה בקשיים גדולים.

<יעל אלימלך: מלבד זה שבאמת צריך להרחיב את הידע שלהן בשוק העבודה, לתת להן כישורי חיים, כישורי עבודה, לדעת איזה מקצועות יש בשוק, וצריך לפתוח מה שהן בדרך כלל מקבלות במידה מאוד מאוד מעטה בסמינרים.

<יעל אלימלך: זה בתחום של ההשכלה.

<יעל אלימלך: בתחום של התעסוקה, אחרי ההשכלה כמובן באה התעסוקה, המצב של הנשים החרדיות, כפי שהגברת אמרה, הוא באמת מצב מנוצל.

<יעל אלימלך: כאשר הבנות יוצאות לשוק העבודה הן מתקבלות לעבודות, או בחלקיות משרה קטנה, או משרות נמוכות, או שהמשכורות הן נמוכות.

<יעל אלימלך: האחוזים מדברים על כך ש-72% נשים חרדיות עובדות, שזה יפה, זה נקרא אחוז תעסוקה יפה לעומת שאר האוכלוסייה, אבל חלקיות המשרה היא בדרך כלל נמוכה, רק 15% מהנשים החרדיות עובדות במשרה מלאה, אז ממילא כמובן גם המשכורות הן בהתאם.

<יעל אלימלך: שוק העבודה מקבל אותן, הוא מקבל את הנשים החרדיות, אני באה מתחום התעסוקה אז אני יודעת שכשדיברתי עם מעסיקים כולם אמרו 'בוודאי, אנחנו מסכימים לקבל נשים חרדיות, אנחנו מוכנים', אבל בשירות לקוחות, בדברים כאלה, לא במשרות שהן יותר גבוהות, למרות כל הכישורים ולמרות שהן באמת בנות מוכשרות ואינטליגנטיות.

<יעל אלימלך: זה נושא חם וחשוב שחייבים לטפל בו.

<יעל אלימלך: אנחנו רוצים לעשות את זה על ידי עידוד מעסיקים לקלוט נשים חרדיות, הם יקבלו תמריצים, אבל כתנאי לשכר הוגן, לא שכר של ניצול כפי שראינו במטריקס.

<יעל אלימלך: עידוד נשים לעבודה במשרה מלאה.

<יעל אלימלך: אם זה על ידי הטבות במשפחתונים, מעונות יום.

<יעל אלימלך: בקדנציה הקודמת מנעו את האפשרות לקבל הנחות משמעותיות אם הבעל לומד.

<יעל אלימלך: כאשר הבעל אברך את לא זכאית למלוא האפשרות לקבל את הניקוד של הנחה במשפחתונים ובמעונות.

<יעל אלימלך: הנושא השלישי שהוועדה האחרונה שלנו שהייתה פה עסקה בו זה הנושא של בריאות האישה.

<יעל אלימלך: הנתונים שהגיעו אלינו היו נתונים מאוד מאוד כואבים וקשים.

<יעל אלימלך: לא היה הרבה חומר.

<יעל אלימלך: אנחנו חושבים שצריכים פה לעשות עבודת מחקר יסודית כדי לראות באמת מה המצב של בריאות הנשים החרדיות.

<יעל אלימלך: כבר לאחר הוועדה הקודמת התאגדנו ביחד עם כמה שותפים כדי לקדם את העניין.

<יעל אלימלך: אנחנו רוצים לפעול גם בנושא הזה, שזה שיתוף פעולה עם משרדי הממשלה, משרד הרווחה, משרד הבריאות, לקידום המודעות לרפואת האישה וגם כל הנושא של הבדיקות הרפואיות ומה שצריך וצריך פה הרבה הרבה החדרה של המודעות.

עמיר פרץ: מאיפה אתן, אם אפשר לדעת?

<יעל אלימלך: אנחנו מירושלים.

עמיר פרץ: והארגון גם מירושלים?

<יעל אלימלך: לא, אנחנו ארגון ארצי.

עמיר פרץ: איפה הוא יושב?

<יעל אלימלך: המשרדים שלו כרגע במרכז.

<יעל אלימלך: זו עמותה רשומה.

עמיר פרץ: לא, אני פשוט מתעניין לדעת האם הניסיון שלכם או האם הבעיות שהצגתם כאן, הן קשורות לקהילות מסוימות או שהן משהו רוחבי.

עמיר פרץ: למשל ההתמודדות, כמו שאמרה הגב' שפתחה, היא אמרה, עצם הנוכחות שלנו כאן הוא כבר אתגר בפני עצמו ובטח הרבה קהילות שהן כולן חרדיות, כמו אלעד או כמו מקומות כאלה.

עמיר פרץ: השאלה האם אתן מדברות על האפיון הזה לגבי אוכלוסיות ממוקדות או שזה משהו הרבה יותר - - -

<יעל אלימלך: משהו רוחבי.

<מרים רוזן: יש לנו נציגות בכל מגוון הקהילות של החברה החרדית מכל הארץ, חברות 'מעורבות' מגיעות מכל הערים.

עמיר פרץ: אז אני מסכים עם גברתי, אולי עדיף לקרוא לדיון הזה נשים חרדיות ולא החברה החרדית, כי יכול להיות נשים חרדיות שלא גרות בדיוק באוכלוסייה שכולה חרדית, אלא הן גרות בשכונות רגילות אבל חיות את חייהן עם כל הקשיים - - -

<מרים רוזן: זה לא משנה, זה אותו הדבר.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שכשדיברנו על איך מגדירים פריפריות, גם השייכות החברתית לפעמים כן, כשיושבים בתוך החברה עצמה, אבל לפעמים אנחנו בונים לעצמנו או לוקחים איתנו את החברה שלנו אפילו כשאנחנו נמצאות מחוץ לשכונה ומחוץ לקהילה עצמה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שאלה נתונים שהם יותר רוחביים.

עאידה תומא סלימאן: כמובן יש שוני, יכול להיות משכונה לשכונה ומעיר לעיר, כאשר בדיוק אם אני עושה את ההקבלה בראש שלי לאוכלוסייה הערבית, כמובן יש סטטיסטיקה כללית ויש מין מיפוי ותיאור כללי, אבל יש שוני ויש ניואנסים שונים בין צפון לדרום, בין עיר לכפר וכמובן בין - - -

<שפרה קרימלובסקי: אצלנו זה לא קיים.

<שפרה קרימלובסקי: אצל החרדים זה לא קיים.

<שפרה קרימלובסקי: זה לא חשוב איפה אנחנו יושבים, זה אותו הדבר.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אנחנו נפתח את הדיון ואנחנו נלמד, אני לפחות אלמד, מהדיון אחר כך.

עמיר פרץ: גם אנחנו.

עמיר פרץ: גברתי, אם אפשר, מי יכול להרחיב לנו על ה-73% נשים מועסקות.

עמיר פרץ: זה נתון מאיפה?

<יעל אלימלך: זה נתון שיצא עכשיו מהלשכה המרכזית לסטטיסטיקה, 72%, לא 73%.

<יעל אלימלך: אפשר לציין ש - - -

עאידה תומא סלימאן: אם זה 72% אז אתם בעצם הגעתם לשוויון - - -

<יעל אלימלך: לא שוויון עדיין, 75% זה נשים במגזר הכללי, אבל זה נקרא שוויון.

עאידה תומא סלימאן: זה כמעט.

עאידה תומא סלימאן: הנתונים שמולי זה 65%.

<יעל אלימלך: זה כבר ישן.

עאידה תומא סלימאן: 68%.

<יעל אלימלך: זה של שנה שעברה.

עאידה תומא סלימאן: 68, זה אומר שיש התפתחות, אפילו מצביעות עליה הגברות שזה מגיע ל-70 ו-?

<יעל אלימלך: 72%.

עאידה תומא סלימאן: שזה אומר שכל הזמן יש עלייה, למרות שכנראה אנחנו נצטרך הרבה שנים כשאנחנו מדברים על תעסוקה לא לדבר רק על אחוז המועסקות, אלא לעשות ניתוח יותר פנימי על סוג התעסוקה ועל תנאי התעסוקה.

<קריאה: גם היקף התעסוקה, אלה משרות חלקיות ביותר.

עאידה תומא סלימאן: היקף ותנאים, תנאים זה כולל היקף.

עאידה תומא סלימאן: אז אני רוצה - - -

עמיר פרץ: יש לכן ניתוח של ממוצע ההכנסה של אישה חרדית?

<מרים רוזן: ממוצע 4,800 בערך.

<מרים רוזן: שכר ממוצע לאישה חרדית.

עמיר פרץ: זה נשמע גבוה, אם את אומרת שחלק גדול עובדות 15% משרה.

<מרים רוזן: אבל יחסית לאוכלוסייה הכללית שזה 7,800 זה - - -

עמיר פרץ: אבל בלי לבדוק את הנתונים אני מניח ש-60% מה-73% לא עובדות מעבר לחצי משרה.

<מרים רוזן: נכון.

עמיר פרץ: לכן באופן מיידי זה מוריד את שכר ההכנסה של אותה קבוצה באופן דרמטי.

עמיר פרץ: זה נראה לי טיפה - - -

<מרים רוזן: יש גם פער ניכר של 30% בינן לבין נשים יהודיות חילוניות על אותה משרה, באותה רמת השכלה.

עמיר פרץ: אוקיי, טוב, נגיע לזה.

עאידה תומא סלימאן: נגיע לזה?

עמיר פרץ: את תחליטי.

עאידה תומא סלימאן: אני קודם כל מברכת את השתתפות גב' עדינה בר שלום, או שאני צריכה להגיד רבנית, נכון?

<עדינה בר שלום: לא חשוב.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו שמחות לקבל אותך בוועדה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי, זכות הדיבור ניתנת לך.

<עדינה בר שלום: תודה רבה.

<עדינה בר שלום: אני רוצה לברך אותך על שהזמנת אותנו כל כך מהר, שתצליחי בתפקיד כיושבת ראש הוועדה ואנחנו נהיה כאן לעזור לך גם לקדם אותנו.

<עדינה בר שלום: תודה רבה.

<עדינה בר שלום: תודה גם לך, עמיר פרץ, שכיבדת אותנו בנוכחותך.

<עדינה בר שלום: יש הרבה מה לספר על הנשים החרדיות.

<עדינה בר שלום: אנחנו כבר מאז שהחזון איש, הרב קרליץ, אמר לנו לצאת לעבוד ולגדל את עולם התורה יוצאות מהבית, משאירות ילדים, מגדלות אותם, בנינו דור לתפארת, בנינו כבר, הוכחנו את עצמנו, והיום, אני חושבת שדווקא בגלל שעשינו כל כך הרבה ויש לנו הרבה סיפוק במה שעשינו, אנחנו רוצים לעלות טיפה מדרגה אחת.

<עדינה בר שלום: זה לגיטימי ונכון ומתאים.

<עדינה בר שלום: חלק גדול מאיתנו לא מצליחות להשתכר שכר ראוי גם משום שרובנו, בגלל התנאים הנוחים ובגלל הסמינרים, התחנכנו בסמינרים להיות מורות טובות, זה נוח, עם הילד את חוזרת הביתה, מטפלת בו, אבל מאחר שיש כל כך הרבה שסיימו הוראה ויש כל כך מעט משרות מה שקרה זה שחילקו כל משרה לשלוש, לפעמים לארבע, ונשים שאין להן כישורים אחרים, גם אם הן היו רוצות לעבוד, אין להן כישורים אחרים, גם לא יכולות לעבוד בתפקיד אחר.

<עדינה בר שלום: היום גם הגדילו לעשות ונוסף לסמינרים התואר האקוויוולנטי בחינוך.

<עדינה בר שלום: תואר אקוויוולנטי בחינוך מנציח את המצב הקשה.

<עדינה בר שלום: יש כאילו שני תארים והיא עובדת עליהם כל כך קשה, היא עובדת בדיוק אותו דבר כמו אותה אקדמאית שמקבלת תואר מהאוניברסיטה, היא לא עובדת פחות קשה, אבל היא לא יכולה בשוק הציבורי לקבל את השכר השווה מפני שהתואר הוא לא אקוויוולנט.

<עדינה בר שלום: למה המדינה מאפשרת דבר כזה?

<עדינה בר שלום: אין לי מושג.

עאידה תומא סלימאן: אפשר להסביר רק מה - - -

<עדינה בר שלום: אקוויוולנטי זה תואר שווה ערך, הוא לא תואר שהמועצה להשכלה גבוהה - - -

עאידה תומא סלימאן: זה תואר שני מטעם הסמינרים?

<עדינה בר שלום: כן.

עאידה תומא סלימאן: והם לא מוכרים?

<עדינה בר שלום: אני מדברת על - - -

<קריאה: זה שווה ערך לשכר.

<קריאה: דרגת תואר שווה לשכר במשרד החינוך, לא יותר, זה לא מוכר מעבר - - -

<עדינה בר שלום: רק בשכר ורק כשהיא עוסקת בהוראה.

<עדינה בר שלום: אם היא הולכת לעבוד במשרדי ממשלה, לא מכירים בתואר שלה וזו בעיה מאוד מאוד קשה.

<עדינה בר שלום: אם היא לא הייתה משקיעה את חמש השנים של עבודה קשה בשביל להגיע לדרגה של תואר שני אז לא הייתי מלינה על אף אחד, בחירה שלה, אבל לא היו לנו בחירות רבות לקום ולעשות תואר בחינוך, תואר ראשון, תואר שני, כך שהנציחו כאן מצב מאוד מאוד קשה.

<עדינה בר שלום: אישה יחסית מאוד מלומדת, מאוד משכילה, ששכרה הוא זעם ביותר לעומת המקבילה שלה בשוק האזרחי.

עאידה תומא סלימאן: תסלחי לי על הבורות, אבל אין בחורות חרדיות שלומדות באוניברסיטה כיום?

<עדינה בר שלום: כן, אצלנו היום במכללות החרדיות יש הרבה.

<עדינה בר שלום: אני מדברת על הרוב.

<עדינה בר שלום: הרוב עדיין לא מגיע לאוניברסיטאות, הרוב עדיין לא מגיע למכללות החרדיות, הרוב עדיין ממשיך, אנחנו מדברים על נשים, ללמוד בסמינרים.

<עדינה בר שלום: הן מצליחות מאוד מאוד בעבודה שלהן, אני מאמינה שרובן היו רוצות לעבוד הרבה יותר מאשר 50% משרה ולהשתכר בכבוד כמו כל אחיותיהן.

<עדינה בר שלום: בוגרות המכללה שלנו, אני עובדת עם אוניברסיטת בר אילן, אני מלמדת את החרדים, יש אותו דבר גם בבני ברק, מבח"ר, בניהולו של מאיר יעקובוביץ', וגם שם וגם אצלי 94% מהבוגרות - - -

עמיר פרץ: אבל, עדינה, הדין הזה של סמינרים - - -

<עדינה בר שלום: לא, אצלנו זה לא סמינר.

עמיר פרץ: לא, אני שואל שאלה, זה נכון גם לגבי האוכלוסייה החילונית?

עמיר פרץ: בוגרת סמינר באוכלוסייה מקבלת כמו תואר ראשון?

<עדינה בר שלום: לא, האוכלוסייה החילונית לא עושה תואר שווה ערך, הם עושים תואר רגיל, הולכים ללוינסקי, הולכים - - -

<קריאה: מכללות להוראה.

<עדינה בר שלום: כל המכללות להוראה זה B.Ed, זה לא אקוויוולנטי.

<עדינה בר שלום: צריך לזכור, B.Ed זה לא תואר שווה ערך, זה תואר לכל דבר ועניין.

<עדינה בר שלום: אז באוכלוסייה הלא דתית זה לא קיים.

<עדינה בר שלום: זה קיים אך ורק משום שאנחנו רוצים לשמור על הבנות הצעירות שלא יתערבבו עם בנות לא חרדיות וגרמנו להנציח מצב כלכלי קשה.

<עדינה בר שלום: זו דוגמה אחת.

<עדינה בר שלום: דוגמה שנייה, הבנות שכן לומדות ויש להן תואר הנדסאיות.

<עדינה בר שלום: תואר הנדסאי הוא שווה ערך בכל הארץ אותו דבר.

<עדינה בר שלום: אז הבנות החרדיות, שיש להן תואר הנדסאי, הן עובדות, הן משתכרות אותו דבר, אבל אלה שמבקשות מסגרת סגורה, לעבוד רק עם חברותיהן ולא בקבוצה מעורבת של נשים וגברים מקבלות שכר נמוך יותר מאלה שמוכנות לעבוד בחברה מעורבת.

<עדינה בר שלום: הן משלמות מס.

<עדינה בר שלום: התנאים הם נהדרים, אנחנו מוכנים לשלם את המחיר, אבל צריך לשים את זה על השולחן, אנחנו בוחרים לעבוד בחברת בנות מיננו, רק בחברת בנות אחיותינו ואנחנו משלמות על זה בשכר נמוך יותר.

<עדינה בר שלום: אני לא אומרת שזה לא נכון לעשות את זה, אני רק שמה את זה על השולחן, לוקחים מאיתנו חלק מהשכר שלנו בגלל שאנחנו רוצות את הסגירות הזאת ואנחנו בוחרות.

עאידה תומא סלימאן: סליחה, זה הולך בצורה ברורה כאילו מציעים לאישה ואומרים לה מהתחלה, או שאת במקרה הזה מקבלת שכר כזה או שאת עובדת אצלי, אבל - - -

<עדינה בר שלום: נכון.

<עדינה בר שלום: היה מקרה שהתפרסם לאחרונה, שחברה מאוד מכובדת להיי טק פנתה לאחת הבוגרות של סמינר בית יעקב והציעו לה שכר גבוה.

<עדינה בר שלום: הילדה התלהבה, אמרו לה שהיא תמשיך ללמוד תוך כדי עבודה וכשהיא הגיעה לעבודה התברר לה שהיא לא עובדת עם חברותיה.

<עדינה בר שלום: היא ביקשה לחזור לעבוד עם חברותיה, אמרו שאין מקום שם והילדה התפטרה.

<עדינה בר שלום: רווקה לא תעבוד בחיים בחברה המעורבת הזו.

<עדינה בר שלום: בחיים לא.

<עדינה בר שלום: רווקה רוצה לעבוד רק עם חברותיה והיא שילמה כאן, דווקא הבת המוכשרת הזאת, שילמה מחיר מאוד גבוה.

<עדינה בר שלום: היא נשארה ללא עבודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה את זה, אבל יבואו ויטענו שאלה תנאי העבודה במקום הזה והיא בחרה לא להיות, השאלה שלי היא יותר בעניין השכר הלא שווה.

<עדינה בר שלום: היא עושה את אותה עבודה, אין סיבה - - -

עאידה תומא סלימאן: ברור לי.

עאידה תומא סלימאן: לא, אני לא מצדיקה.

<עדינה בר שלום: בגלל הסיבה שמכניסים אותן לחדר אחד שיעבדו 20 בנות באותו חדר, אין סיבה להוריד את השכר.

עאידה תומא סלימאן: גב' עדינה, אני מסכימה איתך ואני כמובן שואלת כי אני מתקוממת על העובדה הזו, כי בעצם בסופו של דבר אנשים ונשים מקבלים שכר על התפוקות שלהם ועל העבודה שהם עושים, לא על איך יושבים.

עאידה תומא סלימאן: אם אתה כמעסיק כבר הסכמת שתהיה לך הפרדה כזו, לא משנה מה אני חושבת על הפרדות, אבל אתה כבר הסכמת לא יכול להיות לבקש מנשים או עובדות שישלמו מחיר על זה.

עאידה תומא סלימאן: השאלה שלי כדי להבין את הסוגיה, האם זה ברור חד וחלק, או רק כשמשווים שכר מגלים את זה?

עאידה תומא סלימאן: או שזה ברור, כשמקבלים אותך לעבודה 'את רוצה לעבוד במקום נפרד?

עאידה תומא סלימאן: אבל תדעי לך שהמשכורת שלך לא תהיה שווה'.

<עדינה בר שלום: בדרך כלל זה לא נעשה כך.

<עדינה בר שלום: בדרך כלל - - -

עמיר פרץ: זה לא חוקי, גברתי.

<עדינה בר שלום: בדרך כלל - - -

עאידה תומא סלימאן: הרבה דברים עושים אותם ולא אומרים אותם.

עמיר פרץ: לכן אף אחד לא יגיד את זה, כי זה לא חוקי.

<עדינה בר שלום: בדרך כלל גם המורה שמלווה אותן לאורך הלימודים דואגת להם למקום העבודה ודואגת לסידור הזה, כך שבת שמגיעה לעבודה אפילו לא מעלה על דעתה שהשכר שלה לא שווה.

<עדינה בר שלום: היא לא מעלה על דעתה

עאידה תומא סלימאן: כי אין לה עם מי להשוות.

<עדינה בר שלום: נכון.

<עדינה בר שלום: זו דוגמה אחת.

<עדינה בר שלום: הדוגמה השנייה שאני רוצה לתת כאן כרוכה בכל מי שעושה תואר הנדסאי.

<עדינה בר שלום: קשה מאוד מאוד לפרוט את זה לתנאים אקדמיים.

<עדינה בר שלום: זאת אומרת מי שרוצה להשלים, יש לה תואר הנדסאי בתכנות מחשבים והיא רוצה להשלים לתואר ראשון, כמעט ולא מכירים לה בכל שלוש השנים שהיא למדה לתואר האקדמאי.

<עדינה בר שלום: פחות מ-20%, 18% מהלימודים - - -

עליזה לביא: איפה חברי הכנסת החרדים?

עליזה לביא: איפה הם?

<עדינה בר שלום: זה לא שייך לחרדים.

עליזה לביא: זה שייך.

<עדינה בר שלום: נודע לי, עוד מעט יגיע אחד מהחברים.

<עדינה בר שלום: אני אומרת שזה שייך לכולם.

עליזה לביא: מי שנים לא רוצה את זה?

עליזה לביא: מי כן דאג לקדם את תלמידי הישיבות ולא לקדם את תלמידות הסמינרים?

עליזה לביא: בואו נקרא לילד בשמו.

עאידה תומא סלימאן: בסדר.

עליזה לביא: אנחנו פה לעזור לכם.

<עדינה בר שלום: הנה אנחנו פה, עליזה, בשביל אם אין אני לי מי לא.

עליזה לביא: את צודקת.

<עדינה בר שלום: כולנו פה ואנחנו - - -

עליזה לביא: אבל כאן יש פה עוול - - -

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שבואו ננסה לתת לרבנית עדינה לסיים את דבריה ואחר כך נפתח - - -

<עדינה בר שלום: אנחנו היום מתארגנות, יש כבר קבוצות מאוד גדולות של נשים שמתארגנות בינן לבין עצמן, כבר מעלים את הדברים על פני השטח, כמו שאני תיארתי לפני רגע, אמרתי שאנחנו בוחרות לעבוד בתוכנו, אבל אנחנו לא צריכות לשלם את המס.

<עדינה בר שלום: כן, אנחנו בוחרות, אנחנו לא רוצות להתפשר על הערכים שלנו, אין סיבה שנתפשר עליהם, אנחנו מאמינות בדרך הזו, אז לא צריך להעניש אותנו.

<עדינה בר שלום: הדבר החשוב ביותר זה שאנחנו מתחילות להתארגן בינינו לבין עצמנו, לקדם נושאים שמאוד חשובים לנו, כמו בריאות האישה שהזכירו קודם וכמו כל הדברים האחרים.

<עדינה בר שלום: יש דברים שאנחנו יכולים לעשות בשיתוף פעולה איתכם, אבל הדברים צריכים לבוא ביחד עם הקהילה ולא בהכתבה מגבוה, הדברים צריכים לבוא בשיחה איתנו, בדרך שלנו ובלי לבוא ולהגיד לנו 'אתם תהיו פה, אתם תהיו שם'.

<עדינה בר שלום: אין אדם שעושה ולא טועה, אבל כאן אנחנו מדברים על ערכים, וכשמדובר בערכים מאוד מאוד חשוב לא לפגוע בציפור הנפש ולא להשליך את התינוק עם מים.

<עדינה בר שלום: אנחנו צריכים לשמור על חיי המשפחה מסודרים, צריכים לשמור על הערכים שלנו ויחד עם זה לדאוג לזה שאנחנו נשיג את מה שמגיע לנו בזכות ולא בחסד.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה לבקש מגב' חיה וגשל, מנהלת מכון תבונה, על יד המרכז האקדמי לב.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, גברתי.

<חיה וגשל: הדברים שאמרה הרבנית עדינה, שאומרים שאם אין תנינים בנהר זה לא בגלל שהם לא יודעים לשחות.

<חיה וגשל: עצם זה שנשים חרדיות, בנות חרדיות, לא מגיעות לאקדמיה, זה לא כי הן לא יודעות ללמוד, אין לנו מספיק לתת את התנאים כדי שהן תוכלנה ללמוד.

<חיה וגשל: אמנם פתחתי מרכז לבנות מהמגזר החרדי, החסידי, תחת מרכז אקדמי לב שמצליח מאוד ויש לי קבוצה של בנות מהמגזר החסידי ביותר שבאות ללמוד אצלי, אבל זה לא פותר את הבעיה הכללית, כמו שאמרה הרבנית, שבנות שלומדות הנדסאים רוצות להמשיך לתואר ואחרי שלוש שנות סמינר אין מצב ללמוד עוד שלוש שנים.

<חיה וגשל: דבר נוסף זה הבעיה של המלגות.

<חיה וגשל: כל אחד שיפתח אתר אינטרנט, בכל גוגל מוצעות 2,000 מלגות ואחת מהן לא מיועדת לציבור החרדי.

<חיה וגשל: היחידי שנותן מלגות ממשלתיות זה קמ"ח, לנשים הוא נותן רק במדעי המחשב וגם לא לכולם.

<חיה וגשל: כך שברור שבת שהגיעה ממשפחה ברוכת ילדים או אשת אברך לא יכולה להרשות לעצמה לימודים כל כך יקרים כשאין תמיכה מצד המדינה בנושא של מלגות.

<חיה וגשל: זה הדבר שרציתי את עזרתכם לעזור לנו לעזור לבנות ללמוד, כי אלה שלומדות מצליחות מאוד, הממוצע של הציונים שלהן הוא גבוה מהממוצע הארצי.

<חיה וגשל: אני מדברת על בנות שכבר סיימו כמה סמסטרים והן מצליחות מאוד.

<חיה וגשל: יש את הסחורה, רק צריכים את הכלים לעזור להן שתוכלנה להצליח.

<חיה וגשל: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לך.

עליזה לביא: אני מברכת על הדיון.

עליזה לביא: הנושא הוא מאוד מאוד חשוב לי ואני חושבת שרק שיתוף פעולה בין הוועדה לבין נשים חרדיות יוביל למעשה.

עליזה לביא: בכנסת הקודמת יצרנו פה קבוצה, חלקכן התוודעתן אחת לשנייה בפעם הראשונה וזה היה מאוד מרגש, אבל אני חושבת שצריך, גברתי, להמשיך בהתוויה של בחירת נושאים במשותף, משום שלא תמיד אנחנו יודעות כאן מה כואב שם.

עליזה לביא: הנושאים שטיפלנו בהם, גם עולם העבודה ואחרי זה הנושא הבריאותי, אבל אני מרגישה שאני קצת בדז'ה וו, כלומר אם אני מנסה להבין במה התקדמנו אז אני מבינה שהלכנו קצת אחורה.

עליזה לביא: רק בשבוע שעבר עבר פה בכנסת חוק ברוב שלא היה כמוהו, ללא מתנגד, לגבי שילוב אנשים חרדיים במגזר הציבורי.

עליזה לביא: זה גם על פי חוקי מדינת ישראל חל על נשים וגם על גברים, אבל יש פה בעיות יסוד בתוך המבנה האינהרנטי של העולם החרדי.

עליזה לביא: למשל, גברתי, וגם עניתי לך על זה בפעם הקודמת, מלגות שמגיעות באופן פרטי על ידי תורמים חרדיים פרטיים זה מוקד הבעיה.

עליזה לביא: כלומר מה קורה?

עליזה לביא: התורמים של המוסד שלכם מבקשים מלכתחילה לתרום רק לגברים.

עליזה לביא: כך יוצא - - -

<קריאה: לא, סליחה.

עליזה לביא: אני בדקתי את הנושא לעומק.

עליזה לביא: תאמיני לי, הגעתי איתו, זו לא פעם ראשונה שהגב' וגשל מעלה את הנושא הזה, ישבנו, בדקנו.

עליזה לביא: כשאנחנו מדברות ומדברים - - - זה לא התחיל רק בחברה החרדית.

עליזה לביא: כשאני עשיתי דוקטורט בבר אילן כל המלגות נשיא, אבל כולן, היו משהו כמו 80% גברים.

עליזה לביא: יותר מזה, סטודנטים שלי אחרי זה שבאו, גבר ואישה שנישאו או היו חברים, הרבה פעמים האישה ויתרה על המשך לימודי הדוקטורט כי הגבר קיבל את ה - - - ומבחינת החישוב הכלכלי של משפחה - - - היום זה לא כך, אנחנו רואות את זה, במקום של תקינות ציבורית בוודאי, אבל במקום של תרומות פרטיות יש לנו בעיה.

עליזה לביא: אם התורמים באים ומתנים מלכתחילה בלתרום רק לגברים.

עליזה לביא: השאלה כאן, גברתי, איפה - - -

עאידה תומא סלימאן: השאלה היא איפה התרומה הציבורית, איפה הקרנות הציבוריות והמלגות המיועדות.

עליזה לביא: אני מיד מסיימת, אני חייבת לרוץ לוועדת הפנים, היה לי מאוד חשוב, גם כי ביקשו וגם כי הנושא נורא חשוב לי ואתן יודעות את זה, וגם לא בתפקידי כיושבת ראש ועדה הנושא לפתחי ואני קשובה ומקדמת בכלים פרלמנטריים נוספים ואתן יודעות את זה, אבל אנחנו צריכות פה לעבוד ביחד.

עליזה לביא: לעבוד ביחד ולראות איך להתקדם.

עליזה לביא: היום חברי הכנסת החרדיים, לא כמו בכנסת הקודמת, נמצאים במקומות מרכזיים, בידיהם הכוח לבוא, לשנות, אנחנו רואים שהדברים נעשים צעד אחרי צעד, אבל בכל מה שקשור לבעיה המהותית, כמו למשל הדבר המרכזי, גברתי, שאם אנחנו רוצות להמשיך ולהוביל, ואני מציעה שזה יהיה נושא של הוועדה, זה לבוא ולראות איך הסמינרים מוכרים.

עליזה לביא: הבעיה המרכזית היא שהסמינרים לא - - -

עאידה תומא סלימאן: אני כבר רשמתי מולי.

עליזה לביא: ואם אנחנו פה נטפל בנקודה הזאת יצא שכרנו ואנחנו באמת נצביע על משהו שנתקדם.

עליזה לביא: אני מציעה שאת זה נסמן לנו כיעד.

עליזה לביא: תודה.

עאידה תומא סלימאן: מה שבטוח זה אחד היעדים, אבל כנראה נצטרך לטפל בכמה וכמה נושאים.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, חבר הכנסת עמיר פרץ.

עמיר פרץ: גברתי היושבת ראש, אני גם כן מתנצל בפני המשתתפות על שאני אצטרך לעזוב.

עמיר פרץ: אני מאוד מתעניין בעניין הזה, כי מכל הפגישות שהיו היום של הוועדה למעמד האישה אני הגעתי דווקא לנושא הזה.

עמיר פרץ: אני שמח כמובן לראות את הפורום היום, המכובד הזה, אני מניח שכל אחת מכן היא לוחמת אמיתית ואתן פועלות בתנאים הרבה יותר קשים מכל מסגרת אחרת.

עמיר פרץ: אני בעיקר מכיר את הפעילות של הרבנית שלנו, עדינה, שכמובן אני חושב שעצם העובדה שהנוכחות הציבורית שלה כל כך משמעותית היא גם מסייעת לכל אחת כאן מה שנקרא להיות פורצת דרך ולאפשר לכן מסלול הרבה יותר קל, כי היום החברה הישראלית הרבה יותר מודעת למשמעות וליכולות ולסטיגמות למיניהן, שהיו עד היום שאישה חרדית נמצאת רק במקום שמייעדת החברה, שהן סטיגמות לא נכונות.

עמיר פרץ: אני לא כל כך מסכים עם חברתי.

עמיר פרץ: לא בטוח שחברי הכנסת החרדים לא מתנהגים באותה מנטליות כמו הגבירים שממקדים את המאמצים שלהם לגברים בלבד - - -

עליזה לביא: לא, אנחנו מסכימים מאוד.

עמיר פרץ: לכן אנחנו צריכים לבדוק אם הנוכחות שלהם בשלטון מסייעת לנשים או לא.

עמיר פרץ: אני לא כל כך בטוח.

<שמחה בוסי: ברשותך אני אחזק, שאם הם לא היו זורקים אבן עלינו כל האחרים מבחוץ לא היו זורקים אבן.

<שמחה בוסי: זה משם מתחיל.

עמיר פרץ: אני מכיר כל מיני נשים חרדיות, אני מכיר את הפעילות שהקימו את אותה רשימה באלעד, שרצו איתה לבחירות.

עמיר פרץ: לצערי גם באופן חשאי הנשים לא כל כך העזו להצביע עבורן והן נשארו ככאלה שהניפו דגל עם הרבה אומץ, אבל בסוף בסוף הסולידריות הפנימית לא פשוטה.

עמיר פרץ: אני חלילה לא בא להלין על אף אחת, כל אחת מכן כאן עשתה מהלך חשוב.

עמיר פרץ: אני חושב שמה שיפה, וגברתי היושבת ראש, זה אנחנו צריכים להדגיש, בכל מקום שנותנים להן הזדמנות הן מוכיחות את עצמן.

עמיר פרץ: אני מכיר כמה - - -

עאידה תומא סלימאן: כל הנשים הן ככה.

עמיר פרץ: זה נכון.

עמיר פרץ: תבדקי את ההיסטוריה שלי, אין מי שקידם נשים יותר ממני בכל הזדמנות שהייתה לי.

עמיר פרץ: אני כשהייתי ראש מועצה צעיר בן 30 אמרתי שהגיע הזמן שנשים יוותרו על סל הקניות לשוק, הסל שהיה לנו פעם, הסל מפלסטיק עם החורים שהיום חוזרים אליו בגלל איכות הסביבה, ואני חולם על היום שהנשים בשדרות יעברו לתיק המנהלים.

עמיר פרץ: אז אני רואה שזה לאט לאט מתהווה, לא מספיק, לא בקצב הראוי.

עמיר פרץ: אני חושב שנשים בכלל בחברה ונשים חרדיות בפרט, זה המפתח לסיכוי שלנו לנצח בצמצום הפערים.

עמיר פרץ: בלי שהנשים תתפוסנה חלק מרכזי בכל מה שקשור בתהליכים השונים, כולל ההשכלה, כולל סוג התעסוקה, כולל רמת ההכנסה הממוצעת, כולל האפיון של המקצועות השונים, כי אי אפשר בסוף שכולן יהיו מורות, כמה אפשר לחלק את המשרה, ל-20 משרות?

עמיר פרץ: גם בחברה הערבית אנחנו רואים כמה בוגרי הוראה ממתינים בתור ואין להם תעסוקה.

עמיר פרץ: ודאי שלא יכול להיות דבר כזה, לכן חייבים למצוא מסלולים.

עמיר פרץ: אני יודע שזה לא נוגע לנשים כאן, אבל אני תמיד כשנאבק למען מעמדם של החרדים בכלל, שהחברה הישראלית תכיר בנחיצות שלהם, ביכולות שלהם, אני תמיד נותן את הדוגמה של המקום המדהים הזה בניו יורק, של ה-DNH, בעזרת ה'.

עמיר פרץ: אני לא יודע אם היית שם פעם, גברתי, זה מקום שמוכרים שם את הטכנולוגיות הכי מתקדמות בעולם לצילום, וזה מקום שכשאתה נכנס אתה חושב שנכנסת לעולם אחר, כולם חרדים, אתה מגיע לנקודה אחת - - -

עאידה תומא סלימאן: נכון, עכשיו אתה מזכיר לי את אחד הביקורים שלי.

עמיר פרץ: יושב מולך חרד עם ציציות ומתחיל להסביר לך מה סוג העדשה שאתה צריך, תוך דקה זה רץ לך באיזה מסלול, זה מגיע לך ישר ליד עם החשבונית.

עמיר פרץ: מדהים.

עמיר פרץ: פשוט מראה שכל הסטיגמות שקיימות כאן בישראל, אין להן מקום.

עמיר פרץ: אז אם החברה החרדית נאבקת על מעמדה, ודאי שהנשים כאן יכולות לשמש חוד החנית, כי אם הנשים תצלחנה, ודאי שגם לגברים יהיה מקום.

עמיר פרץ: בכל מקום שהנשים החרדיות יצליחו להוכיח שיש להן מקום מכובד, גם במערכת ההשכלה, ששם הדבר הולך ומתקדם, אבל לצערי אם הפער בין הקידום במערכת ההשכלה לבין ההשתלבות בתעסוקה יילך ויגבר התסכול יהיה עוד יותר גדול, כי אז האישה אומרת 'אוקיי, השתכנעתי, בניגוד לעמדה של המשפחה שלי, בניגוד לעמדה של הקהילה שלי והנה באתי, למדתי, ומה בסוף?

עמיר פרץ: אני מחוסרת עבודה?' כלומר זה יכול להיות מתסכל עוד יותר וחלילה יכול להסיג אותנו לאחור.

עמיר פרץ: לכן, גברתי, אני חושב שאנחנו צריכים אולי להתמקד בלתת מה שנקרא כל מיני עדיפויות, כל מיני הטבות למעסיקים שמסכימים להקים מסגרות חרדיות ולהשאיר אותן באותה רמת שכר.

עמיר פרץ: יכול להיות שזה עולה לו יותר, אם הוא צריך להקים בתוך המפעל שלו מחלקה שבגלל האופי הוא חייב לבודד אותה, זה עולה לו יותר, אז אנחנו צריכים להכיר בזה כהשקעה שהמדינה צריכה לתת, כי כל אחת שיוצאת לעבודה זו תרומה גדולה למשק הישראלי, בסופו של דבר, בסופו של תהליך.

עמיר פרץ: לכן אני חושב שאם נתמקד בנושא התעסוקה והשילוב בתעסוקה, לפי דעתי תהיה פריצת דרך הרבה יותר גדולה בהשכלה.

עמיר פרץ: אם נתמקד רק בהשכלה, חלילה נמצא את עצמנו יוצרים דור של מתוסכלים ומתוסכלות וזה באמת יכול רק להסיג אותנו לאחור, כי כל האחרות יגידו 'הנה, החברות שלנו לא הצליחו, למדו, השקיעו, רבו עם השכנים, רבו עם המשפחה ובסוף נשארו מובטלות, למה לנו ללכת לשם?

עמיר פרץ: ' תודה ותודה לכם ואני מתנצל שאני צריך ללכת.

עאידה תומא סלימאן: תודה, חבר הכנסת עמיר פרץ, ואני מסכימה איתך, גם מהניסיון שלנו בתחום התעסוקה של נשים ערביות וחינוך.

עאידה תומא סלימאן: אני אומרת לכם, באוכלוסייה הערבית יש 11,000 מורים ומורות מובטלים, מוכשרים עם תעודות הוראה, 7,000 ומשהו מתוכם הן נשים.

עאידה תומא סלימאן: אני עדיין זוכרת את עצמי, כשסיימתי תיכון, כל הוויכוחים שהיו לי, נתקבלתי לעריכת דין, אמרו לי 'לא, תלכי ללמוד להיות מורה, כי זה הרבה יותר טוב למשפחה ואת תגיעי הביתה יותר מוקדם'.

עאידה תומא סלימאן: למדתי ערבית ופסיכולוגיה ואף פעם לא עסקתי בהוראה ואף פעם לא הגעתי הביתה מוקדם, ותראו לאן הגעתי.

עאידה תומא סלימאן: אז אני חושבת שכל ההתמקדות - - -

<חיה וגשל: רק משפט אחד.

עאידה תומא סלימאן: אני חייבת לתת לנשים אחרות, אנחנו גם מוגבלות בזמן.

<חיה וגשל: אני רוצה רק להדגיש, אני לא התלוננתי על הנושא הזה, הבנות מקבלות מלגות מטעם מרכז אקדמי לב, תורמים שפונים אליהן.

<חיה וגשל: אני באתי לפנות לבעיה שהמדינה לא נותנת מלגות.

עאידה תומא סלימאן: אני הבנתי אותך נכון, תאמיני לי ואמרתי את זה והדגשתי.

עאידה תומא סלימאן: בסופו של דבר אנחנו נסכם את הדיון הזה ואחת הנקודות שיעלו זה כל העניין של מלגות לבנות, נשים, מה שתקראו, חרדיות כדי להמשיך את הלימודים האקדמיים שלהן ואנחנו גם נתייחס לנושא של הסמינרים והכרה בסמינרים.

עאידה תומא סלימאן: כמי ששמעה רבות על המאבק של ארגון גננות חרדיות אני רוצה בבקשה לבקש מגב' יהודית קליין, בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת, בגלל הזמן, אני אמרתי, אנחנו רק פורשות את היריעה היום, 3 עד 4 דקות.

<יהודית קליין: תודה רבה, כבוד חברי הוועדה וכל המשתתפים.

<יהודית קליין: במקום בו אנחנו עומדים לפניכם איננו ניצבות לבדנו.

<יהודית קליין: מאחורינו עומדות מאות ואלפי גננות שבורות ורצוצות, עובדות נרצעות של עמותות רבות שונות ומשונות במסגרת חינוך מוכר שאינו רשמי אשר החליטו להתעשר על גבן של גננות וסייעות עשוקות וסחוטות.

<יהודית קליין: העמותות בבחינת מוסד חינוך מוכר שאינו רשמי הפועל בהתאם לתקנות חינוך ממלכתי ובהתאם לכך מתוקצב על ידי מדינת ישראל, בהתאם לתקנות ולפסיקת בית הדין הארצי לעבודה בתיק 203-03 שנקרא תיק בוסי ואחרות, מחויב מוסד חינוך מוכר שאינו רשמי לשלם לעובדיו שכר ותנאים נלווים בהתאם לאלו המשולמים בחינוך הרשמי.

<יהודית קליין: חברתי שמחה בוסי ואני, נציגות ארגון חרדיות, כשליחות ציבור בעלות תעודות הוראה ודרגה B.Ed ממשרד החינוך וכל המתבקש, ברצוננו להיות לפה עבור כל אותן גננות שהפחד, האימה, מפני פיטורין ומפני התנכלות ברוטלית של מעסיקיהן גוזרות עליהן שתיקה כפויה כבר עשרות שנים.

<יהודית קליין: חשוב לנו שתדעו שאתם לא נקודת הפתיחה כאן.

<יהודית קליין: אנחנו מנהלות מאבק זה כבר מספר שנים, מאבק קשה, נוקשה, אמיתי וצודק, כדי לעמוד על זכויותינו המינימליות.

<יהודית קליין: לא ייתכן שבמדינת חוק וסדר, במדינת דין ומשפט, תיעשה עוולה כזו לאור היום ושתיקתה של מערכת הממשל רק תשמן את גלגליה ותאפשר לה לדהור באין מפריע.

<יהודית קליין: מדובר בשוק עבדים לכל דבר בצורתו הפרימיטיבית ביותר, זה ששייך לימים חשוכים של לפני מאות בשנים.

<יהודית קליין: גננות רבות מסורות ואחראיות העושות לילות כימים כדי לעמוד בדרישות הגבוהות של הפיקוח מטעם משרד החינוך זוכות לשכר של 3,500 שקל, מגוחך אפילו לציין זאת.

<יהודית קליין: ישנן עמותות המשלמות בתלוש 1,000-2,000 יותר והן נתבעות על ידי המעביד להחזיר את הסכום במזומן לאחר חודש.

עאידה תומא סלימאן: אני מתה לדעת לאיזה בית ספר כולם הולכים ולומדים את השיטות האלה.

עאידה תומא סלימאן: זה לא יאומן.

<שמחה בוסי: עכשיו תביני מאיפה כל האחרים למדו, אם לא מרשת הגנים של אגודת ישראל.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת, יש אחוות נפש בנושא הזה.

<שמחה בוסי: היא עובדת 5 ימים והיא עובדת 4 ימים - - -

עאידה תומא סלימאן: אף אחד לא טוען שהוא המורה בעניין הזה.

<יהודית קליין: חלקן מועסקות 5 ימי עבודה במשרה מלאה בחודש, אך בתלוש מתוגמלות על 4 ימי עבודה, כ-67% משרה.

<יהודית קליין: גננות רבות נדרשות על ידי המעביד להחזיר להם 50% מפדיון קרן ההשתלמות ואם לא איום פיטורין לאלתר, מיידי.

<יהודית קליין: אין כל התאמה בין שכרן של הגננות לטבלת השכר הקבועה על פי חוק במשרד החינוך.

<יהודית קליין: הן מוחתמות בפזיזות על חוזים, בחדרי חדרים, אין להן רשות להוציא מדלת המשרד החוצה את החוזה, אין להן רשות להתאגד או להלין וכדומה.

<יהודית קליין: על אף שחזרנו וקבלנו רבות על תופעות מחפירות אלה לא חל כל שינוי, לא חל שינוי של ממש במצבן של הגננות והעושק משגשג וכובש שיאים חדשים.

<יהודית קליין: שתיקת המערכת רק מדרבנת בעלי עמותות רבות להמשיך בדרכם.

<יהודית קליין: גננות עצמן יודעות כי אם תעזנה לפצות פה ולהתלונן על העוול שנעשה להן הן תמצאנה עצמן מפוטרות ללא תנאים וללא פיצויים.

<יהודית קליין: אנו דוגמה חיה לכך.

<יהודית קליין: אנחנו לא חוששות כאן לבוא ולדבר כמו חברותינו, יחד עם קבוצת גננות פוטרנו על אותו העוון, פיטורים מחמת גיל, גיל 55, פוטרנו ללא תנאים סוציאליים מינימליים.

<יהודית קליין: התחלנו להיאבק על זכויותינו, הנהלת העמותה אמרה שהמדינה משלמת לעורכי דין ומצידם שנתבע אותם עד 120.

<יהודית קליין: בית הדין לעבודה החזיר אותנו עם עוד גננות לעבודה - - -

עאידה תומא סלימאן: למה פיטרו בגיל 55?

<יהודית קליין: כי הם החליטו שאנחנו כבר לא שוות ואנחנו כבר לא מסוגלות.

<קריאה: הם עלו להם יותר בגלל הוותק.

<יהודית קליין: הגננת גיטה אלבוים, למשל, אם ל-15 ילדים, מפרנסת עיקרית, גם פוטרה מחמת גילה.

<יהודית קליין: היא לא ידעה על התביעה המשותפת שלנו והתחננה לשוב לגנה.

<יהודית קליין: הגן שלה המשיך לפעול באמצעות גננת חדשה צעירה והעמותה לא התחשבה בה לאחר עשרות שנות עבודה מסורה והותירה אותה לאנחות.

<יהודית קליין: מכיוון שהסתדרות מורי אגודת ישראל, להם שילמנו דמי חברות כל השנים, לא נענתה לקריאתנו חברתי שמחה בוסי ואני, בהכוונת עורך דין - - - התחלנו לפעול למען הקמת ארגון גננות חרדיות, לכן הנהלת עמותת הגנים נקמה בנו וסגרה לשתינו את גני החובה, שם עבדנו, באמצע השנה, בלי לדאוג לילדים, לאן הם יילכו ללמוד, איפה יש להם מקום.

<יהודית קליין: אנחנו המשכנו לעבוד עד סוף השנה ולא השבתנו את הגן אפילו ליום אחד, עבדנו ללא שכר כל השנה.

עאידה תומא סלימאן: לא יאומן.

<יהודית קליין: במטריית רישיון הגן שלי עבדה גננת נוספת, אלמנה.

<יהודית קליין: היות שהרשת סגרה את סמל הגן שלי גם גנה נסגר, היא פוטרה באותם אי תנאים כמו שלנו והמשיכה לעבוד בעמותה אחרת שלקחה את הגנים בתנאים מביישים.

<יהודית קליין: במר נפשה היא התלוננה על מצבה הכלכלי הקשה, היא סיפרה בכאב שהיא אינה שורדת.

<יהודית קליין: שבוע לאחר מכן היא קיבלה דום לב ונפטרה.

<יהודית קליין: איך אפשר להתעלם ולהבליג?

<יהודית קליין: גננות זועקות גם מהאדמה.

<יהודית קליין: לאחר כ-40 שנות עבודה בנאמנות ובמסירות נשארנו ללא פיצויים וללא פנסיה, כל הפנסיה שלנו, שנגיע לגיל 70, לפי התכנית שלהם, זה 1,300 שקל לחודש.

<יהודית קליין: הם עשו לנו חיסכון מאוד אכזרי, כמעט 40% מתוך החיסכון, מתוך הקרנות לפנסיה, הם הפכו את זה לתכנית ביטוח חיים ולכן הקופות שלנו ריקות.

<יהודית קליין: וגם חלק מהזמן לא העבירו מהכספים שהורידו לנו לקרנות.

<יהודית קליין: שמחה הייתה מפרנסת עיקרית, בעלה חלה מיד לאחר פיטוריה באירוע מוחי קשה והפך לסיעודי.

<יהודית קליין: יש להם ילד שלוקה בתסמונת דאון.

<יהודית קליין: אני אלמנה מגיל 37, אם ל-7 ילדים, מפרנסת יחידה.

<יהודית קליין: ללא כל התחשבות, לא אנושית, לא חוקית, הותירה אותנו ללא כל ביטחון סוציאלי מינימלי.

<יהודית קליין: רבות מן הגננות הינן מפרנסות עיקריות וכל נטל הפרנסה מוטל על כתפיהן.

<יהודית קליין: הן אינן מצליחות לגמור את החודש ונאלצות להשלים בגלגלי ההלוואות שאינן נגמרות.

<יהודית קליין: בתים רבים על סף התמוטטות, העוני הכבד מכה במשפחות האלה ומחולל בהן שמות.

<יהודית קליין: אחוז נשירה מלימודים ונטישת הבית בקרב משפחות שהאם מועסקת כגננת או סייעת נוסק לגבהים.

<יהודית קליין: כן, ילדים ממש נוטשים את הבית, נוטשים את הלימודים, כדי לעזור לאמא, להורים, בכלכלה.

<יהודית קליין: הם לא יכולים לראות את המצב הזה.

<יהודית קליין: אנו מבקשות לבדוק מדוע מנסים להשתיק ולהחביא את זעקת הגננות מתחת לשולחן.

<יהודית קליין: שתיים, לאזן בין דרישות הפיקוח לבין מכת הקיפוח.

<יהודית קליין: מדוע לא יקום גוף חוקי אשר יפקח לאן זורמים כספי הגננות על ידי צינורות שהעלו מזמן חלודה.

<יהודית קליין: ואחרון אחרון חביב, נבקש מכולם כאן סביב כי שכר ותנאים יועברו ממשרד החינוך לעובדי ההוראה באופן ישיר, זו העת לעצור שפיכות דמים, למנוע סבל ועוולות.

<יהודית קליין: תודה לכולם.

עאידה תומא סלימאן: האמת, אני לא דקדקתי בזמן הדיבור כי באמת אני מזועזעת.

עאידה תומא סלימאן: היה לי מאוד קשה לשמוע את הפרטים האלה.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שהעבודה היא דרך עמותות - - -

<יהודית קליין: מוכרות על ידי משרד החינוך.

עאידה תומא סלימאן: ומקבלות כסף ממשרד החינוך, כן?

עאידה תומא סלימאן: אתם העברתם את התלונות האלה ואת המצב הזה למשרד החינוך?

<יהודית קליין: יש לנו חוק שהתקבל כבר, החוק אומר שהעמותות האלה צריכות לשלם על פי הוראה, על פי - - -

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת, השאלה שלי, התלונות שלכן, כל מה שהסברת עכשיו והבאת בפנינו, זה הועבר למשרד החינוך, שאמור לפקח איך משתמשים בכסף הציבורי שלו?

<יהודית קליין: יש לנו מכתבים שאנחנו הפנינו למשרד החינוך כבר שנים.

<שמחה בוסי: אני החברה השנייה.

<שמחה בוסי: אני רוצה פשוט לחזק.

<שמחה בוסי: אנחנו פנינו, משרד החינוך יודע, אמרנו שהם אשמים כי הם העבירו כספים ולא פיקחו, התביעה, הכול מופיע, אבל עד לשטח, עד לפעילות בשטח הם עושים מה שהם רוצים.

<שמחה בוסי: הם החליטו שלא בידיעת בית המשפט להפסיק לשלם לנו כשמבחינת פסיקה הם חייבים לשלם לנו עד שהפסיקה תגיע לסופה והם הפסיקו כבר לפני שנתיים לשלם לנו שכר.

<שמחה בוסי: אנחנו בלי שכר, אנחנו בלי פיצויים, אנחנו בלי פנסיה.

<שמחה בוסי: כלום.

עאידה תומא סלימאן: למה אני שואלת את זה?

עאידה תומא סלימאן: כי אני בדיוק מטפלת במקרה אחר של עמותה מעכו שמשרד החינוך תוך 40 יום סגר להם את הכספים והפסיק להעביר כספים בגלל שגילו שלפני שש שנים הם לא העבירו את התנאים הסוציאליים של אחת הגננות בזמן.

עאידה תומא סלימאן: העובדת כבר לא עובדת מזמן, קיבלה את כל הפיצויים שלה, ועל סמך זה אנחנו רק הוצאנו מכתב לפני כמה ימים בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: מעניין מאוד איך יד החוק פועלת כל כך מהר בגן הזה והיא לא מגיעה בכלל לגנים אחרים.

עאידה תומא סלימאן: בגלל זה אני שאלתי האם יש תלונות.

עאידה תומא סלימאן: אני רק מבקשת דבר אחד - - -

<שמחה בוסי: אנחנו שתינו זו נקמה, גם סגרו לנו את הגנים.

<שמחה בוסי: הם אמרו, היות שאנחנו הובלנו ובגללנו יש הרבה גננות היום בתביעה, אז אותנו הם יכסחו, יורידו לנו כנפיים ואנחנו לא נקבל פיצויים והם מממשים את זה.

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני קודם כל אומרת לכן כל הכבוד על שהקמתן את הצעקה הזו ואני אעשה את כל מה שביכולתי, אני וצוות הוועדה, גם אני כחברת כנסת, להשתמש בדרכים הפרלמנטריות שיש לנו, הוועדה כוועדה תתגייס בנושא הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני ארצה אחר כך שנקבל את כל המסמכים הדרושים, דלית, ונטפל בנושא הספציפי הזה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא מבטיחה שמים, אבל אני לפחות מבטיחה שאנחנו ננהל את המאבק הזה איתכם.

<יהודית קליין: המון תודות ובהצלחות.

עאידה תומא סלימאן: הצלחות לכולנו.

עאידה תומא סלימאן: האמת, זה מאוד כעסים שלא הייתי רוצה להרגיש אותם.

עאידה תומא סלימאן: גב' רבקה רט, מעמותת בת - - -

<קריאה: היא נאלצה לצאת.

עאידה תומא סלימאן: יש נציגות ממשרד החינוך איתנו היום?

<אתי בינדר: כן, יש.

עאידה תומא סלימאן: יש תגובה או שאת לא מוסמכת להגיב?

<אתי בינדר: קודם כל שלום.

<אתי בינדר: אני מפקחת כוללת במחוז החרדי.

<אתי בינדר: קודם כל גם לנו, שתינו אנחנו יושבות פה וגם לשתינו היה מאוד כואב לשמוע את מה שאתן מספרות.

<אתי בינדר: מה שאנחנו רוצות - - -

עאידה תומא סלימאן: לא ידעתם על זה?

<טובה סטנדר: ידענו וזה מטופל, אבל כשפוגשים את האנשים זה הרבה יותר קשה.

<טובה סטנדר: כשנערכנו לדיון אז לא ידענו איזה נושאים יעלו.

<טובה סטנדר: בכל זאת בדקנו את הסוגיה, כי אני זוכרת שאתן הייתן פה והעליתן את הסוגיה הזאת, אז בדקנו אותה, אבל האמת שלא לעומק ולכן אנחנו ניתן את מה שיש לנו עכשיו, את התשובות שיש לנו עכשיו, ובמידה שתרצו לקיים על זה דיון אני חושבת שכדאי שכולנו נעשה שיעורי בית ונבדוק ונחזור לפה באמת עם נתונים.

<טובה סטנדר: בינתיים אני אתן לאתי לדבר על מה שכן נעשה עד עכשיו.

<אתי בינדר: אז קודם כל אנחנו יודעים שיש מערכת של בקרה במשרד שכשיש באמת פניות, הנקודה היא כשיש פניות ופונים, כן יש מקום ובתי הספר הם מוסדות שהם באמת נוהגים ל - - -

עאידה תומא סלימאן: לא, בואי אני אבהיר משהו.

עאידה תומא סלימאן: אני לא באה עכשיו לבדוק איך פועלת המערכת.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה תשובה מאוד ספציפית, ידעתם על הבעיה הזו, מה עשה משרד החינוך באופן מאוד ספציפי בנושא של גננות באוכלוסייה החרדית.

עאידה תומא סלימאן: זה מה שאני רוצה לשמוע.

<אתי בינדר: אני רוצה כן להעלות שיש כאן

<אתי בינדר: את העניין של - - - כשאנחנו מדברים על המוכר שאינו רשמי מדובר בבעלויות, שזה תקציב שמשרד החינוך מעביר לבעלויות ואז - - -

עאידה תומא סלימאן: מה זאת אומרת בעלויות?

<אתי בינדר: עמותות.

<אתי בינדר: הבעלויות הגדולות והמרכזיות.

עאידה תומא סלימאן: בסדר, אבל אתם מקיימים בקרה על העמותות האלה ומשרד האוצר גם כן אמור לבוא ולבדוק איך הן מתנהלות ומצד שני רשם העמותות אמור לקיים, כלומר שלושה גופים ממשלתיים אמורים לבקר את עבודת העמותות האלה, כי הם מקבלים כספים ציבוריים.

עאידה תומא סלימאן: אני עברתי את זה על בשרי כל שנה, אז אני יודעת בדיוק.

<עדינה בר שלום: לכן הגננת מקבלת שכר מלא, אבל תורמת בחזרה 1,000 שקל - - -

עאידה תומא סלימאן: כן, תורמת.

<אתי בינדר: לכן אני חוזרת ואומרת שאנחנו כן נבדוק את הנתונים האלה, ספציפיים למקרה הזה, לעומק ואנחנו נציג אותם בוועדה הבאה במידה ש - - -

עאידה תומא סלימאן: אוקיי, אני רוצה רק שתרשמי בפנייך שעמותה שמפסיקה - - - יכול להיות שיהיה קשה להוכיח שהן קיבלו תלוש שכתובה בו משכורת מסוימת וביד קיבלו כסף אחר.

עאידה תומא סלימאן: אני לא יודעת, צריך לבדוק אם יש להם הוכחות, אבל מה שבטוח, עמותה שקיבלה כסף על ניהול שני גנים, סגרה אותם באמצע השנה, איך יכול להיות שמשרד החינוך - - - האם ידע משרד החינוך, אם כן ידע שהעמותה סגרה שני גנים, מה הוא עשה עם הילדים, האם שיבץ אותם במקומות אחרים, כי אתם אמונים על זה.

עאידה תומא סלימאן: דבר שני, אם לא, האם גם המשיך לשלם לעמותה עבור כל התקופה הזו כי הם לא הודיעו לו שהם סגרו כבר את הגנים.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד הייתי רוצה תשובות ברורות בעניין הזה, חד וחלק, ואחר כך אנחנו נמשיך לטפל בעניין.

<אתי בינדר: אנחנו נברר את זה.

<ציפי דיק: הכסף שנתרם נתרם על ידם, זו תרומה, איך אפשר להוכיח את זה?

עאידה תומא סלימאן: זה לא נתרם, זה נגזל מהם וזה אחד מהתנאים של השעבוד שהם עושים לנשים.

<ציפי דיק: ודאי, בפועל זה נגזל, אבל - - -

עאידה תומא סלימאן: אני מכירה את זה טוב מאוד.

<ציפי דיק: איך אפשר להוכיח את זה?

עאידה תומא סלימאן: יש ארגונים שעושים את זה כל כך - - - זה הפך להרגל שהם אפילו לא שמים לב איך עושים את זה ואפשר להוכיח.

עאידה תומא סלימאן: השאלה אם מביאים עדויות - - - אני לא אכנס לעניין המשפטי עכשיו, אני אמרתי שאנחנו נעקוב אחרי הנושא הזה, ננסה לבדוק אותו, אבל לפחות הצד הממסדי, זה מה שאני רוצה לשמוע עליו.

<שפרה קרימלובסקי: באותו נושא.

<שפרה קרימלובסקי: אני רוצה לומר שאתן צריכות לעשות את זה מאוד מאוד בזהירות.

<שפרה קרימלובסקי: ניסתה עכשיו להתאגד קבוצה של מורים חדשים, ארגון מורים וגננות חדש והם חטפו על הראש והרבנים סגרו את זה.

<שפרה קרימלובסקי: אז צריך לעשות את הפעילות זאת, אם רוצים להצליח, מאוד מאוד חכם.

<קריאה: זה מה שאמרתי, שהן רוצות לדבר, אחרת יפסידו גם את הלחם.

עאידה תומא סלימאן: נכון, אני יודעת על זה.

עאידה תומא סלימאן: אני רק רוצה לשאול שאלה אחת.

עאידה תומא סלימאן: איזה ארגון אתם הייתם חברות?

<שמחה בוסי: ארגון גננות חרדיות.

עאידה תומא סלימאן: הייתם חברים בהסתדרות?

<יהודית קליין: הסתדרות מורי אגודת ישראל.

<שמחה בוסי: ובית המשפט פסל אותם ובחר בשתינו להיות המייצגות של אגודת ישראל ברשת הגנים.

עאידה תומא סלימאן: כל הכבוד.

עאידה תומא סלימאן: גב' טובה סטנדר, מנכ"לית 'אם בנים', בבקשה.

<טובה סטנדר: שלום לכולם.

<טובה סטנדר: אנחנו מגיעים מנושא אחר, אני מנהלת עמותת 'אם הבנים', זו עמותה שתומכת במשפחות חד הוריות, גרושות בעיקר, במגזר החרדי.

<טובה סטנדר: באתי לכאן בעיקר בגלל נושא התעסוקה.

<טובה סטנדר: נשים גרושות במגזר החרדי שהן חד הוריות, עול הכלכלה נופל עליהן בצורה כבדה מאוד.

<טובה סטנדר: כשחסר להן כישורים תעסוקתיים המצב הולך ומחריף.

<טובה סטנדר: חסם תעסוקתי נוסף חזק מאוד שיושב שם זה חוק המזונות.

<טובה סטנדר: בנושא של חוק המזונות באופן כללי אנחנו חברות בקואליציה יחד עם מרכז רקמן, רוח נשית ועמותות נוספות שיש לנו ואחד החסמים הנוספים שיש לנו בעקבות חוק המזונות זה שכאשר אישה, אם היא מצליחה כבר לקבל מלגה ללימודים על מנת להגדיל את יכולת ההשתכרות שלה, או אם אישה מצליחה לקבל סיוע מהמשפחה ללימודים כדי שתוכל, שוב פעם, להגדיל את יכולת ההשתכרות שלה, מקזזים לה את קצבת המזונות, מה שמסנדל את היכולת לצאת לעבוד, לצאת ללמוד, כדי ל - - -

עאידה תומא סלימאן: מזונות הילדים או מזונות האישה?

<טובה סטנדר: מזונות הילדים.

<טובה סטנדר: גם מזונות הילדים.

<טובה סטנדר: זאת אומרת מזונות האישה היום יושב, לפי נתונים של הביטוח הלאומי, על 0.3.

עאידה תומא סלימאן: לא, כשהוא משלם או הביטוח הלאומי?

<טובה סטנדר: כשהביטוח הלאומי.

<טובה סטנדר: דיברתי על חוק המזונות שזו הקצבה שהביטוח הלאומי מעביר במקום האב.

<טובה סטנדר: ברגע שהיא מקבלת או מלגה, או שהיא בעצמה יוצאת לעבוד, היא רוצה לצאת לעבוד, יש לה קיזוז, מעל 600 שקל שהיא מרוויחה מקזזים לה על כל שקל 60 אגורות נוספים.

<טובה סטנדר: ממילא לנשים לא שווה לצאת לעבוד, כי אם הן יוצאות, ההשכלה שלהן וההכשרה שלהן - - -

עאידה תומא סלימאן: אפרופו עידוד תעסוקת נשים, כמדיניות כללית.

<טובה סטנדר: בדיוק.

<טובה סטנדר: אז אנחנו יושבים על זה בקואליציה רחבה, עם ארגונים נוספים ועם נשים נגד אלימות ו'באשר תלכי' שיושבת כאן לידי, אנחנו מנסים לטפל בנושא הזה.

<טובה סטנדר: אבל אני יושבת כאן לא רק על זה, אני יושבת על כל הנושא של עידוד הלמידה שלהם, על היכולת לתת להם לצאת ללמוד, להכיר להם במעונות וכל ההטבות שדיברו כאן 'מעורבות', שדיברו ראשונות.

<טובה סטנדר: כל הדברים שהן העלו, אצל נשים חד הוריות גרושות הם מועצמים ועוד יותר האפשרות שלהם לצאת ללמוד יורדת.

<טובה סטנדר: וגם לעבוד.

עאידה תומא סלימאן: תודה, אני אתייחס לזה בסיכום.

עאידה תומא סלימאן: יש הרבה בקשות לדבר, אני מנסה לנווט.

עאידה תומא סלימאן: עורכת דין תמי קצביאן, הקליניקה לזכויות נשים בעבודה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אבל בקצרה.

<תמי קצביאן: בקצרה, כן.

<תמי קצביאן: אני לא אחזור על מה שנאמר כאן, אני רק רוצה להגיד שבשנתיים האחרונות אנחנו קיבלנו כמה וכמה פניות של נשים חרדיות, רובן דרך ארגון כוח לעובדים ואני חושבת שעל בסיס הניסיון שלנו אפשר למפות את זה לשני סוגים של בעיות עיקריות, בעיה אחת זה בתוך המגזר החרדי של נשים עובדות ובעיה שנייה בתוך המגזר החילוני, שלכאורה מאפשר יותר שוויון, אבל אנחנו יודעות שבפועל המצב הוא מאוד מאוד שונה.

<תמי קצביאן: מה שבאמת ראינו במגזר החרדי, זה עלה בסיפור של שמחה ויהודית, שסייעות בתוך המגזר החרדי לא מקבלות את זכויות המגן שלהן.

<תמי קצביאן: אנחנו לא מדברות רק על חלקיות משרה ועל עבודה שהיא לא מספיק מפתחת ומעצימה, אלא באמת לא מקבלות את זכויות המגן ודברים בסיסיים שנקבעו בחוק והדברים האלה, גילינו אותם בעוד מקומות.

<תמי קצביאן: אני לא יכולה לציין שמות של מקומות, אבל תחום ההידרותרפיה, התחום הטיפולי, נשים שעובדות בתוך ארגונים במגזר החרדי, שזכויות המגן הבסיסיות שלהן, ימי מחלה, הזכות לא להיות מפוטרת אחרי חופשת לידה, זמן הפסקה, זמן ללכת לשירותים, הדברים הכי הכי בסיסיים, הן לא מקבלות.

<תמי קצביאן: הבעיה, אפשר להגיד, נחלקת לשניים, מצד אחד אין מודעות הרבה פעמים למה החוק אומר ומצד שני חשש אמיתי, שקיים גם במגזר החילוני, במרכאות, שאם אני אבוא ואתבע ואני אגיד משהו אז אני אפוטר.

<תמי קצביאן: כאן אני חושבת שהאחריות היא של המדינה ולא רק של משרד החינוך בתחום של הסייעות, אלא בכלל של משרד הכלכלה, של מחלקת אכיפה, ללכת ולעשות מבצעי אכיפה משמעותיים ולוודא שמקומות העבודה האלה שומרים על החוק, לעשות מבצע של העלאת מודעות.

<תמי קצביאן: אנחנו כתבנו זכותון שעוד מעט ייצא לאור ביחד עם 'איתך מעכי', עבור זכויות של נשים חרדיות.

<תמי קצביאן: צריך לעשות את הדברים האלה, המדינה יכולה לעשות את הדברים האלה דרך משרד הכלכלה ודרך גורמים אחרים עבור נשים שעובדות במגזר החרדי.

<תמי קצביאן: במגזר החילוני, אני חושבת שהבעיה היא יותר חמורה, כי היא בכלל לא מוגדרת כבעיה.

<תמי קצביאן: זאת אומרת הסיפור הזה של מטריקס זה סיפור שיצא לאור לפני כמה וכמה שנים, אני זוכרת שהיה על זה מאמר ב'העוקץ' לפני כמה שנים טובות.

<תמי קצביאן: נשים חרדיות שעושות עבודה לחלוטין שוות ערך לנשים חילוניות, רק אין להן את הטייטל האקדמי, המעסיקים שלהן מאוד מאוד מעריכים אותן, מדברים על זה שהן עובדות מסורות ומיומנות, רחלי בטח יכולה לדבר על זה בהרחבה, עדינה יכולה לדבר על זה בהרחבה, אבל מה שקורה שבפועל הן מקבלות משכורת שהיא נמוכה בחצי.

<תמי קצביאן: אותן נשים חוששות לתבוע, כי הן אומרות 'אם אני אתבע, אז בעצם זה יכתים עכשיו את כל הנשים החרדיות ומעסיק לא ירצה להעסיק אף אחת חרדית ברגע שאני אצא עם זה החוצה'.

<תמי קצביאן: גם כאן אני חושבת שאנחנו צריכות לחשוב על איזה שהיא קונסטלציה שתבוא ותגיד שהדבר הזה הוא אפליה אסורה, זו עבודה שהיא שוות ערך.

<תמי קצביאן: בדיוק כמו שאמרנו את זה ביחס לגברים ונשים, אותו הדבר אפשר להגיד כאן ביחס לאישה חילונית ואישה חרדית, העבודה היא עבודה שוות ערך, התואר האקדמי מתי שהוא מתקזז וצריך לתת להם את אותו שכר, ואם לא, אפשר לתבוע כאן או לעשות פעילות מדינתית אחרת.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שזה היה מובן מרוח הדברים שאנחנו מדברים פה על עבודה שווה באותה מידה ואנחנו לא עושות שום הפרדה בנושא הזה, וכן אתבע בסיכום את האחריות של המוסדות.

עאידה תומא סלימאן: גב' פייני סוקניק.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה.

עאידה תומא סלימאן: ארגון 'באשר תלכי', יושבת הראש.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מבקשת, 3 דקות, כי אני חייבת לסיים את הישיבה הזו.

<פייני סוקניק: בתחילת הוועדה, גב' עאידה, את דיברת על לספר לא רק את הסיפורים של הכישלונות ושל הקשיים, אז אני כן אספר.

<פייני סוקניק: אני מנהלת ומייסדת ארגון שמסייע לנשים חד הוריות גרושות ופרודות בהליך גירושין בכל הארץ.

<פייני סוקניק: את הארגון הזה אני הקמתי בעקבות חוויה אישית שחוויתי כשהייתי בעצמי בהליך גירושין.

<פייני סוקניק: יש אפשרות לצאת מתוך המקומות הקשים, אפשר להתקדם ואני מרגישה את זה ורואה את זה.

<פייני סוקניק: אני היום יושבת פה ומייצגת למעלה מ-400 נשים מכל הארץ, יחד בשותפות עם ארגון 'אם הבנים', עם ארגוני ויצ"ו ועם ארגוני נשים נוספים ואני כן חייבת להדגיש שתי נקודות עיקריות.

<פייני סוקניק: נקודה אחת זה נשים שמפסיקות את הלימודים שלהן ואת העבודה שלהן ומתחננות לאפשרות לחזור ללמוד והן לא יכולות בגלל שהן חד הוריות והן צריכות להשקיע את הכסף במאבקים משפטיים ואין מלגות.

<פייני סוקניק: אני חורשת את כל המקומות האפשריים, גם אם יש מלגה לחד הורית, אז הן לא מתאימות לאוכלוסייה או הן במכללות, אין מלגות לאקדמיות, ואם נשים חרדיות הן מוחלשות, אז נשים חרדיות, פרודות וגרושות, הן המינוס של המינוס, גם מבחינה חברתית וגם מבחינת ההתייחסות החברתית, שאמנם מתקדמת, אבל עדיין לא הגיעה לשלב של נראות מספקת.

<פייני סוקניק: זה דבר אחד.

<פייני סוקניק: דבר נוסף שאני מנצלת את הבמה להעלות זה הנושא של דיונים.

<פייני סוקניק: אנחנו מטפלות בנשים שנמצאות גם בהליכי גירושין, לא רק אחרי גט.

<פייני סוקניק: יש בעיה בוועדה למינוי שופטים ודיינים, נשים נשארות בהליכי גירושין שנים בגלל ערעורים ודיונים שמגיעים לבית הדין הגבוה ושם נתקעים עם דיון עוד 8 חודשים, אם בכלל נקבע מועד לדיון או נקבע עוד 8 חודשים.

<פייני סוקניק: אישה דתית וחרדית לא יכולה לפתח שום מערכת חיים נורמלית בשלב הזה, היא מחויבת להלכה.

<פייני סוקניק: אנחנו מאמללות נשים וחייבים שהוועדה לקידום מעמד האישה תיכנס פה לתמונה גם בנושא של ועדה למינוי דיינים, כי זה חייב להתקדם קדימה, אי אפשר להשאיר את זה במצב הזה.

<פייני סוקניק: אני יודעת שהיה ניסיון למנות בינתיים דיינים ממלאי מקום בתקופה שכרגע יש עוד בלגן, שינוי בתקנות, זה לא התקדם.

עאידה תומא סלימאן: בשבוע שעבר, ביום חמישי, בשעה חמש בבוקר, סיימנו לבחור את חברי הכנסת שיכהנו בוועדה למינוי דיינים, כך שהוועדה אמורה להתכנס מאוד מהר כדי לקבוע.

<פייני סוקניק: אני אשמח שאתם תהיו שם בשביל להביע את הדברים האלה ולהגיד שחובה לקדם את זה ואפילו עם בינתיים פתרון זמני של מינוי ממלאי מקום שמוכנים למלא את המקום, צריך לתת להם את האפשרות לעשות את זה.

<פייני סוקניק: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: נמצאת איתנו גברת שירה ברלינר פולג, מנהלת תחום בכיר תעסוקת חרדים במשרד הכלכלה.

עאידה תומא סלימאן: בבקשה, אבל ממש 2 דקות.

עאידה תומא סלימאן: מה שיקרה הוא שאחרי שתסיימי את 2 הדקות אני אבקש לקיים ישיבת עבודה איתנו כדי לדון בכלל הנושאים שעלו יותר במפורט, בישיבת עבודה כדי לקדם דברים.

<שירה ברלינר פולג: מפאת קוצר הזמן אני לא אכנס כל כך לנתונים ולמספרים על נושא הנשים החרדיות.

<שירה ברלינר פולג: אני רק אגיע לשורה התחתונה.

<שירה ברלינר פולג: נשים חרדיות הן פנומן בעולם התעסוקה החרדי, הן עשו קפיצה שלא הייתה כמוה בישראל מבחינת שיעורי התעסוקה.

<שירה ברלינר פולג: השיעור הנוכחי הוא 70.8 נכון לשנת 2014 בהשוואה ליעד של 63% ב-2020.

<שירה ברלינר פולג: אם נשווה את זה לגברים החרדים, שיעור התעסוקה שלהם הוא 45.2% בלבד.

<שירה ברלינר פולג: כך שבאמת אנחנו כממשלה מנסים לתת גם מענה לסוגיית הגברים ואנחנו לא שוכחים את הנשים.

<שירה ברלינר פולג: יש אמת במה שנאמר לגבי שיעור השכר הנמוך, הפריון הנמוך, שיעור רב של נשים חרדיות שעובדות במשרות חלקיות שלא מרצון, שיעור, אגב, שני רק לנשים ערביות.

<שירה ברלינר פולג: אנחנו מזהים כאן בעיה.

<שירה ברלינר פולג: להבנתי הבעיה נובעת, אולי בשוליים היא נובעת גם מאפליה, זה מאוד יכול להיות והנושא הזה נבדק על ידי נציבות שוויון הזדמנויות בעבודה, אבל גם בין היתר בגלל נטייה מאוד מסיבית של הנשים החרדיות לעבוד בענף החינוך, כ-50% מהנשים החרדיות המועסקות עובדות היום בענף החינוך.

<שירה ברלינר פולג: זה כמובן גוזר את כל מה שנאמר כאן היום, משרות חלקיות, שכר נמוך, ניצול מכל מיני סוגים ומינים ובעינינו המקום להתערבות הוא במתן אפשרויות לנשים חרדיות להשכלה והכשרה מקצועית.

<שירה ברלינר פולג: אני לא מדברת כאן בשם המוסדות האקדמיים, כי זה לא תחת אחריותי, אבל כמובן שזה גם מאוד מבורך.

עאידה תומא סלימאן: אבל מה שיש תחת אחריות

עאידה תומא סלימאן: כם זה פקחים שבודקים את תנאי התעסוקה.

עאידה תומא סלימאן: זה תחת אחריותכם.

<שירה ברלינר פולג: אני לא מאגף האכיפה, אבל כל מה שאמרתם רשמתי לעצמי.

<שירה ברלינר פולג: אני אחזור למשרד ואנחנו נציף את זה לגב' יפה סולימני, הממונה על נושא האכיפה ואם יש מה לעשות, כמובן שנתגייס לזה.

<שירה ברלינר פולג: אנחנו באמת מנסים עכשיו לייצר תכניות להרחבה וגיוון של הכשרות מקצועיות לנשים.

<שירה ברלינר פולג: בתוך הסמינרים יש כבר היום תכנית מאוד מאוד יפה, שנקראת תכנית ח"ן, שבמסגרתה לומדים לימודי הנדסאות בתוך הסמינרים.

<שירה ברלינר פולג: קרוב ל-2,000 בנות למדו במהלך 2014, שזה שיעור אדיר מכלל המחזור החרדי, זה קרוב לרבע.

<שירה ברלינר פולג: אנחנו רוצים באמת לתת יותר כלים.

<שירה ברלינר פולג: אני מזמינה פה וכבר הזמנתי בעבר כל מי שיש לה רעיון לענף הכשרתי שיש לו פוטנציאל להיות משהו שהמשק ירוויח, בואו נדבר על זה כי אנחנו באמת רוצים ובעיניי זה לא רק אינטרס של ציבור הנשים החרדיות, אם כי גם כמובן, אבל גם אינטרס של המשק הישראלי שבאמת יכול להרוויח מהאוכלוסייה המצוינת הזאת שהיום, כאמור, לא ממצה את הפוטנציאל שלה.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: נמצאת איתנו עורכת דין ג'נט שלום, נציבות שוויון הזדמנויות.

עאידה תומא סלימאן: ממש קצר וקולע.

<ג'נט שלום: קצר, הכי קצר שיש.

<ג'נט שלום: אני אפתח בזה שאני מאוד מתרגשת להיות פה היום, אני חושבת שיש פה עוצמות בחדר שהן נדירות ויש פה קבוצה גדולה של נשים שיכולות לעמוד על הזכויות שלהן.

<ג'נט שלום: אני אגיד דבר אחד, אפליה בתנאי עבודה היא אפליה שאסורה בחוק ואני חושבת שבשלה העת שתגיעו אלינו לנציבות שוויון, תדברו איתנו גם אם זה אנונימית, לגבי הבדלים בתנאי תעסוקה שיש בכל חברה, גם אם זה חברות שהעסיקו אתכם כשאף אחד לא הסכים.

<ג'נט שלום: הגיע הזמן לעמוד על זה שתעלו גם בתנאי העבודה שלכן ובשכר שלכן ופה אנחנו נמצאות כדי להגיד לכן האם מדובר באפליה, האם לא, האם אתן יכולות לתבוע, האם לא.

<ג'נט שלום: אני מאוד מתרגשת לראות את שמחה בוסי, תיק שהיינו מעורבות בו - - -

עאידה תומא סלימאן: בדיוק רציתי לשאול, לא הייתן מעורבות בתלונות ובתיקים קודמים?

<ג'נט שלום: היינו מעורבות בתיק של שמחה בוסי, הן קיבלו פסק דין לטובתן לגמרי.

<ג'נט שלום: אני כרגע מבינה שיש שם עדיין שאלה פתוחה ואני באה אליכן אחרי שמסתיימת הישיבה פה ואנחנו נדסקס את זה.

<ג'נט שלום: כי יש פה תופעה שהיא מאוד מאוד מזעזעת ואנחנו פה בשבילכן.

<ג'נט שלום: זה הכול.

עאידה תומא סלימאן: תודה.

עאידה תומא סלימאן: אני מאוד מקווה שהקריאה נשמעה טוב מאוד ואני מציעה לכן שבאמת תנצלו את ההזדמנות ותפנו, כי בסופו של דבר הנציבות גם צריכה להגיש דוח על איך היא טיפלה בתיקים האלה, נכון?

<ג'נט שלום: נכון.

עאידה תומא סלימאן: כל הזמן אני מנסה ללכת לקראת הסיום ואז בא עוד משהו מעניין.

עאידה תומא סלימאן: מר מלבר, אתה מדבר על סיפור הצלחה.

עאידה תומא סלימאן: מאוד קצר.

עאידה תומא סלימאן: לא הסיפור, איך שאתה תספר אותו.

<יצחק מלבר: אז שלום ליושבת הראש הנכבדה וכל המשתתפות.

<יצחק מלבר: אני רוצה לספר את סיפור ההצלחה, שהקמתי ארגון שנקרא תורת המשפחה.

<יצחק מלבר: אנחנו עוסקים בתחום של קידום בריאות נשים וסיפור ההצלחה הוא שבחודש ממוצע יש לנו יותר מ-2,500 פניות לקבל מענה.

<יצחק מלבר: כל התחום של התאמת אמצעי מניעה לאישה החרדית וכל מידע רפואי שיש בתחום גניקולוגיה והן מקבלות את זה בעיקר על ידי נשים.

<יצחק מלבר: למעשה יש לנו קבוצה של 14 נשים שנותנות את המענה בשפות עברית, אנגלית, אידיש, צרפתית ועוד כמה שפות.

<יצחק מלבר: הרעיון שעומד מאחורי הזה, שבמדיה המיינסטרים אי אפשר לדבר על האישה החרדית, אפילו אם זה ערך עליון של ילודה ופוריות.

<יצחק מלבר: בצער אני אוסיף איזה שהיא עקיצה להצלחה שלנו, שהשם של העמותה שלנו, תורת המשפחה, לא כל העיתונים החרדיים מכניסים אותו.

<יצחק מלבר: רק לפני שבוע עשינו משהו משותף עם אחת מקופות החולים בארץ - - -

עאידה תומא סלימאן: לזה אנחנו שותפים.

<יצחק מלבר: כן, יש לי תואר בקידום בריאות, שלמדתי במשרד הבריאות, לא מעט אגב מנהלות במגזר הערבי אפילו לקחו את המודל שעשינו ושיתפנו פעולה, ואנחנו נשמח מאוד לשתף פעולה עם כל ארגון בתחום בכל הארץ, למעשה יש לנו סניפים כמעט בכל העולם.

<יצחק מלבר: הרעיון הצליח מאוד ואני מאוד גאה בהצלחה במהפכה הזו.

עאידה תומא סלימאן: תודה רבה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שאנחנו רק התחלנו לגעת בנושאים, יש לנו עבודה רבה, גם להמשך התקדמות בנושאים שונים שעלו ובנושאים שלא היה מספיק זמן שהם יעלו על השולחן הזה ואני יודעת שהם לא פחות חשובים.

עאידה תומא סלימאן: כל הנושא של הבריאות הוא נושא מאוד חשוב שצריך להעלות אותו.

עאידה תומא סלימאן: אני אסכם באופן כללי, אבל גם בנקודות מסוימות אתייחס באופן ספציפי.

עאידה תומא סלימאן: אני רוצה להגיד שבחדר הזה, למרות ששמעתי על קשיים רבים אני ראיתי הצלחות רבות.

עאידה תומא סלימאן: אני ראיתי נשים חזקות שיודעות בדיוק מה הן רוצות להשיג והן יודעות בדיוק איך לנהל מערכות ומאבקים על מה שהן רוצות ואני מאוד גאה בזה.

עאידה תומא סלימאן: כאישה אני גאה בזה, כמישהי שבאה גם כן ממה שנקרא הפריפריה, שוב, מהמרכז, כי אני חושבת שהמרכז קיים איפה שקוראים לזה פריפריה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו מתחילות פה דרך של הרבה עשייה שנצטרך לשתף בה פעולה.

עאידה תומא סלימאן: אני ישבתי והקשבתי וזה לא עלה, כל הנושא של עוני, חוץ מאשר מה שהזכרתם בדברים שלכם, לא עלה כנושא מאוד חזק בדברים ומעניין - - - אני חושבת שזה בא מהרגשת הכוח והרגשת המאבק והרצון להתעמת עם הדברים.

עאידה תומא סלימאן: לא שמעתי קולות של התקרבנות וזה מה שאהבתי בדיון הזה.

עאידה תומא סלימאן: לא שמעתי קולות של קורבנות שאומרות כאילו רק הדברים ה - - - ועלו דברים קשים, אבל יש הרבה כוח במה שנאמר ואני מאוד מחזקת אתכן על זה.

עאידה תומא סלימאן: אני חושבת שאנחנו באות, אני ואתן, מאוכלוסיות שיש בהן גם סף עוני מאוד גבוה.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת שהרבה מהילדים, גם החרדים וגם הערבים, חיים מתחת לקו העוני.

עאידה תומא סלימאן: אומרים שכשילדים נמצאים מתחת לקו העוני אוטומטית זה אומר שנשים נמצאות מתחת לקו העוני ואני יודעת את זה ואני יודעת מה זה מאבק יומיומי כדי להתגבר על הבעיה הזו.

עאידה תומא סלימאן: צדק חבר הכנסת עמיר פרץ, הפתרון בהרבה מהמקרים זה גם השכלה וגם תעסוקה.

עאידה תומא סלימאן: הרבה נשים מדברות על ייצוג נשים בעמדות קבלת החלטות, בלי לצאת מהבית, ללמוד או לעבוד אי אפשר להגיע למוקדי קבלת ההחלטות.

עאידה תומא סלימאן: אני יודע שחלק גדול מהמאבקים ומהנושאים שדיברנו עליהם היום מחייבים שינוי חברתי מאוד עמוק שלוקח זמן.

עאידה תומא סלימאן: תאמינו לי, אני יודעת את זה טוב מאוד ורואים את זה על שערות השיבה שלי.

עאידה תומא סלימאן: זה מאבק ארוך שנים, אבל זה לא פוטר, לא את המנהיגות של החברות שלנו ולא את מוסדות המדינה, מהאחריות שלהם על העתיד שלנו ועל הקיום שלנו כאזרחיות המדינה.

עאידה תומא סלימאן: אני מדברת עכשיו שיח אזרחי נטו.

עאידה תומא סלימאן: אם אנחנו אזרחיות במדינה הזו, שוות במדינה הזו, יש למדינה ומוסדותיה אחריות על ההוויה שלנו, על מה שקורה איתנו, על התנאים שאנחנו חיים בהם.

עאידה תומא סלימאן: אי אפשר לא לקבל תשובות ברורות למה משרד החינוך יכול לסגור את הברז תוך 40 יום לארגון, אבל ארגונים שלמים יכולים להמשיך לעשוק בצורה כזו.

עאידה תומא סלימאן: אני מבינה שיש הצלחה רבה בעניין התעסוקה ואני מאוד שמחה על זה, אבל גם צריך תעסוקה איכותית וגם צריך תנאי תעסוקה ואי אפשר לקדם תעסוקת נשים ערביות או נשים חרדיות רק בגלל שהן כוח עבודה זול.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו מקדמים את התעסוקה למען האנשים שעוסקים ואני יודעת שאני נמצאת בכלכלה שהיא מאוד מאמינה בהפרטות ומאמינה בתעסוקה לא ישירה ודורסת את זכויות העובדים, אבל זכותנו גם להיאבק בזה ולהגיד שאם מקדמים תעסוקת נשים חרדיות, כל הכבוד, אבל תעסוקה שהיא מכבדת, תעסוקה שמבטיחה את זכויות הנשים.

עאידה תומא סלימאן: בעניין החינוך, אני אבדוק את הנושא של התארים וההכרה.

עאידה תומא סלימאן: אני לא אומרת כלום עדיין על הנושא הזה, כי אני לא יודעת איזה סוג של תכניות לימודים, אבל אם תכניות הלימודים בסמינרים האלה הן די טובות כדי שיקבלו את הנשים להיות בהוראה במשרד החינוך, אז כנראה יש בסיס לאקרדיטציה של התכניות האלה ואנחנו נבדוק את זה ונבדוק מה קורה עם זה.

עאידה תומא סלימאן: בעניין המלגות, גם כן נבדוק.

עאידה תומא סלימאן: אני יודעת על קרן קמ"ח שהוזכרה, יודעת שהיא לא נותנת לנשים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו נבדוק אם הקרנות הציבוריות האחרות.

עאידה תומא סלימאן: בוועדה הייתה החלטה מקודם שכל ארגון ציבורי או ממשלתי חייב לפרסם נתונים שהם לא רק מגדריים, כלומר גברים-נשים, אלא בתוך הנשים אנחנו רוצים פילוח שהוא על גוון האוכלוסיות השונות של הנשים.

עאידה תומא סלימאן: אנחנו רוצים לדעת כמה נשים חרדיות מקבלות מלגות, כמה נשים ערביות מקבלות מלגות וכמה נשים אתיופיות.

עאידה תומא סלימאן: כלומר אנחנו ננסה כמה שאפשר, אנחנו נבדוק את הנושא הזה, נבדוק למה הארגונים האחרים - - - בכל העניין של תנאי תעסוקה, אנחנו נמשיך לעבוד מול משרד הכלכלה ואני דורשת לקיים פגישה אישית, פגישת עבודה.

עאידה תומא סלימאן: אולי נצטרך לצרף אליה חלק מהארגונים העוסקים בעניין, אבל נרצה להתקדם.

עאידה תומא סלימאן: בכל הנושא של דיני אישות, אני יודעת מהניסיון האישי שלי, זה כמו לגעת באש.

עאידה תומא סלימאן: זה נושא טעון.

עאידה תומא סלימאן: אבל כמו שבעבר התעסקתי בזה, היום אני אפילו יושבת ראש הוועדה לקידום מעמד האישה, תאמינו לי שאני ארצה לבדוק את הנושא הזה ואנחנו נפנה כדי לקדם את הנושאים בדרך הכי טובה והכי, איך אמרת, כבוד הרבנית עדינה?

עאידה תומא סלימאן: הכי מקובלת עליכם, בוא נגיד ככה.

עאידה תומא סלימאן: תודה לכם.

עאידה תומא סלימאן: שמחתי, לא תמיד, לא בכל הרגעים שמחתי, שמחתי, כעסתי, התמלאתי כוח, יישר כוח.

עאידה תומא סלימאן: תודה.