ועדת הכלכלה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 62, 2015-10-20 12:30

איתן כבל: שלום לכולם.

איתן כבל: ברשותכם, אני מבקש לפתוח עוד דיון של ועדת הכלכלה של הכנסת.

איתן כבל: גברתי מנהלת הוועדה, הרשמת, הצוות, חברי הכנסת, אני מניח שעם הזמן גם יצטרפו חברי כנסת נוספים שנמצאים בוועדות השונות, אורחים נכבדים.

איתן כבל: הדיון אותו אנחנו מתחילים ברגע זה הוא מצוקת בעלי העסקים נוכח גל הטרור.

איתן כבל: ברשותכם, שבוע אחרי שהתחיל גל הטרור הנוכחי - שאני מקווה מאוד שייפסק כמה שיותר מהר, ואני בטוח שכולנו מקווים ומתפללים שגם היום נעבור אותו בשלום ובשקט – הבנתי שנדרש דיון, שיח, בשאלות של בעלי העסקים בירושלים, שם המצוקה והבעיות יותר גדולות.

איתן כבל: אני הרי מכירים איך זה עובד.

איתן כבל: אני מכיר את זה גם בכובע אחר שלי מוועדת החוץ והביטחון, שעד שלא מכריזים על אזור ועד ועד ועד ועד, אין סיכוי שהמערכת תיכנס לכדי פעולה.

איתן כבל: מיקי, אתה מכיר את זה.

איתן כבל: סברתי שמן הראוי לקיים דיון לאלתר כדי להיערך למצב שכבר הולך ומתקיים, לשבר שהולך ומתקיים.

איתן כבל: בינתיים פנה אלי גם חבר הכנסת אראל מרגלית בבקשה לזמן דיון.

איתן כבל: אני הודעתי לו שכבר נטלנו את היוזמה ואני שמח שהוא הגיע לכאן כדי לומר גם את דבריו.

איתן כבל: אני רוצה להבהיר שאני ארצה לשמוע מגוון רחב.

איתן כבל: אני לא רוצה שכל המסעדנים ידברו, וסתם אני אומר זאת כמשל, אלא שנוכל לקבל מנעד רחב יותר של הבעיה שלא נוגעת רק לסקטור מאוד מסוים.

איתן כבל: ממה שאני יודע, ואני אומר את זה בקליפת אגוז, השבר והמשבר נוגע לכלל העסקים, מהתיירות, שזה עסק מרכזי מאוד בירושלים, ועד בעלי העסקים הקטנים לסוגיהם השונים.

איתן כבל: כאשר הציבור נמצא בחרדה, אנשים לא יוצאים ואנשים ממעטים להסתובב וממעטים לקנות אלא מעדיפים להסתגר בבתיהם עד יעבור זעם.

איתן כבל: לכן אני אשמח לקבל נתונים.

איתן כבל: חברים יקרים, אני רוצה שתציגו את הדברים כמו שהם כדי שבסופו של עניין נוכל לצאת גם כאן

איתן כבל: עם החלטה כי סופו של עניין הממשלה תידרש להתערב בעניין הזה ולעשות מעשה.

איתן כבל: בואו נתחיל את הדיון.

איתן כבל: אני אתן קודם כל את רשות הדיבור לאראל מרגלית שביקש ממני.

איתן כבל: מיקי, אם תרצה עכשיו או אחר כך, תוכל להתייחס גם אתה ונעשה הסבב.

איתן כבל: פנתה אלי גם חברת מועצת העיר עינת בר.

איתן כבל: נציג ארגון התיירות, מיכאל וייס, גם אתה פניתי אלי בעוד מועד וגם אתה תקבל את רשות הדיבור.

<אורי קציר: גם אגודת מורי הדרך.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: ניתן לכולם.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: ראיתי אותך.

איתן כבל: אם כן, אראל, בבקשה.

אראל מרגלית: תודה רבה, כבוד היושב ראש.

אראל מרגלית: אנחנו באים מבאר שבע, גם שם יש אתגרים לא קטנים ולכן אני מצטער על האיחור.

אראל מרגלית: אני ממש מודה לך על שאתה מקיים את הדיון הזה שהוא דיון שמתקיים בזמן ואני מודה לחברי מיקי לוי שגם הוא כל הזמן דואג לענייני ירושלים בעניינים הביטחוניים ובעניינים האזרחיים.

אראל מרגלית: אני מודה גם לעופר ברקוביץ' ולעינב ממועצת העיר.

אראל מרגלית: אני רוצה להגיד תודה רבה לשי ברמן שהוא מנכ"ל איגוד המסעדנים ולמסעדנים הירושלמים שנמצאים כאן אתנו.

אראל מרגלית: בשבועות האחרונים אנחנו נמצאים במצב קשה ביותר.

אראל מרגלית: קודם לכן בוועדת הפנים קראנו לממשלה ולכוחות הביטחון ולמשטרה לקחת את הדברים לידיים מבחינה ביטחונית.

אראל מרגלית: אני חושב שנעשתה קפיצת מדרגה מאוד גדולה.

אראל מרגלית: הייתה לנו בעיה, ובוא לא נתכחש, כאשר חלק מהאימהות פחדו לשלוח את הילדים שלהם לגני הילדים כי השומרים לא היו שם החל משעה 1:30 אחה"צ וחלק מההורים לא רצו לשלוח את הילדים שלהם לבתי הספר כי בעצם לא היה ליווי לאורך משך הלימודים.

אראל מרגלית: אנחנו אישרנו, גם בוועדת חוץ וביטחון וגם בוועדת הפנים, גיוסם של 16 פלוגות חדשות ואני חייב לומר ולהצדיע למשטרה שבאמת עושה ימים כלילות את העבודה שלה.

אראל מרגלית: אני חושב שקודם כל ברמה הביטחונית, איכשהו ייצבנו חלק מהדברים.

אראל מרגלית: אני גם שומע כל מיני דיבורים על סגירת את העיר, לשים חומות וכולי, ולזה אנחנו נתנגד ונעמוד מול הדבר הזה בכל הכוח.

אראל מרגלית: אני רוצה להגיד עוד משהו.

אראל מרגלית: אני גידלתי כאן את הילדות שלי, בניתי כאן את החברות שלו במתחם הרכבת הישנה, את הזאפה ואת הפרויקטים החברתיים ואני רוצה להגיד דבר אחד.

אראל מרגלית: בזמנו הניצחון הגדול ביותר שלנו,

אראל מרגלית: אחרי האינתיפאדה השנייה, חוץ מלנצח בעניין הביטחוני, זה קודם כל לפתוח את העיר ולהשאיר אותה פתוחה במקום אחרי מקום וזה הקרב הכי גדול שלנו.

אראל מרגלית: מבחינתי העסקים הקטנים הם סמל, המסעדות הן סמל.

אראל מרגלית: יש כאן אנשים שפתחו את המסעדות שלהם בשוק מחנה יהודה ובמקומות אחרים בעיר, ואני לא צריך להזכיר לכם איך אנחנו היינו מסתכלים על כל מיני אנשים שנכנסים לתוך האולם, חלק מהם לא ידענו אם הם היו עם מטען נפץ או לא והיה לנו קשה לתת לחבר'ה לנסוע באוטובוסים, בטח לבית הספר, אבל אנחנו התגברנו וזה הניצחון הגדול שלנו בעיר ירושלים בשנים האחרונות.

אראל מרגלית: אסור לתת לאף אחד, תוך כדי ההתלהמות, ועם כל הכבוד ועם כל השמירה על הביטחון, חייבים לשמור על אורח חיים נורמלי.

אראל מרגלית: לכן אני אומר שהדיון הזה הוא בנפשה של העיר וגם בביטחון שלה.

אראל מרגלית: חייבים להשאיר את שוק מחנה יהודה פתוח, חייבים להשאיר את הרחובות פתוחים, חייבים להשאיר את העיר העתיקה פתוחה.

אראל מרגלית: אני שומע חברי כנסת מכל מיני סיעות, לפעמים גם מהימין הקיצוני, שמדברים על העיר עתיקה כמו על רחוב השוהדה.

אראל מרגלית: תקשיבו ותקשיבו טוב.

אראל מרגלית: העיר העתיקה תישאר פתוחה והיא לא תהיה חברון ולא התנחלות במקום רחוק.

אראל מרגלית: היא תהיה פתוח והיא תמשיך לעבוד, גם אם נצטרך לקחת עוד כמה ימים וגם אם נצטרך להביא עוד אנשי ביטחון.

אראל מרגלית: חייבים להשאיר את העיר הזאת פתוחה.

אראל מרגלית: מדברים על הקיום של האנשים.

אראל מרגלית: האנשים עברו כאן את צוק איתן.

אראל מרגלית: אני כיושב ראש שדולת הדרום – גם אתה הבאת את הנושא לדיון וגם מיקי היה מעורב – ביקשנו פיצוי גדול לתושבי הדרום, אבל רבותיי, בואו נגיד את האמת.

אראל מרגלית: כל הארץ הייתה דרום ובעיקר ירושלים סבלה.

אראל מרגלית: הרבה מאוד מהתיירות סבלה, הרבה מאוד מהאנשים לא יצאו כי מצב הרוח היה מאוד מאוד נמוך ולא יצאו בערבים.

אראל מרגלית: דרך אגב, כך היה בהרבה מקומות בארץ.

אראל מרגלית: עכשיו מגיעה עוד מכה.

אראל מרגלית: אני רוצה לומר לכם שאנחנו מבחינתנו – ואם צריך עוד אמצעי ביטחון, תגידו לנו מה צריך – רוצים להבטיח את העובדה שהחנויות תחזורנה להיות פתוחות.

אראל מרגלית: מבחינתנו זה סמל.

אראל מרגלית: טרור לא יכניע אותנו ושום דבר לא יכניע אותנו, גם אם באיזה ערב או שניים או בשלושה ערבים נצטרך לחשוב פעמיים.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים שהחנויות תהיינה פתוחות.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים שהשוק יהיה פתוח.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים להביא תושבים ירושלמים לקנות.

אראל מרגלית: אם אנחנו צריכים לעשות אבטחת יתר כדי שהם יבואו לקנות, תגידו לנו מה אנחנו צריכים לעשות.

אראל מרגלית: חברי הכנסת יבואו, אנשים יבוא, עורב גולני, החבר'ה שלי, אמרו שהם מוכנים להתנדב ולבוא כדי שילדים ישחקו ברחובות וכדי שליגת הכדורגל תהיה פתוחה.

אראל מרגלית: אני רוצה להגיד עוד משהו.

אראל מרגלית: ליגת הכדורגל שיש לנו בשכונות, חייבים שהיא תישאר פתוחה.

אראל מרגלית: כל פעם שבאים הורים לתוך הליגה והילדים שלהם משחקים והמשחק נגמר, מבחינתי זה ניצחון של השגרה בירושלים.

אראל מרגלית: זה נראה לכם קטן אבל זה גדול.

אראל מרגלית: תזכרו, אנחנו ניצחנו בירושלים לא בעזרת טנקים ולא בעזרת כל דבר אחר אלא ניצחנו בזה שאנשים מתונים משני קצוות העיר.

אראל מרגלית: תזכרו שגם בשכונות הערביות – ואני הייתי בבית צפפא והייתי במקומות אחרים – יש אנשים מתונים שרוצים את הדו קיום ורוצים שהדברים ימשיכו.

אראל מרגלית: תזכרו שכמו שאנחנו צריכים יד קשה מול האנשים שמניעים את הטרור ונגדם צריך לפעול בכל הכוח, כך אנחנו צריכים יד מושטת לאלה שרוצים לחיות כאן ולהמשיך את החיים האלה קדימה.

אראל מרגלית: לכן אני מבקש שני דברים.

אראל מרגלית: ראשית, שנמצא את הדרך שהדברים ימשיכו לפעול גם בטווח הקצר, ושנית, אם אנחנו רואים שהדברים מתמשכים, שנמצא את הדרך לתת את הפיצוי הנאות לעסקים הירושלמים כי העסקים הירושלמים מכניסים את החיים לרחובות העיר, פשוטו כמשמעו.

אראל מרגלית: תודה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת מיקי לוי.

איתן כבל: מירי, שלא בטובתו, הוא גם סמל בעיר ירושלים וצריך להגיד גם את זה.

מיקי לוי: תודה אדוני היושב ראש.

מיקי לוי: אראל ואני משתפים פעולה מאוד מאוד רחבה גם בנושא העסקים בירושלים בפרט, גם בכל נושא ירושלים וגם בנושא העסקים הקטנים בכל רחבי הארץ, נושא אותו הוא מוביל ואני הצטרפתי אליו בעניין הזה.

מיקי לוי: יש דברים שיצאתי כנגדם - ואני לא אכביר מילים – שנעשו בירושלים.

מיקי לוי: אני לא מסכים למשל לנושא המגנומטר בעיר העתיקה.

מיקי לוי: זאת שטות, זה מרחיק, זה מפצל, מה עוד ששמים את זה רק בשער אחד או בשני שערים ומה עם שאר השערים?

מיקי לוי: מה עם הרחקת התושבים הערביים?

מיקי לוי: לא כולם טרוריסטים.

מיקי לוי: יש טעויות שנעשות לאורך השנים שאנחנו לא מצליחים להיפטר מהן ואני זועק עליהן.

מיקי לוי: לפני שבוע וחצי רצו לבטל את המשחק של נבחרת ישראל בטדי, העלו מחשבות ברדיו, אני עליתי מולם וקראתי לקיים את המשחק גם אם משטרת ישראל תשפוך לשם עוד אלף שוטרים.

מיקי לוי: אסור לנתק את העיר הזאת מהחמצן ומהחיים היום יומיים.

מיקי לוי: לצערי או לשמחתי אני מכיר את העיר מלפנים ומאחור.

מיקי לוי: העניין בעיר הזאת, אדוני היושב ראש, כל מה שקורה, ולא רק טרור, קורה בעיר הזאת.

מיקי לוי: כאשר מגיעה אישיות כזאת או אחרת, ברוב עוונותיי גם אני הייתי שם, סוגרים רחובות שלמים כדי לאפשר את הגעתה וכדי לאפשר את יציאתה, דבר שפגע בעסקים השונים.

מיקי לוי: כאשר יש הפגנות, לא הולכים לתל אביב אלא באים לירושלים ועושים את ההפגנות בירושלים, דבר שפוגם ופוגע בחיי היום יום של העיר.

מיקי לוי: אנחנו שוכחים אבל לפני שנה היו לנו את הטרקטורים – האחד ברחוב בר אילן, השני ברחוב הטורים ועוד אחד ברחוב קרן היסוד והשיא היה באירוע הנפשע בבית הכנסת בהר נוף.

מיקי לוי: הגל הזה נגמר ואמור היה להיות שקט, אבל אמרתי, חכו, הגל הבא באופן.

מיקי לוי: אני לא רוצה להיכנס כאן לפוליטיקה כי זה לא עניינכם.

מיקי לוי: מי שיושב מסביב לשולחן הזה יודע בדיוק מה הפתרון שצריך לעשות ואיך אנחנו ביום מן הימים נצטרך לחיות פה עם הפרדה מוחלטת.

מיקי לוי: אני לא רוצה לדבר על העניין הזה כי אין אופק לחיים שלנו במדינה הזאת בלי שנעשה צעדים.

מיקי לוי: זה בגלים, נעלה לגל, נרד מגל, יהיה שקט, נהיה בפתח של הגל הבא.

מיקי לוי: לכן יש ביטולים גם במשרד התיירות ונמצאים כאן אנשי משרד התיירות, גם בהיקפי החדרים בעיר.

מיקי לוי: לא רוצים לפרסם את זה מטעמים מובנים כדי לא לפגוע וכדי לא להטיל איזשהו חשש.

מיקי לוי: בכל זאת מנסים לשמור את גובה הלהבות למטה.

מיקי לוי: אני מבקש, אדוני, שזה לא יהיה חד פעמי מכיוון שירושלים נתונה לסטירות לחי לא רק מאירועי ביטחון, וסליחה על המילה.

מיקי לוי: אני אתכם, גם אני חוטף את הסטירות האלה לפחות בנשמה שלי ובלבי.

מיקי לוי: לכן צריכה להיות קרן לירושלים כך שאם יש כאן אירוע, אם יש כאן ביקור, אם יש כאן הפגנה ואם העיר נסגרת לכמה ימים.

מיקי לוי: הייתי שם כמעט ארבע שנים כאשר יחד כולנו ספגנו את ה-52 מחבלים מתאבדים ועוד 156 הרוגים ומעל 1,500 פצועים.

מיקי לוי: אני לא רוצה להתחיל לתת הרצאה על העניין הזה.

מיקי לוי: כמו שאמר האל, הרוח ניצחה אבל הרוח, אדוני, היא לא מספיקה.

מיקי לוי: אני תמיד אומר, בכל הראיונות שלי, שהירושלמים הם הגיבורים האמיתיים אבל צריך כאן סיוע ברמה אחרת, סיוע ממשלתי, הקמת קרן לטובת ירושלים, לטובת העסקים.

מיקי לוי: אני לא רוצה לקבוע עכשיו מוסכמות, אבל זה צריך להיות.

איתן כבל: תודה לכם, מה גם שאתם מאוד פעילים ואולי הפעילים ביותר בכנסת ישראל בעניינים הנוגעים לעיר ירושלים.

איתן כבל: אני רוצה לומר לכם שהכוונה היא לצאת מכאן בקריאה.

איתן כבל: אנחנו לא מתכוונים לכך שהדברים שלנו ייאמרו כמי שזורק אבן וממשיך.

איתן כבל: זאת חובתה של הממשלה להקים קרן.

איתן כבל: דרך אגב, הכי פשוט והכי קל להתמודד עם המצב הזה במובן הזה שאתה יודע, אנשים משלמים מס הכנסה, רוב הציבור, אם לא כולו, משלם את המיסים, אפשר לראות בלי שום בעיה דרך תשלום מס ההכנסה כמה היה המצב לפני חודש, חודשיים, שלושה ארבעה חודשים ושנה לאחור ויותר, ומה המצב היום.

איתן כבל: זה לא מצב שאתה אומר שעכשיו אני לא יודע לגעת בזה, אני לא יודע לבדוק את זה, אני לא יודע לראות את זה, לך תוכיח לי שיש הידרדרות בהכנסות.

איתן כבל: עובדה, ירושלים העיר היא עיר שאזרחים צריכים להסתובב בה באופן חופשי ואני לא נוגע עכשיו בפן הצבאי, בפן הביטחוני אלא אנחנו עוסקים כאן בפן כלכלי-חברתי מן המדרגה העליונה.

איתן כבל: אנחנו נפתח את הדיון אבל חברים, בלי כדרורים ברחבה.

איתן כבל: נתונים.

איתן כבל: בלי לספר פגשתי וראיתי.

איתן כבל: נמצאים כאן נציגי ציבור, נציגי מערכות וכל אחד ינסה להביא אלינו מה יותר ולא רק את תחושותיו אלא עובדות שהוא יכול לתת.

איתן כבל: אם אתם לא יודעים לתת עובדות, אנא, אנחנו נדאג שתעבירו לנו את העובדות כדי שגם נוציא איזה שהם נתונים בהם נוכל לעסוק.

איתן כבל: עינב בר, חברת מועצת העיר.

איתן כבל: את פנית אלי.

מיקי לוי: אם יורשה לי אדוני, משפט אחד.

איתן כבל: אני מרשה לך שני משפטים.

מיקי לוי: לגבי הרכבת הקלה.

מיקי לוי: אני הייתי בתפקידי הקודם שם וכל הזמן התרענו לך כך שהעסקים הקטנים בתוואי הרכבת הקלה ובמעגל השני הולכים לקרוס.

מיקי לוי: לא טיפלנו בעניין הזה.

מיקי לוי: אראל ואני עכשיו מטפלים בעסקים הקטנים בתוואי הרכבת הקלה בתל אביב כי עברנו את זה על בשרנו.

מיקי לוי: זאת עוד דוגמה איך האנשים האלה שיושבים כאן חטפו סטירה וקמו חזרה.

מיקי לוי: צריך לסייע בידם.

<עינב בר: אני מחזיקה את תיק העסקים בעיריית ירושלים.

<עינב בר: אני אתייחס בגדול לשבועות האחרונים.

<עינב בר: אני יודעת שביקשת שלא, אבל אי אפשר שלא להגיע לכאן ולא לדבר על התחושות בשטח.

איתן כבל: לא ביקשתי.

איתן כבל: אני אומר לא להפריז כי אנחנו יודעים מה המצב.

<עינב בר: אני חושבת שאחד הדברים המשמעותיים ביותר הוא משך הזמן.

<עינב בר: אנחנו מדברים היום בירושלים לא על שלושה שבועות, לא על שלושה ימים ולא על החודשים האחרונים אלא אנחנו מדברים על תקופה מאוד ארוכה של מתיחות ביטחונית בעיר ירושלים.

<עינב בר: היא מתחילה לפני צוק איתן עם חטיפתם של שלושת הנערים ורציחתו של הנער אבו חדיר.

<עינב בר: כבר אז אנחנו מרגישים בירושלים מבחינת העסקים מתיחות מסוימת שכמובן משפיעה גם על הקנייה וגם על הכניסה לעסקים עצמם.

<עינב בר: משם אנחנו נכנסים לצוק איתן כאשר אז הייתה פגיעה בירושלים יחד עם עוד ערים נוספות, אבל צריך להבין שגם בעיר ירושלים הייתה פגיעה משמעותית.

<עינב בר: גל נוסף, הגל שמיקי קצת דיבר עליו, שמייצר איזושהי תחושה של חוסר ביטחון.

<עינב בר: כמה חודשים טובים עבודה מאוד גדולה מצד כל הגורמים כדי להחזיר את הקיץ האחרון לקיץ שיש בו תנועה בירושלים מבחינת התיירות.

<עינב בר: צריך להבין שתיירות החוץ גם עובדת הרבה על תדמית של ירושלים וגם היא נפגעת בעקבות המצב הביטחוני בקיץ שלפני כן.

<עינב בר: אנחנו מגיעים אחרי כן לתקופה הזאת וזאת אולי הנקודה החשובה ביותר.

<עינב בר: איך נכנסים למשבר.

<עינב בר: לא רק עצם העובדה שאנחנו נמצאים כרגע במשבר אלא עם איזה מטען אנחנו נכנסים, עם אילו יכולות כלכליות.

<עינב בר: אותם עסקים נכנסים אחרי תקופה ממושכת קשה.

<עינב בר: כלומר, התזרימים שלהם, אין כבר מהיכן לקחת.

<עינב בר: לכן אנחנו נמצאים היום כאן בוועדה וזה לעומת גלים אחרים שהיו בהם באמת לא ביקשנו, לא דרשנו ולא הגענו לכאן כדי לדבר על בעיה ועל הסוגיה כל כך מורכבת הזאת.

<עינב בר: עכשיו זה כבר פתרון לאומי ואת זה אני אומרת כאן ואני מקווה שזה לא יישאר בשולחן הזה אלא שנבין שיש אחריות לא רק ביטחונית לעיר ירושלים אלא גם צריכים לעשות צעדים כלכליים.

<עינב בר: מבחינת עיריית ירושלים, בשבוע שעבר קיימנו דיון לגבי המתיחות ומה כן ניתן לעשות.

<עינב בר: אנחנו יוצאים ממש בימים הקרובים עם קמפיין מאוד גדול לרכישה בעסקים הקטנים בירושלים.

איתן כבל: אני מבקש נתונים.

איתן כבל: אם את יודעת לתת לי כדי שנרגיש מה קורה.

מיקי לוי: אני מבקש את סליחתך, הולכים לסגור מפעל ענק בדרום ואני יוצא לוועדת הכספים.

מיקי לוי: יש ניסיון השתלטות עוינת כדי להבטיח את 1,200 העובדים.

מיקי לוי: אני מתנצל.

איתן כבל: מיקי עוסק בענייני ירושלים די והותר.

<עינב בר: אני חושבת שמי שיכול לתת את הנתונים, אלה המסעדנים אבל צריך להבין שזה משתנה מעסק לעסק וגם בין אזורים בירושלים.

<עינב בר: יש ירידה משמעותית.

איתן כבל: זה משתנה מעסק לעסק גם כשאין פיגועים.

<עינב בר: לא.

<עינב בר: מעסק לעסק מבחינת התחום.

<עינב בר: תיירות לצורך העניין נפגעת יותר חזק ממסחר רגיל, האזורים של מרכז העיר נפגעים יותר מאזורים קצת יותר מרוחקים אבל אם אתה רוצה שאני אתייחס אחר כך, אני אתייחס אחר כך ואומר מה הצעדים בהם אנחנו רוצים.

איתן כבל: בסדר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: נעבור לנציג התיירות.

<אילנית מלכיאור: מזה תשע שנים אני ממונה על פעילות התיירות ברשות לפיתוח ירושלים.

<אילנית מלכיאור: אנחנו עובדים עם כל גופי התיירות כמו גלריות, מסעדות, מלונות, אכסניות וכן הלאה.

<אילנית מלכיאור: התייחסות לנתונים.

<אילנית מלכיאור: צריך להבין שאנחנו תוך כדי אירוע.

<אילנית מלכיאור: זאת אומרת, מבחינה כלכלית, מעבר לעניין של אמירות שאומרים כרגע, באופן מאוד מפתיע, אבל זה בגלל שההזמנות היו הרבה קודם – העיר מלאה כמו שהיינו מצפים.

<אילנית מלכיאור: זה לא אומר שזה מה שיקרה בדצמבר, בינואר והלאה כי אנחנו מכירים את הפגיעות בתיירות, במיוחד בתיירות הנכנסת.

איתן כבל: האם את יודעת לומר על פי ההיגיון שאת מעלה שכבר עכשיו יש ירידה בצבר ההזמנות או את לא יודעת?

איתן כבל: דרך אגב, מה שאתם לא יודעים, אל תאמרו.

איתן כבל: אם יש משהו שלא יודעים, תמיד יותר טוב לה שתדאגו להביא את הנתונים כי אני לא רוצה שתצא תחת ידינו איזושהי שגגה או אמירה שאיננה במקומה.

<אילנית מלכיאור: אנחנו יכולים להגיד שיכול להיות שיש האטה בהזמנות העתידיות.

<אילנית מלכיאור: אני יכולה להגיד לך שלדוגמה בשבוע שעבר העיר אירחה את כנס החלל והיו כאן 3,000 אנשים שהגיעו לחמישה לילות בעיר והכנס לא התבטל והוא נמשך בצל האירועים.

<אילנית מלכיאור: אני מאוד מתחברת לאמירות של חברי הכנסת וכמובן שלך, והאמירה של ראש העיר היא מאוד מאוד ברורה וחד משמעית בעניין הזה, שאנחנו ממשיכים אירועים לא מבטלים אותם.

<אילנית מלכיאור: השבוע אנחנו פותחים פרויקט בתים מבפנים שמגיע גם למתחם המעבדה ויהיו סיורים בכל השכונות בעיר ירושלים.

<אילנית מלכיאור: מהבחינה הזאת, אנחנו ממשיכים בשגרה.

<אילנית מלכיאור: כמובן מתאימים את הפעילות לצורך השטח.

<אילנית מלכיאור: אנחנו כן רוצים להגיד שיש כמה צעדים פרקטיים שגם מועצת העיר, כמובן עינב ועופר, בוודאי ראש העיר שיצאנו ממנו מפגישה נוספת הבוקר, וכבר נוקטים בצעדים אלה.

<אילנית מלכיאור: אחת הבעיות שהבנו היא שיש בעיה של תזרים המזומנים של בעלי העסקים.

<אילנית מלכיאור: פעם אחת פותרים להם אותה כי יש ערבויות מדינה, יש קרנות שכבר קיימות, אבל ראש העיר פנה לקרן פילנתרופית, גייס חמישה מיליון שקלים ומהבחינה הזאת, ביחד עם מט"י – וגולן נמצא כאן – הולכים לסייע לעסקים הקטנים בקטע הזה.

איתן כבל: השאלה אם אלה עניינם של פילנתרופים או זאת עניינה של מדינה.

<אילנית מלכיאור: עניינה של מדינה.

<אילנית מלכיאור: אנחנו ישבנו גם עם התמ"ת וגם עם תכנית שנקראת מעוף.

<אילנית מלכיאור: צריך להבין שאנחנו גם לא רוצים לחכות כי אמרה את זה עינב כל כך טוב, ראינו מה קרה בצוק איתן ואנחנו מאוד מברכים, אדוני יושב ראש הוועדה, על הדיון הזה – ראש עיר ביקש להגיד לך את זה – ויחד עם זאת גם העירייה לא יכולה לחכות שבעלי העסקים יתמוטטו ואז אנחנו נשאל את עצמנו מה יכולנו לעשות.

<אילנית מלכיאור: צעד אחד נוסף מאוד חשוב ונועם, שמייצג כאן את המסעדנים היה אצלנו השבוע, בעיית תזרים המזומנים.

<אילנית מלכיאור: כאן עלה רעין מאוד מאוד יפה ומעניין כאשר בעצם אומרים שהקהל לא רוצה לצאת, בואו נביא את המכירות אליו.

איתן ברושי: כולם יעשו פיצות?

<אילנית מלכיאור: קרי, לייצר פלטפורמה שיווקית שכבר עובדים על כך, שתעלה לאוויר תוך כמה ימים, בה אנשים יכולים לקנות שירותי תיירות אבל הם לא חייבים לממש את הקנייה עכשיו.

<אילנית מלכיאור: הם יכולים לעשות את זה גם בטווח של שנה.

<אילנית מלכיאור: זה רעיון כאשר היוזמה הגיעה דווקא מהשטח ובירכנו עליה וניתן לה את העידוד.

<אילנית מלכיאור: בנוסף לכך יש עבודה יחד עם שר התיירות.

איתן כבל: חברים, אני חושב שאתם קצת טועים.

איתן כבל: יש טעות בהבנת הנקרא.

איתן כבל: אני לא באתי לכאן כדי שתספרו לי מה אתם עושים עבור מי.

איתן כבל: יש כאן קצת טעות.

איתן כבל: אני יודע שעירייה עושה, ראש העיר הוא חבר אישי שלי כבר למעלה משלושים שנים והכול בסדר ואני מפרגן לו.

איתן כבל: זאת לא הנקודה.

איתן כבל: אנחנו לא באנו עכשיו כדי לפרגן אלא לקבל מכם את הפידבקים בעוד מועד.

איתן כבל: זאת גם הייתה הכוונה של חבר הכנסת אראל מרגלית עת הוא פנה אלי, לראות איך אנחנו נערכים בוודאי לאור כל הדברים שאתם אמרתם עם מה שהיה כי הפעם העסקים נכנסים כבר לקיץ נוסף או אחרי קיץ נוסף לתוך מערכת משברית.

איתן כבל: לכן אני מבקש לקבל את התחושות.

איתן כבל: בינתיים דרך אגב, אני עוד דקה שומע מישהו מדבר כך, אני מפזר את הדיון כי לכאורה נראה שהכול בסדר וכל המערכות פועלות כפי שמעולם לא פעלו.

איתן כבל: שאף אחד לא יתבלבל אבל אם הכול בסדר, הלוואי ואני לא מלין.

איתן ברושי: אני חושב שהדיון חשוב בנסיבות האלה וצריך לדעת לקבל החלטות כאשר בתקופה בלתי שגרתית צריך לדעת לקבל החלטות לא שגרתיות ובלוח זמנים יותר קצר מאשר הממשלה עובדת.

איתן ברושי: אנחנו בדרך כלל רגילים לצלם את האחוריים של השינוי ופחות לעצב מציאות אלא יותר לדווח עליה.

איתן ברושי: אני אומר לך יושב ראש הוועדה שהדיון חשוב - אני מבין שאראל יזם אותו – אבל צריך למצוא כלים.

איתן ברושי: כמו שמגיבים על אירועים ביטחוניים, צריך להגיב על אירועים שהם נגזרים מאירועים אלה.

איתן ברושי: לממשלה יש שני כלים ולא רק לגבי ירושלים שהיא במעמד מיוחד כאשר הכלי האחד הוא מפת ההטבות והעדיפויות.

איתן ברושי: אם למשל נותנים עדיפות בתיירות או בעסקים או בתנאים נוספים, הקלות בארנונה שזה משותף לממשלה, אתה אומר שיש תנאים.

איתן ברושי: למשל, קו עימות לא פעם מתלונן על כך שקשה לו בקו עימות ובגלל שקשה בקו עימות, הממשלה נתנה הרבה הטבות שם מהנחות בגיל הרך עד ארנונה, מיסים ומענקים מיוחדים.

איתן ברושי: המדינה יודעת לתת גיבוי לאזורים קשים.

איתן ברושי: לאחרונה התקבלו החלטות דרמטיות על עוטף עזה כאשר קבעו מה יקבלו בעוטף עזה כי לעולם אין פיצוי על מה שקורה שם, כולל אבדות אבל יש הקלות כדי לאפשר חיים בעוטף עזה ויש לא מעט שבחרו לחיות בעוטף עזה למרות כל הקשיים וטוב שכך.

איתן ברושי: כלומר, הפיצוי גובר על הפחדים וכך זה גם בעוטף עזה.

איתן ברושי: האפשרות השנייה היא שכאן צריך לבוא עם הצעה יותר מסודרת גם כנציגי העירייה.

<עופר ברקוביץ: יש לנו הצעה.

איתן ברושי: רגע.

איתן ברושי: אני כבר הולך לשמוע הצעות בוועדה אחרת.

איתן ברושי: אני חדש כאן אבל לא חדש בחיים.

איתן ברושי: אני אומר שצריכים כללים.

איתן ברושי: כאשר מחלקים כסף, צריכים כללים.

איתן ברושי: בכסף ציבורי, צריכים כללים ברורים וצריכים קריטריונים.

איתן ברושי: לכן נדרשת כאן המדינה יחד אתכם להגדרה מה הם סף האירועים שאם עוברים אותו, יש כאן הגדרת מצב מיוחד.

איתן ברושי: יש מצב מיוחד בעורף, יש מצב הפעלת מל"ח, קובעים את הגבולות של הקו הזה, עשרים קילומטרים, ארבעים קילומטרים, וקובעים מה הם הכללים שאם מגיעים לרמה מסוימת של אלימות כזאת או אחרת, מתחייב מצב מיוחד בירושלים או במקום אחר ובעקבות המצב הזה ניתנים פיצויים על אובדן הכנסות.

איתן ברושי: יש כללים איך לעשות זאת.

איתן ברושי: יש פיצוי ישיר ויש פיצוי עקיף.

איתן ברושי: הרי אם הייתה חבלה במסעדה והיה נגרם נזק למסעדה כתוצאה ממטען חבלה או מירי, היום גם לצערי ירי של כוחותינו, אנחנו יודעים לתת פיצוי והפיצוי הזה מגיע מהר מאוד.

איתן ברושי: יש כללים על איך נותנים פיצוי על חבלה כזאת או פגיעה פיזית.

איתן ברושי: יש גם כללים איך מטפלים באדם שנפגע בשעת פיגוע.

איתן כבל: איתן, להתכנס.

איתן ברושי: להתכנס.

איתן ברושי: מאיתן לאיתן, מה שצריך לעשות, לפי דעתי, ואין כאן כללים ברורים להגדרת מצב מיוחד לפרק זמן שיוחלט עליו שבמצב הזה יהיה פיצוי לבעלי עסקים.

איתן ברושי: יש עוד חולשה של המדינה ולא סתם הזכרתי למיקי את הרכבת כי זה דבר מדהים.

איתן ברושי: יש מציאות שיש מיליארדים לעשות רכבת שלא בטוח שנכון לעשות אותה, אבל אין כמה גרושים לתת פיצוי למי שנפגע ממנה.

איתן ברושי: הפיצוי הוא באחריות ישראל כץ שכל כך נלהב לרכבת וטוב שכך והוא צריך לתת פיצוי.

איתן ברושי: אותו דבר לגבי המצב הביטחוני.

איתן ברושי: אין מגבלה של תקציב למגר את הטרור.

איתן ברושי: אני בא עכשיו מוועדת חינוך.

איתן ברושי: אין מספיק כסף לתת קצת שומרים כאשר תקציב משרד החינוך הוא השני בגודלו במדינה, 25 מיליארד שקלים ומעלה.

איתן ברושי: אז מה, ראיתי שלבנט יש אקדח, הוא לא יודע לממן כמה מאבטחים?

איתן ברושי: אותו דבר כאן.

איתן ברושי: הנה, הקימו עכשיו משמר לאוטובוסים, מישהו שאל כמה זה עולה?

איתן ברושי: לא יכול להיות שלמדינה אין מגבלות של תקציב - - -

איתן כבל: העניין ברור.

איתן ברושי: אני אומר שבכוח לא יפתרו את הסכסוך.

איתן ברושי: אי אפשר לממן את המאבק הזה בלי גבולות ולא לממן את המשתמע ממנו לאלה שצריכים לחיות גם אחר כך.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: איתן הוא האחרון שדיבר הרבה כי הוא עבד קשה כדי להיות חבר כנסת ואני יודע זאת.

איתן ברושי: העיקר שהדברים נכונים.

איתן כבל: ברור.

איתן כבל: אני מקציב לכל אחד לכל היותר שלוש דקות כך שכל אחד יחשב את דבריו בנסיבות שהוא צריך להגיד את הדברים שלו.

איתן כבל: אני שוב פונה ומבקש להיות מאוד ממוקדים.

איתן כבל: עופר, שוב, לא פלקטים לעירייה אלא להיות ממוקד בבעיות.

<עופר ברקוביץ: שלום.

<עופר ברקוביץ: אני סגן ראש עיריית ירושלים ואמון על הפיתוח הכלכלי.

<עופר ברקוביץ: אני מודה לך איתן כבל על הכינוס של הדיון הזה ואני מודה לחברים, לאראל, למיקי ולחבר הכנסת ברושי שפועלים למען ירושלים.

<עופר ברקוביץ: זה לא עניין של מה בכך.

<עופר ברקוביץ: החוסן האמיתי של העיר הוא החוסן הכלכלי שלה.

<עופר ברקוביץ: מי שרוצה לראות את ירושלים מצליחה, לא יכול לדבר עליה רק ביטחונית אלא צריך לראות את מנוע הצמיחה שלה, איך משלבים חרדים בתעסוקה, איך משאירים צעירים יצרניים, איך מחברים בין יהודים וערבים וזה דרך העולם של פיתוח כלכלי ואלה הצעדים הכי חשובים שאפשר לעשות.

<עופר ברקוביץ: אחרי שאמרנו את זה, משפט על הנתונים והמצב.

<עופר ברקוביץ: בחלק מהעסקים מדובר על ירידות של שלושים אחוזים וחלק מדברים אתי על שבעים אחוזים ואני מתייחס לעסקי אוכל, ברים, פאבים שפועלים בירושלים.

<עופר ברקוביץ: גם בתעשיית התיירות שנפגעת קשה צופים את המשבר בעיקר קדימה ולכן כמו שאמרנו, לא ניתן להציג נתונים סופיים כרגע.

<עופר ברקוביץ: המצב, אתה אמרת את זה, זה גל שני, זאת לא תקופה עכשיו של כמה שבועות וירושלים, אם היא על ראש שמחתנו עם כל המשברים שהיא עוברת, צריכה ליהנות מצעדים אחרים.

<עופר ברקוביץ: לא ניגע בצעדים שמובילה העירייה והם הוזכרו כאן בחלקם.

<עופר ברקוביץ: אם תרצה, נתייחס לזה אחר כך.

<עופר ברקוביץ: אנחנו דורשים מממשלת ישראל להטיל את כובד משקלה לטובת העיר ירושלים כפי שההצהרות הגבוהות של חלק ניכר מהשרים שלה.

איתן כבל: לא.

איתן כבל: תקשיב לי.

איתן כבל: נתתי לכולם בהתחלה לכדרר.

איתן כבל: תגיד בדיוק מה אתם מצפים.

איתן כבל: חבר'ה, אני לא צריך כאן להנחית אתכם.

איתן כבל: כל אחד יגיד את הדברים לגופו של עניין.

<עופר ברקוביץ: אנחנו רוצים ממשלת ישראל ארבעה צעדים.

<עופר ברקוביץ: האחד, הקמת קרן סיוע, קרן ביטחון מידית לעסקים בירושלים, עכשיו.

<עופר ברקוביץ: מה שחבר הכנסת ברושי מציע זה להמשך, שיקימו קרן שתהיה לירושלים.

איתן כבל: עזוב את ברושי.

איתן כבל: תגיד מה אתה רוצה.

<עופר ברקוביץ: עכשיו להקים קרן שתיתן לפי פרמטרים שונים, עסקים שמבוססים על קהל, עסקים שהם עסקים מוטי תיירות, לתת להם סיוע מידי.

<עופר ברקוביץ: זה הצעד הראשון הכי קשה של האוצר.

<עופר ברקוביץ: הדבר השני.

<עופר ברקוביץ: אנחנו רוצים החלטה של ממשלת ישראל לקיום כל הכנסים שממשלת ישראל מעורבת בהם כאן בירושלים.

<עופר ברקוביץ: הייתה החלטה כזאת בעבר, בזמן אינתיפאדת 2002, ואנחנו מבקשים שכל כנס שממשלת ישראל קשורה אליו, לקיים אותו בירושלים.

<עופר ברקוביץ: ההשפעות הן לא רק על המלונות אלא גם על עסקי התיירות.

<עופר ברקוביץ: הדבר השלישי.

<עופר ברקוביץ: אנחנו מבקשים כדרישה מכל מנהלי משאבי האנוש בממשלה להוציא את כספי הרווחה והפנאי בירושלים בחודשים שנותרו עד סוף השנה.

<עופר ברקוביץ: זאת תקופה בה מוציאים כסף החוצה.

<עופר ברקוביץ: אם תרצה גם ועדת הכלכלה לפנות לסקטור הפרטי, לחברות גדולות ועשירות שיושבות במדינת ישראל ונהנות מהמדינה הזאת, גם הן יכולות לעשות צעד ציוני ולחזק את ירושלים.

<עופר ברקוביץ: אנחנו דורשים להציב את ירושלים בראש קמפיין בינלאומי שייתן ביטוי לרצון שלנו למשוך תיירים אחרי הרגיעה.

אראל מרגלית: ואתם במועצת העיר ירושלים מפסיקים להקים חומות בין השכונות או אתם ממשיכים להקים אתן וחושבים שאנשים יבואו לכאן?

<עופר ברקוביץ: לא תומכים.

<עופר ברקוביץ: גם ראש העיר התבטא בעניין הזה.

<עופר ברקוביץ: לא תומכים בהקמת חומות.

<עופר ברקוביץ: אני גם מאוד מסכים לדברים שאמרת, יד קשה מול הטרור, מצד שני יש לנו 300 אלף תושבים ערבים במזרח ירושלים שהם תושבים שלנו ואנחנו מסירים את הבידוקים הביטחוניים בהדרגה ובשיקול דעת יחד עם כוחות הביטחון.

איתן כבל: העניין ברור.

איתן כבל: אנחנו כאן לא בדיון ביטחוני למרות האמירה של חברי שהיא נכונה.

איתן כבל: קחו בחשבון את העניין הזה באופן ברור.

איתן כבל: יש כאן נציג של העסקים?

<קריאה: יש כאן כמה בעלי עסקים.

איתן כבל: חברים יקרים, אני נולדתי אתמול?

איתן כבל: אני אמרתי נציג ולא אמרתי בעלי עסקים.

איתן כבל: שי ברמן, בבקשה.

<שי ברמן: מנכ"ל איגוד המסעדות וגם נציג של לה"ב, ארגון העצמאים.

<שי ברמן: רציתם נתונים.

<שי ברמן: אנחנו רואים באמת שהפגיעה בירושלים היא הרבה יותר משמעותית משאר האזורים בארץ וזה בצורה בולטת.

<שי ברמן: דיבר כאן על סגן ראש העיר על בין שלושים לשבעים אחוזים ואלה הנתונים שגם יש לנו ושאנחנו מקבלים אותם.

איתן כבל: מה הסקטור שלדעתכם ממש נפגע?

<שי ברמן: הסקטורים מוטי תיירות, מרגישים שהם נפגעים יותר.

<שי ברמן: סקטורים שעובדים עם תיירים, שעובדים על בילוי, שפעילים יותר בלילה ופחות ביום.

<שי ברמן: העסקים האורבניים פחות נפגעים.

<שי ברמן: אלה שבנויים על קהילה עסקית שמסתובבים עדיין ומסתובבים ברחובות, הם עדיין פעילים אבל אלה שבנויים על תיירות ועל בילוי, לאנשים לא בא לבלות היום והם לא רוצים לבלות.

<שי ברמן: לכן העסקים הולכים למות.

<שי ברמן: הם חטפו את המכה הזאת פעם שנייה תוך שנה ואין להם סיכוי לשרוד.

איתן כבל: לדעתך בכמה אנשים או בכמה עסקים מדובר?

<שי ברמן: אני חושב שבמגזר שלנו מדובר על מאות עסקים.

<שי ברמן: במגזר שלנו מדובר על מאות עסקים ואני מדבר רק בירושלים ולא על מקומות אחרים.

<נועם ריזי: גם אם אלה מאתיים עסקים, כל עסק מעסיק כארבעים-חמישים אנשים.

<עינב בר: 1,455 עסקי מזון בירושלים.

איתן כבל: אני שאלתי שאלה אחרת.

איתן כבל: ראשית, תודה על הנתון אבל בהקשר לדברים של שי.

<שי ברמן: להערכתנו מאות בודדים של עסקים הם עסקים שהם מוטי תיירות בצורה גורפת.

<שי ברמן: כלומר, הם בנויים על תיירות.

<שי ברמן: העסקים בשוק מחנה יהודה צריכים תיירות ועכשיו לא באים לשוק מחנה יהודה.

<שי ברמן: לא יבואו למורן מקפה מזרחי, לא באים לריזי בתחנה ולא באים לכל המקומות האלה והם עומדים שוממים.

איתן כבל: העניין ברור.

<נועם ריזי: מאתיים עסקים אומר 10,000 עובדים שיוצאים לרחוב.

עליזה לביא: לא מזמינים הביתה?

<שי ברמן: יש לקוחות שמזמינים יותר הביתה אבל ברגע שאנשים לא יוצאים, זאת פגיעה קשה.

<קריאה: לא מזמינים הביתה מה גם שיש עסקים שלא יכולים לעמוד בזה.

<ענבל מוזס: אני רוצה לדייק בנתונים.

<ענבל מוזס: אנחנו מדברים על 5,000 עסקים במזון.

<שי ברמן: ביקשת צעדים ומה צריך לעשות.

<שי ברמן: דיבר סגן ראש העיר לגבי קרן.

<שי ברמן: ברור שצריך להקים קרן כזאת מיד ולפצות את העסקים.

<שי ברמן: הדיסציפלינות איך לעשות את זה קיימות כבר ברשות המיסים.

אראל מרגלית: עשינו את זה בצוק איתן.

<קריאה: רק הגדרה של משרד הביטחון יכולה לעשות.

איתן כבל: חברים, אני חושב שפתחתי ואמרתי שאני מודע לכך שחייבת להיות הגדרה.

איתן כבל: אנחנו לא כאן בגלל ההגדרות כי לא תהיינה הגדרות.

איתן כבל: מי שמחכה שהמדינה תיתן הגדרות, טועה.

איתן כבל: ככל שהיא יכולה להרחיק מעצמה הגדרות, היא תעשה זאת בשמחה.

איתן כבל: בזה המדינה תצטיין.

איתן כבל: ראינו את זה גם במבצעים השונים ובמלחמות השונות.

איתן כבל: כל אמירה, כל החלטה, אם זאת מלחמה או מבצע, יש לה משמעויות וזה לא יקרה.

איתן כבל: עשו לי טובה, אל תתעסקו ברמה הגבוהה מאוד שהיא חזון אחרית הימים.

איתן כבל: אני רוצה לשמוע את הדברים הפרקטיים והמעשיים ואני אתן בהמשך את רשות הדיבור גם לבעלי העסקים שמרגישים את זה.

<שי ברמן: משפט אחרון והכי חשוב לגבי הצעדים שצריך לעשות.

<שי ברמן: אדוני היושב ראש, לפני שבועיים שר האוצר כחלון – כאשר הוא הכריז על מועמדותו אני ישבתי שני כיסאות ממנו – שם את נושא העסקים הקטנים והבינוניים בראש מעייניו, ביטל את המס על עובדים זרים בשיעור 15 אחוזים למגזר החקלאות אחרי שכל הארץ רעשה בגלל מחיר העגבניות.

<שי ברמן: אנחנו היום משלמים את אותו מס על אותם עובדים שאין להם תחליף בשוק העבודה הישראלי.

<שי ברמן: אנחנו מתגאים בכך שאין אבטלה.

<שי ברמן: אין לנו עובדים אחרים.

<שי ברמן: אנחנו מעסיקים אותם, שיבטל גם לנו את המס הזה.

<שי ברמן: 220 מיליון שקלים בשנה היא משלמת והוא משלם והוא משלם ואין להם מהיכן לשלם את הסכום הזה.

<שי ברמן: שיבטל, כמו שהוא ביטל לעובדי החקלאות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: נועז בר ניר, מנכ"ל התאחדות המלונות.

<נועז בר ניר: אנחנו תוך כדי אירוע ובענף מתפתחת בעיה.

<נועז בר ניר: במלונות, להבדיל מעסקים, המצב כרגע הוא עוד יחסית בסדר אבל מה שקורה זה שתיירים שנמצאים בארץ עוזבים ועכשיו יש בעיקר ביטולים של תיירות חוץ.

<נועז בר ניר: אמנם לא הרבה אבל דווקא יש הרבה ביטולים של תיירות פנים, בעיקר בירושלים.

<נועז בר ניר: בהחלט מתפתחת תופעה של האטה בהזמנות לארץ בכלל ולא רק לירושלים, אבל רוב התיירים שמגיעים, מגיעים לירושלים.

<נועז בר ניר: יש האטה גדולה בהזמנות.

איתן כבל: תגדיר האטה.

<נועז בר ניר: האטה יכולה להיות בין שלושים לשבעים אחוזים, אבל זה לא רלוונטי כרגע כי חלק מההזמנות, ברגע שיתייצב המצב, יכולות לחזור.

<נועז בר ניר: לכן אנחנו לא יודעים מה המצב.

איתן כבל: לא שאלתי מה יהיה בעזרת השם עת תהיה רגיעה בארצנו.

איתן כבל: אני רוצה נתון, אם אתה יכול לתת לי.

<נועז בר ניר: יש גם האטות בסיפור הזה.

<נועז בר ניר: ביטולים כרגע אין הרבה.

<נועז בר ניר: אין הרבה ביטולים אבל אנחנו מאפשרים ביטולים ברגע האחרון.

<נועז בר ניר: אנחנו כבר למודי ניסיון ומאפשרים ביטולים ללא קנס וללא תשלום גם ברגע האחרון ואם המצב יימשך, יהיו הרבה ביטולים.

<נועז בר ניר: לגבי פתרונות.

<נועז בר ניר: מאחר שאנחנו תוך כדי אירוע אנחנו מדברים בעיקר על פתרונות בתחום השיווק.

<נועז בר ניר: ברגע שקצת יהיה יותר יציב כאן, לצאת בצורה יותר משמעותית בתחום השיווק.

<נועז בר ניר: לגרום לכך שהממשלה תדאג שיהיה קמפיין גדול של תיירות פנים, דווקא עכשיו חופשה בישראל.

<נועז בר ניר: דברים מהסוג הזה.

<נועז בר ניר: להחזיר ועדים שנוסעים לחוץ לארץ.

<נועז בר ניר: ייקח זמן להביא תיירים שוב, אבל שוב, תלוי מה יהיה עומק המשבר.

<נועז בר ניר: אנחנו בהתחלה של ההתפתחות, להבדיל מהעסקים שהם בבעיה קשה הרבה יותר מאחרים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: חבר הכנסת עודד פורר, בבקשה.

עודד פורר: תודה.

עודד פורר: אני מתנצל על הכניסה באיחור ועל היציאה, אבל חברי הכנסת מכירים את זה שעוברים בין הוועדות השונות וזה לא פשוט.

עודד פורר: אני רוצה לברך אותך על קיום הדיון הזה.

עודד פורר: אני חושב שהוא מאוד מאוד חשוב.

עודד פורר: אני חושב שטוב אם יצאו מכאן צעדים שהם צעדים אופרטיביים והם לאו דווקא צעדים מחייבים חקיקה או הליכים ארוכים מול המדינה.

עודד פורר: צריך לזכור שההליכים האחרים שכולנו רוצים בהם לסיוע לעסקים הקטנים וסיוע לעצמאים, אלה הליכים ארוכי טווח ודווקא העסקים הקטנים והעצמאים צריכים עכשיו מה שנקרא את הזריקה המידית שתיתן להם לפחות איכשהו להחזיק את הראש מעל המים.

עודד פורר: המדינה יכולה לעשות שני צעדים מהירים קטנים אבל דרושה החלטה.

עודד פורר: אפשר לעשות אותם וזה יקל.

עודד פורר: דחייה של תשלומי מע"מ ומיסים בכלל שיאפשרו להם גם לדחות אותם וגם לפרוס אותם אחר כך בפריסה הרבה יותר נוחה מצד אחד, ומהצד השני הקדמת תשלומים לספקים על ידי המדינה ורשויות מקומיות.

עודד פורר: תזרימו כסף לרשויות, תזרימו כסף לספקים שיש להם חוזים עם המדינה.

עודד פורר: אחוז גבוה מהעסקים במשק עובדים מול המדינה או מול רשויות מקומיות ואם הם ישלמו להם ויבטלו את השוטף פלוס מאה ומשהו, אוטומטית זה ירד ויחלחל למטה למשק ויקל קצת על מצוקת האשראי שזאת לדעתי תהיה המצוקה הכי קשה בתקופה הקרובה.

איתן כבל: אנחנו מקווים שזה יעבור בחקיקה כי בהתנדבות קצת קשה לי לראות את זה.

עודד פורר: אני יכול להגיד לך שדווקא גם עת הייתי מנכ"ל משרד בתקופת צוק איתן, הקדמנו תשלומים מידית לכל הספקים בדרום.

עליזה לביא: להזכיר לך מי היה שר האוצר?

עודד פורר: זה לא היה בזכות שר האוצר אלא זה היה במשרד שלנו.

עודד פורר: במשרדים אחרים זה לא קרה.

עודד פורר: אם שר האוצר היה נותן הוראה כזאת, זה היה אולי מקל.

איתן כבל: ידידים, תריבו בחוץ.

איתן כבל: עליזה לביא, בבקשה.

עליזה לביא: אני רק רוצה לחזק.

עליזה לביא: גם אני רצה בין ועדות.

עליזה לביא: אני עושה הליכות בתחנה ובמסלול שם ואני לא מוותרת על ההליכות, גם לא בערבים הללו.

עליזה לביא: זה לא פשוט.

עליזה לביא: אני רוצה לחזק אתכם ולכן היה לי מאוד חשוב לבוא לכאן.

עליזה לביא: המדינה יודעת לעזור כשהיא רוצה ועשינו את זה בעבר.

עליזה לביא: אני לא אפרט כאן את כל האמצעים אבל הם קיימים אלא שצריך לרצות.

עליזה לביא: צריך להחזיר את האזרחים לירושלים.

עליזה לביא: לא אחת אני שומעת מחברותיי, גם מבתי שהייתה בטיול שנתי אבל הרבה הורים לא שלחו את הילדים שלהם.

עליזה לביא: זה משהו שהמדינה צריכה לקחת את זה.

עליזה לביא: עיריית ירושלים, הקמפיין שעשיתם באופן עצמאי בו עודדתם תרומות גם באמצעות המסעדות שלכם, קודם כל, תודה כי זאת יוזמה מאוד יפה ומרגשת ומחממת את הלב גם לכוחות הביטחון ולחיילים.

עליזה לביא: זה עשה חשק לבוא ואני אומרת לכם את האמת.

עליזה לביא: היוזמה שצמחה מלמטה, אני יודעת על הרבה מאוד אנשים שגם הכירו מסעדות ובתי קפה באמצעות הקמפיין המקסים הזה.

עליזה לביא: יש עוד אמצעים ואני אומרת לכם את זה גם כמי שחיה בתוך עמי, אוהבת את ירושלים וחלק מהשבוע חיה בעיר הזאת ומכירה אותה טוב.

עליזה לביא: אפשר לעשות גם יוזמות מקומיות שקוראות לחבר'ה מבחוץ לבוא אבל המדינה צריכה לעזור.

עליזה לביא: אנחנו יודעים איך לעשות את זה.

עליזה לביא: יושב ראש הוועדה, אני מברכת על הדיון הזה וקוראת לכולנו, אין כאן עניין של אופוזיציה וקואליציה, לבוא ולעזור רגע לפני שיהיה מאוחר מדי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: בואו נעשה סדר כך שכל אחד יוכל להתכונן.

איתן כבל: לילי בן שלום ואחריה נועם ריזי.

איתן כבל: אני אתן גם לך את רשות הדיבור ואני אתן את רשות דיבור גם לאורי קציר שאני מכיר אותו שנייה וחצי.

<לילי בן שלום: תודה.

<לילי בן שלום: יש לי מסעדה גרוזינית ראצ'ה.

<לילי בן שלום: עזבתי חיים שלמים וקריירה שלמה למען חלום בירושלים, לפתוח מסעדה כשידעתי בחלום הזה וגם הצלחתי, יעידו החברים, שאני מצליחה להביא לירושלים אפילו קהל בדרך כלל לא מגיע אליה.

<לילי בן שלום: בחיי.

<לילי בן שלום: אני רוצה להגיד לכם שאני כבר עברתי במשך ארבע השנים האחרונות ארבע מלחמות.

<לילי בן שלום: כל אירוע כזה, רק נופלת סיכה, כל היומן שלי לא עם שבעים אחוזים פחות ולא שלושים אחוזים פחות אלא אני עשרה אחוזים פחות.

<לילי בן שלום: אתם מוזמנים לבוא לראות מסעדה שתמיד מפוצצת נמצאת עם עשרים אנשים ביום וזאת המציאות.

<לילי בן שלום: אני עסוקה בלהחזיר מקדמות במקום לעשות אירועים.

<לילי בן שלום: באוקטובר כולם מבזבזים את הכספים ואנחנו מדברים על בנקים, פדרציות, משרדים, כולם מבזבזים את התקציבים לכיבוד, כולם מבטלים גם אם ניתן להם בחינם.

<לילי בן שלום: אני רוצה לציין את כל היוזמות הנפלאות שהעירייה עושה בימים טובים וכמה הן מדהימות.

<לילי בן שלום: היום אנשים לא רוצים לבוא, נקודה.

<לילי בן שלום: זה כמו תעודת כשרות, אחד כשר בכל הקבוצה, אחד אומר שהוא מפחד, כל הקבוצה לא בא.

<לילי בן שלום: זאת המציאות.

<לילי בן שלום: אני לא באתי עם הון.

<לילי בן שלום: בניתי מסעדה מאפס.

<לילי בן שלום: שנינו שכירים, אני ואחי, ועדיין אני מחזירה עבור ההקמה.

<לילי בן שלום: כל דבר כזה מחזיר אותי שנה וחצי אחורה.

<לילי בן שלום: אין לי דרך.

<לילי בן שלום: אי אפשר לדבר עם הבנקים.

<לילי בן שלום: פעם ראשונה שאני מדברת וחברים כאן מכירים אותי.

<לילי בן שלום: אני הדבר הכי אופטימי שיש.

<לילי בן שלום: בחיי.

<לילי בן שלום: אני נלחמת בציפורניים כבר משנה שעברה אבל די, אין איך.

<לילי בן שלום: לא יעזור עכשיו ועדות להוריד ארנונה בעוד שנה ובעוד שנתיים, אני צריכה לצאת מכאן עם צ'ק.

<לילי בן שלום: לא אני, אלא כל החברים.

<לילי בן שלום: בחיי.

<לילי בן שלום: אם לא רוצים לייתם את ירושלים - - -

<קריאה: מגיעות לה כפיים.

<קריאה: סוף סוף אמרת את זה.

<קריאה: עד עכשיו אף אחד לא אמר כאן כלום.

<לילי בן שלום: עד שהצליחו להרים את המורל בעיר.

<לילי בן שלום: באים תל אביבים, באים תיירים, וכולם עושים את העבודה ובאמת כולם נלחמים באופן פטריוטי מדהים.

<לילי בן שלום: מסעדנים הם גם סוג של מזוכיסטים.

<לילי בן שלום: יש משהו באדרנלין שבמסעדנות שגם אם אתה מפסיד הון, אתה תגייס ותיקח מאבא ומאימא מהקבר וגם את הקבר תמכור, רק כדי לשרוד במסעדה.

<לילי בן שלום: אבל אף אחד לא מסתכל שאם לא היו המסעדות האלה, עם כל היוזמות היפות, ונוריד גדרות ונעשה הכול, לא יהיה כלום.

<לילי בן שלום: יש רק דבר אחד יכול לפתור את זה שעכשיו שישים, שבעים ומאה מסעדות לא ייסגרו בעיר הזאת כי זה מה שיקרה, והם לא יגמרו עם האדרנלין הזה כי בלית ברירה נעבור לתל אביב, אולי ישימו איים בים בתל אביב מרוב מסעדות.

<לילי בן שלום: אני מצפה ולכן באתי לכאן – אין לי כוח ואין לי מצב רוח אבל אני מתה על הכנסת והייתי כאן

<לילי בן שלום: הרבה פעמים – שמה שיביא כאן את השינוי באמת זה כסף.

<לילי בן שלום: יש לכם מיליארדים, תביאו איזה צ'ק כדי לעזור לנו.

<לילי בן שלום: ברצינות.

איתן כבל: תודה רבה.

<קריאה: מה שהיא אמרה, זה לא מצחיק ואני לא מבין למה צחקו.

<קריאה: זה המצב שלנו.

<קריאה: אנחנו על סף פשיטת רגל, כולנו.

איתן כבל: תכף ניתן לך את רשות הדיבור.

<לילי בן שלום: אמרתי דברים בצחוק אבל בא לי לבכות.

איתן כבל: כיוונתי בדיוק למה שלילי אמרה.

איתן כבל: רציתי לשמוע בצורה הכי אוטנטית כאשר אנשים שמים את כאבם על השולחן כי בסוף אפשר לעשות כאן פרויקטים מפה עד להודעה חדשה אבל נכון להיום בבוקר אנשים יוצאים ואין עבודה.

איתן כבל: זה הסיפור.

<קריאה: זה לא רק אין עבודה אלא עובדים פוחדים להגיע לעבודה.

איתן כבל: חברים יקרים, אל תפרשנו אותי.

איתן כבל: אמרתי שיש את המשרדים שמגיעים.

איתן כבל: אנשים פשוט לא מגיעים.

עליזה לביא: איזה ספקים לא מוכנים להגיע לירושלים?

<קריאה: דאלאס לא מוכן להגיע לירושלים.

<קריאה: מוצרי נייר.

<קריאה: עכשיו הוא מגיע פעם בשבוע עם אוטו קטן במקום שלוש פעמים בשבוע.

איתן כבל: עליזה, אני מנהל כאן את הדיון.

עליזה לביא: בטח, אדוני, לכן באתי.

איתן כבל: ודאי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: נועם ריזי.

<נועם ריזי: בדיוק שלוש דקות.

<נועם ריזי: כולם דיברו כאן על יוזמות אבל היוזמות לא יעזרו כי אנשים לא מגיעים לירושלים.

<נועם ריזי: יש לנו ביטולים.

<נועם ריזי: חיים ממסעדת חצות כאן והוא יכול לספר שיש לו ביטולים מהקריה המחקרית, ביטולים ממשרדי ממשלה, לי היה ביטול ממשרד האוצר.

<נועם ריזי: אף אחד לא רוצה להגיע לירושלים.

<נועם ריזי: היוזמות אחלה, אבל הן לא יעזרו כרגע.

<נועם ריזי: כניסה למצב.

<נועם ריזי: דיברו על זה כאן.

<נועם ריזי: אנחנו מגיעים אחרי 15-16 חודשים שמחקנו את הכול.

<נועם ריזי: זאת אומרת, רוב האנשים נמצאים עם הלוואות.

<נועם ריזי: גמרו את הכסף שהיה ואז לקחו הלוואות.

<נועם ריזי: כמעט לכולם פרדוכסלית יש עוד שלושה-ארבעה חודשים עד שהם גומרים את ההלוואות של צוק איתן.

<נועם ריזי: זה מצב שהבנק לא רוצה להסתכל עליך, הקרנות לא יכולות לעזור.

<נועם ריזי: אני בקשר עם גולן והקרנות לא יסתכלו כי כולם לקחו את הקרנות של המדינה ואלה קרנות לא להון חוזר אלא אלה קרנות להקמה של עסק.

<נועם ריזי: אף אחד עכשיו לא מקים עסק בירושלים כך שכרגע זה לא עוזר לנו.

איתן כבל: מישהו מהמדינה פנה אליכם כדי לברר ולקבל נתונים?

<נועם ריזי: לא.

<נועם ריזי: רק המשרד של אראל.

איתן כבל: אראל רוצה להיות במשרד ממשלתי, אבל הוא לא.

<נועם ריזי: לא.

<נועם ריזי: משרד ממשלתי, לא.

איתן כבל: התכוונתי לגורם מוסמך, האם פנה אליכם כמו משרד האוצר, מישהו שעושה איזו עבודה.

<נועם ריזי: לא בצורה שאני יודע.

<נועם ריזי: אני אמשיך לגבי המצב.

<נועם ריזי: לנועז שאני מעריך אותו מאוד ומכיר או תו עוד עת היה במשרד התיירות, בירושלים, בקיץ האחרון, היו פחות 28 אחוזים תיירים מכפי שהיה בשנת 2013.

<נועם ריזי: אנחנו הגענו לגחון.

<נועם ריזי: הקיץ האחרון היה בסדר, הוא היה שפוי, הוא לא היה קיץ טוב ולא הספיק לאף אחד.

עיסאווי פריג': מה הפיצול בין ישראלים לתיירים מחוץ לארץ?

<נועם ריזי: אני לא רוצה לתת נתונים שאני לא יודע.

<נועם ריזי: אני יכול להגיד לך שבירושלים הייתה ירידה הרבה יותר גבוהה וכי הירידה ביולי-אוגוסט לא הייתה משמעותית כמו בירושלים.

עיסאווי פריג': הירידה היא חדה, אבל הפיצוי בא מהתיירות הישראלית.

עיסאווי פריג': אתה צריך לדייק.

<קריאה: צריך להבין שהתיירות בירושלים מבוססת בעיקר על תיירות נכנסת.

<נועם ריזי: אני נותן נתונים שקיבלנו ממנכ"לי מלונות בירושלים.

<יניב שמש: קיץ 2013 היה נהדר.

<יניב שמש: בקיץ 2014 היה צוק איתן והיה על הפנים.

<יניב שמש: קיץ 2015 היה שבעים אחוזים מהעבודה.

<יניב שמש: בואו נסתכל על מחזורים, על כסף, על תכל'ס.

איתן כבל: אפשר לראות את זה.

איתן כבל: אפשר לראות את זה לפי המע"מ שמשלמים.

<נועם ריזי: ההשפעה הפעם הייתה מהירה יותר וחדה יותר.

<נועם ריזי: אם בצוק איתן הדרדרנו למצב וכל אחד איכשהו הצליח לפטר קצת ולעשות קצת, ההשפעה הפעם היא חדה יותר ומהירה יותר.

<נועם ריזי: יש עסקים עם ביטולים של מאה אחוזים, עסקים שעושים בר מצוות אחרי הכותל ועושים קבוצות בירושלים, יש ביטולים.

<נועם ריזי: לי יש כמה מסעדות וכמה גלריות ודברים פרטיים, יש לי עסקים עם ביטולים של מאה אחוזים.

<נועם ריזי: בנובמבר, שמונה ברי מצוות עם ביטולים ועכשיו מה אני אומר לעובדים שלי?

<נועם ריזי: אני הבעלים של אדום ולבן ויש לי גלריות לאירועים פרטיים כמו לדוגמה הגלריה בחאן.

<נועם ריזי: יש לי בבית בלגיה.

<נועם ריזי: יש שלי כמה עסקים.

<נועם ריזי: אני מעסיק כ-300 עובדים ובסוף אני צריך לתת להם איזושהי תשובה.

<נועם ריזי: צריך להבין שבירושלים יש הייטק ויש ביו אבל אני אומר שיש גם את המרקם שתופס את כל העיר ביחד והמנוע השני בחשיבותו בעיר היא התיירות.

<נועם ריזי: אלה עסקים שקשורים לתיירות.

<נועם ריזי: תוציא אותנו מהמשוואה, המשוואה מאוד מאוד בעייתית.

<נועם ריזי: מה אנחנו רוצים.

<נועם ריזי: קודם כל, אנחנו רוצים מימון, כמו שלילי אמרה, מימון חוץ בנקאי בקרנות אחרות שונות ממה שהמדינה יכולה להציע כי את העסק החדש כרגע זה לא מעניין, בטווח מזורז ובתנאים טובים כי אנשים לא יצליחו להגיע.

<נועם ריזי: בשבועיים האחרונים נסגרו שלושה בתי עסק בירושלים ואם זה יהיה קצב הסגירה, אנחנו נמצא את עצמנו בעוד שלושה חודשים, עת תהיה איזושהי תשובה מהממשלה, עם שלושים-ארבעים מסעדות נוספות לעשרים-שלושים שנסגרו והעיר תהיה עיר רפאים.

<נועם ריזי: אני 15 שנים עצמאי בעיר הזאת ואני אומר שייקח יותר מעשור לנסות להגיע לאיזשהו מצב אחר.

<נועם ריזי: (היו"ר עיסאווי פריג')

אראל מרגלית: בצוק איתן בנינו לעסקים בדרום מסלול אדום ומסלול ירוק.

אראל מרגלית: אני מציע לשבת ולראות אם אנחנו יכולים להתאים את המסלול האדום לנושא של עסקים קטנים.

אראל מרגלית: זה היה בעיקר לעזרה ראשונה ואחר כך אם זה יסתיים, זה יסתיים בעזרה הראשונה, ואם לא עלינו הוא לא יסתיים, נעבור למסלול הירוק שגם פיצה על מחזורים.

אראל מרגלית: אני מציע שיותר מאוחר נשב כמה מאתנו - בזמנו בנינו עם מס הכנסה את המתווה לדרום – ונראה איך זה מתאים ונעשה אותו הדבר כאן.

אראל מרגלית: זה פשוט דבר שכבר הרשויות עשו ואפשר לקחת ולהעתיק.

עיסאווי פריג': כאשר נגיע לסיכום הדיון, נעלה את מה שהעלה חבר הכנסת אראל מרגלית.

<נועם ריזי: בנושא לוח זמנים.

<נועם ריזי: כמו שאמרתי, לוח זמנים של שלושה-ארבעה חודשים לא ייתן פתרון.

<נועם ריזי: יש החלטות ממשלה שקבעו דברים לענייני ירושלים וזה הזמן להפעיל שרירים ולהחיל אותם.

<נועם ריזי: עופר עובד שנים עם כל משרדי הממשלה כדי שיבואו לירושלים, עכשיו יש לנו הזדמנות לבנות אולי גם משהו לעתיד וכבר לתקן את העוול כי כבר שלוש שנים אנשים צריכים להעביר את המשרד לירושלים אבל לא עשו זאת למרות שיש החלטת ממשלה כתובה בנושא.

<נועם ריזי: תודה.

עיסאווי פריג': נשמע את יושב ראש ועד הסוחרים, אלי לוי.

<אלי לוי: יש לי גם מסעדה ביפו 31.

עיסאווי פריג': אתה מעסיק בה ערבים?

<אלי לוי: בטח.

<אלי לוי: מי לא מעסיק ערבים?

עיסאווי פריג': כדי שנבין את האווירה ואיך זה משליך.

<אלי לוי: אין עסק בירושלים שלא מעסיק ערבים.

<אלי לוי: 95 אחוזים מעסיקים ערבים.

עיסאווי פריג': ואיך זה עכשיו בכל הטירוף שאנחנו נמצאים בו?

<קריאה: הם לא באים לעבוד.

<קריאה: חד משמעית, הם לא באים לעבו.

<אלי לוי: אנחנו דיללנו את הצוות.

<אלי לוי: אתה לא יכול להחזיק צוות מלא ואין לך עבודה.

<אלי לוי: אני כאן כבר ותיק.

<אלי לוי: אני מהגלגולים של הרכבת הקלה, של האינתיפאדה השנייה ואני שמעתי הרבה.

<אלי לוי: הזמינו אותי לכאן וכיבדתי את המקום אבל אני לא רוצה לצאת מכאן בהרגשה שבאתי לפינת ליטוף.

<אלי לוי: אני לא רוצה להרגיש שקראתם לנו ללטף אותנו ולהשתתף בצערנו כאילו מת לנו מישהו במרכז העיר.

<אלי לוי: אני רוצה תכל'ס.

<אלי לוי: אני רוצה שתגעו במה שדיברו כאן – התזרים שהוא נשמת העסקים.

<אלי לוי: אני יודע גם מה קורה בשוק מחנה יהודה ושומע הרבה בכיות.

<אלי לוי: זה לא ילך.

<אלי לוי: צריך מעשה.

<אלי לוי: צריך לעשות.

<אלי לוי: הייתי כאן בכמה ועדות כלכלה ואם אנחנו נצא מכאן ויופי, שמעו אותנו אבל לא היה כלום, חבל מאוד.

עיסאווי פריג': הבנקים לא מתחשבים במצב?

<אלי לוי: בנק מצלצל בבוקר ושואל: אלי, מה שלומך?

<אלי לוי: בסדר.

<אלי לוי: שואל מה קורה.

<אלי לוי: מי מילא מסעדה בירושלים בימים האחרונים?

<אלי לוי: למי יש שלוש-ארבע שולחנות?

<אלי לוי: אני אומר, ואני לא אאריך, ואני מאמין שהיושב ראש ייתן לנו זיק של תקווה שבאמת לא באנו לפינת ליטוף.

<אלי לוי: (היו"ר איתן כבל)

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני משתדל לא ללכת לפינות ליטוף.

עיסאווי פריג': צריך להתייחס לסוגיית הבנקים.

איתן כבל: כן.

איתן כבל: סוגיית הבנקים.

איתן כבל: מורן מזרחי, שוק מחנה יהודה.

עיסאווי פריג': מה לך ולשוק?

<מורן מזרחי: אני שם 13 שנים.

<מורן מזרחי: זה סבא שלי ואבא שלי, כך שבמצטבר אנחנו שם כשישים שנים.

<מורן מזרחי: אני רוצה להצטרף לדבריה של לילי ולומר שגם אני מסתובבת עם דמעות בעיניים ולהגיד שאנחנו צריכים את העזרה הזאת, שאני חושבת שזאת העזרה שמגיעה לנו, לא אתמול אלא שלשום.

<מורן מזרחי: אני רוצה לומר שני דברים.

<מורן מזרחי: גם כך ירושלים היא עיר כמעט בלתי אפשרית, עיר קשה ביותר עם שיעורי ארנונה הכי גבוהים בארץ וכולם יודעים את זה, ארנונה גם למגורים וגם לעסקים.

<מורן מזרחי: עיר שממש ממש קשה לחיות בה, שכל יום אני חושבת מחדש אם להישאר כאן, אם לחנך כאן את הילדה שלי, אם להמשיך לשלוח אותה לבית ספר אבל אני עדיין כאן.

<מורן מזרחי: מסעדנות באופן כללי הוא עסק קשה.

<מורן מזרחי: כפי שאבא שלי אומר, שומר נפשו ירחק.

<מורן מזרחי: עסק למתאבדים.

<מורן מזרחי: תוסיפו לזה את כל מה שמתרחש במדינה הזאת בתקופה האחרונה, בשנים האחרונות ובכלל, מצוק איתן ועד עכשיו, ושוב, אני מצטרפת לדבריה של לילי ואני אומרת די, כבר הבאנו כסף מהבית, כבר הבאנו כסף מאימא מהירושה, כבר מכרנו דברים ומה שנותר לי לעשות זה למכור כליה או להשכיר רחם.

<מורן מזרחי: זה הדבר היחידי שאני יכולה לעשות או באמת להתקפל וללכת הביתה.

<מורן מזרחי: אני 13 שנים עושה את העסקים האלה.

<מורן מזרחי: אבא שלי עושה את זה לפני.

<מורן מזרחי: לחשוב שכל מפעל חיי הולך לרדת לטמיון, באמת, ואני עומדת מול עובדים שלי ואני שלחתי חמישים אחוזים מהם הביתה.

<מורן מזרחי: חמישים אחוזים מהעובדים שלי שלחתי הביתה.

<מורן מזרחי: אני עסק שהעסיק מאות אנשים במהלך השנים.

<מורן מזרחי: אני לא יכולה להמשיך כך ואני לא יכולה להחזיק מעמד עוד שבועיים.

<מורן מזרחי: באמת.

<מורן מזרחי: בשיא הרצינות.

<מורן מזרחי: אני לא צריכה עזרה עוד שלושה חודשים, אני לא צריכה ועדות שישבו ויתדיינו אלא אני צריכה עזרה עכשיו.

<מורן מזרחי: אני צריכה לצאת מכאן בידיעה שהולכים לעזור לי.

<מורן מזרחי: יותר אין לי מאיפה להביא כסף.

איתן כבל: תגדירי לי עזרה.

<מורן מזרחי: אני צריכה כסף.

<מורן מזרחי: אני צריכה פיצוי.

אראל מרגלית: אתה בדיוק יצאתי עת הצעתי את הצעתי.

אראל מרגלית: אני מציע – ואני מוכן לקחת את זה על עצמי, ואם מישהו ירצה להצטרף, בבקשה - לקיים דיון, ללכת למשה אשר היום, מחר, עם איזושהי קבוצה.

אראל מרגלית: הם נתנו לנו בזמנו את המתווה של צוק איתן ובו היה מסלול אדום ומסלול ירוק.

אראל מרגלית: אני מציע לשבת אתו ולדבר כך שקודם כל יופעל המסלול האדום.

אראל מרגלית: המסלול האדום נותן איזושהי עזרה ראשונה.

אראל מרגלית: אני מבקש ממנו.

אראל מרגלית: יכול להיות שהעימות הזה יימשך ויכול להיות שהוא ייפסק בעזרת השם.

<קריאה: אבל זה לא מספיק.

אראל מרגלית: אני מבין אבל אני רוצה שיהיה לנו משהו.

<מורן מזרחי: אני רוצה שתבינו שכל פעם כשיש דבר כזה, לוקח לעיר הזאת כל כך הרבה זמן לחזור לעצמה.

<מורן מזרחי: יש כאן מרקם חיים כל כך סבוך.

<מורן מזרחי: זה עד המכה הבאה.

<קריאה: שתהיה בעוד כמה חודשים.

<מורן מזרחי: אני לא מוכנה לעוד מכה.

<קריאה: אנחנו כמו אישה מוכה.

<מורן מזרחי: אנחנו לגמרי לא מוכנים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: מיכאל.

<מיכאל וייס: צהרים טובים.

<מיכאל וייס: אני יושב ראש פורום התיירות של ירושלים ומייצג את תעשיית התיירות בעיר, את בעלי העסקים בתחום התיירות.

<מיכאל וייס: זאת פעם ראשונה שאני נמצא בוועדה הזאת ובכלל בוועדה בכנסת ואחד הדברים שאני תוהה בשעה האחרונה הוא מה בעצם קורה כאשר ישיבת הוועדה מסתיימת.

<מיכאל וייס: האם אתם יוצאים וחוזרים לדברים שלכם ולדברים השוטפים ולטלפונים, משהו מהדברים שנאמרו כאן ממשיך אתכם הלאה.

<מיכאל וייס: אני וכל האנשים שדיברו כאן עד עכשיו, חלק בצורה מסודרת וחלק מהאמוציות, לא באנו לדבר על תיירות אלא באנו לדבר על הישרדות.

<מיכאל וייס: ביקשת נתונים.

<מיכאל וייס: רצית נתונים.

<מיכאל וייס: באתר גבעת התחמושת ביטלו במהלך חודש אוקטובר 3,000 מבקרים את ההגעה שלהם.

<מיכאל וייס: באתר מורשת הכותל ביטלו 2,000 מבקרים, בחברת סגווי, חברת הסגווי הגדולה בירושלים שמפעילה מתחם בתחנה, יש להם החודש 98 אחוזים ירידה בהזמנות.

<מיכאל וייס: תשאל מה זה שני האחוזים - אלה ארבעה סינים שפשוט הסתובבו בתחנה והציעו להם סיור סגווי בחמישים אחוזים הנחה.

<מיכאל וייס: זה היה סיור הסגווי היחידי שהם הוציאו בשבוע האחרון.

<מיכאל וייס: מורי דרך צעירים הולכים למלצר היכן שעוד אפשר למלצר.

<מיכאל וייס: שני מורי דרך ותיקים, לפחות אחד מהם דיבר על ללכת לחפש עבודה בלשכת התעסוקה או ללכת לאבטלה.

<מיכאל וייס: בסופו של דבר הדברים והתחושות שמדברים כאן הם הכלכלה של ירושלים כי כאשר כ-3,000 אנשים לא מגיעים לגבעת התחמושת וזה לא רק ההפסד של ה-150-200 אלף שקלים של גבעת התחמושת אלא זה הפסד של כל כלכלת העיר.

<מיכאל וייס: האנשים האלה כבר לא יגיעו למתחם הרכבת לאכול אצל נועם והם לא יגיעו למרכז העיר לפרנס את הסוחרים של מרכז העיר והם אפילו לא יגיעו לעין כרם כדי לאכול שם במקום שהוא כרגע נשמע בתור הבועה הכי שקטה בירושלים.

<מיכאל וייס: כך נראית ירושלים.

<מיכאל וייס: תוכלו לדבר עם בעלי בתי הדפוס בירושלים שיש להם האטה, דברו עם נהגי המוניות שיש להם האטה, דברו עם הירקנים שהמסעדות לא קונות מהם, דברו עם הצ'ינג'ים ברחוב יפו שעד 1:30 אפילו בן אדם אחד לא נכנס.

<מיכאל וייס: כך נראה המשבר.

<מיכאל וייס: כמו שאמרו נועם, לילי ואנשים אחרים, תעשיית התיירות ובכלל עסקים מגיעים בערך בנקודה הזאת למשבר הזה.

<מיכאל וייס: אנחנו לקראת עונת החורף שגם כך היא עונת שפל בתיירות.

<מיכאל וייס: השאלה מאיפה אתה מביא את הכסף לשלם ב-10 לנובמבר משכורות לאותם עובדים שעוד לא פיטרת, זאת שאלה מצוינת ואני בטוח שלא נועם ולא לילי ולא אחרים ישנים בלילה עם השאלה הזאת.

<מיכאל וייס: לכן השאלה כאן היא לא מה המצב.

<מיכאל וייס: המצב חרה.

<מיכאל וייס: השאלה מה אפשר לעשות, אני משאיר לידיים שלכם.

<מיכאל וייס: אני חושב שהדבר האמיתי, לפחות שאני רוצה להעביר כאן בשם התעשייה, זאת הבהילות, את המילה הישרדות.

<מיכאל וייס: אני חושב שצריך לטפל עכשיו במשבר הזה כמו שמדינת ישראל מטפלת בטרור, בנחישות, במידיות, בכל הכוח ועכשיו.

<מיכאל וייס: אנחנו הירושלמים אנשים הכי נחושים בישראל, אנחנו האנשים הכי יצירתיים בישראל אבל גם אנחנו הגענו לנקודה שבלי שהממשלה תעזור לעיר ירושלים, זה לא יעבוד.

<מיכאל וייס: תודה.

איתן כבל: תודה לך.

איתן כבל: מאיר בן הרוש.

<מאיר בן ארוש: אני בעלים של מסעדת מונטיפיורי בירושלים.

<מאיר בן ארוש: שלום לכולם.

<מאיר בן ארוש: אדוני היושב ראש, חברי הכנסת, מזה שנתיים לי יש אולם אירועים בכותל ברובע היהודי.

<מאיר בן ארוש: לפני שנתיים השקעתי שם מיליוני שקלים שאין לי ומסעדה בימין משה.

<מאיר בן ארוש: אנחנו נמצאים על קו התפר.

<מאיר בן ארוש: אני לא שונה מלילי, ממורן, מאלי וכל בעלי העסקים כאן.

<מאיר בן ארוש: אני חושב שאנחנו כאן בדברי הספד של העסקים הקטנים בירושלים והמסעדות בפרט.

<מאיר בן ארוש: זאת ההלוויה שלנו.

<מאיר בן ארוש: אני רוצה להישאר מנומס וכולי, אבל - - -

עיסאווי פריג': כמה שנים אתה בענף?

<מאיר בן ארוש: אני 28 שנים בענף.

עיסאווי פריג': כל הזמן בירושלים?

<מאיר בן ארוש: השתחררתי מגולני לפני 28 שנים ומאז אני בתחום, מעסיק מאות אנשים.

עיסאווי פריג': בירושלים?

<מאיר בן ארוש: מעסיק ערבים ויהודים.

<מאיר בן ארוש: בירושלים בלבד.

<מאיר בן ארוש: לא היה מצב כזה אדוני היושב ראש.

<מאיר בן ארוש: לא הייתה שנה כזאת מאז צוק איתן וכל האירועים הקטנים – ומה שקרה בראש השנה עם לב לבייב שהוא קרוב שלי – אנחנו ממש בהלוויה של העסקים הקטנים.

<מאיר בן ארוש: אני מצטרף לדבריה של לילי שאומרת לצאת עם צ'ק.

<מאיר בן ארוש: זה בלתי אפשרי, לילי.

<מאיר בן ארוש: אין סיכוי שתצאי מכאן עם צ'ק אבל אני חייב להביע את החומרה של המצב.

<לילי בן שלום: קודם כל, אל תגיד שאין סיכוי כי יש סיכוי.

<מאיר בן ארוש: אין סיכוי.

<מאיר בן ארוש: אם זה היה תלוי באיתן ובאראל, בטוח שהם היו עושים את זה אבל הבירוקרטיה והממשלה האטומה שלנו שפעם הצבענו ליכוד ופעם הצבענו מערך ופעם באמצע, לא עושה כלום.

<מאיר בן ארוש: העסקים בירושלים מתמוטטים.

<מאיר בן ארוש: תסתכל על אלי שהוא מאושיות העיר הזאת.

<מאיר בן ארוש: כולם כאן אנשים שמכירים ואנחנו נלחמים יום יום במשך עשרות שנים.

<אלי לוי: החרדה היא מפני הטלפון מהבנק.

<אלי לוי: זאת החרדה.

<אלי לוי: שיקרה מה שיקרה בעיר, אנחנו שורדים, אנחנו אנשי אבן, אנחנו ירושלמים, אבל החרדה היא מהטלפון מהבנק.

<אלי לוי: תשאל את כולם, מי שיש לו עסק.

<מאיר בן ארוש: אני מסכים עם אלי.

<מאיר בן ארוש: אנחנו אנשים עם כבוד, אנחנו שעבדנו את הבית, את ההורים, את האחים ואת הירושות ומלווים ולוקחים מצ'ינג'ים, קומבינות על קומבינות והכול חוקי, משלמים מיסים כחוק, מעסיקים, עושים הכול לפי הספר, אבל הפעם הגענו למצב שאי אפשר לעשות כלום.

<מאיר בן ארוש: פשוט כלום.

<מאיר בן ארוש: הגעתי למצב שיש לי שתי בנות, חיילת וסטודנטית, ואני מרים ידיים.

<מאיר בן ארוש: לא יכול לעשות יותר כלום.

<מאיר בן ארוש: איתן, אם תוכל להרים את הכפפה.

עיסאווי פריג': היית בשנת 2000 באינתיפאדה?

<מאיר בן ארוש: כן, בוודאי שהייתי.

עיסאווי פריג': תעשה לי השוואה בין התקופה אז להיום.

<מאיר בן ארוש: הייתי אז זכיין המזון ביד ושם.

<מאיר בן ארוש: הייתי מעסיק עשרים עובדים והיו לי בממוצע כאלף תיירים ביום בירושלים.

<מאיר בן ארוש: אריק שרון זיכרונו לברכה על להר הבית בספטמבר 2000, באותו יום, אחרי יום, יש ביטולים של כל התיירות.

עיסאווי פריג': השוואה לעומת המצב היום.

<מאיר בן ארוש: יום אחרי שהוא עלה, יש ביטולים של כל התיירות בארץ.

<מאיר בן ארוש: המסעדנים בעיר מיד אוכלים את המכה הראשונית.

<מאיר בן ארוש: אנחנו בחזית ולא עוטף עזה בחזית.

<מאיר בן ארוש: אני חושב שהחזית היא כאן בירושלים מאז 1967.

<מאיר בן ארוש: זה מצטייר אחרת אבל זה לא זה.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אורי קציר, בבקשה, יושב ראש אגודת מורי הדרך.

<אורי קציר: צהרים טובים.

<אורי קציר: אני מייצג את מורי הדרך, ציבור שמתווך את המציאות הישראלית למאות אלפי תיירים, אפילו מיליוני תיירים, מדי שנה.

<אורי קציר: מדברים כאן על עסקים קטנים.

<אורי קציר: כל מורה דרך הוא למעשה עסק בפני עצמו.

<אורי קציר: אם אין עבודה, אין לו לחם להביא הביתה ואף אחד לא משלם לו משכורת.

<אורי קציר: מדברים כאן על אנשים על הצורך לפטר ולקצץ, לשלוח אנשים בחזרה הביתה, אבל למורה הדרך אף אחד לא משלם לו משכורת ולכן הוא תלוי בלעדית בהכנסות שהוא מביא הביתה.

<אורי קציר: כמו שאמרה כאן אילנית מלכיאור, אנחנו נמצאים בעיצומו של אירוע.

<אורי קציר: אנחנו מרגישים ביטולים, אם כי עדיין הירידה היא לא דרמטית אבל זה כבר מאוד מורגש.

<אורי קציר: מורי דרך רבים יושבים בבית.

<אורי קציר: כל הזמן אנחנו מקבלים עדויות לכך.

<אורי קציר: אנחנו עדיין מלקקים פצעים מצוק איתן.

<אורי קציר: ביקשת שנביא צרכים?

<אורי קציר: אני מביא צרכים בצוק איתן למורי הדרך נגרמו נזקים שאגודת מורי הדרך מעריכה אותם במאתיים מיליון שקלים פלוס ואני מניח שאלה נזקים מסך הנזקים של תעשיית התיירות.

<אורי קציר: כדי לתת אינדיקציה לגבי מה שקרה, משרד התיירות קבע שנזקים מידיים הם שני מיליארד שקלים והמליץ לתת מיד 750 מיליון לכל התעשייה.

<אורי קציר: באותה המלצה נכללה המלצה לתת עשרים מיליון שקלים פיצוי ישיר למורי הדרך אבל עד היום לא ראינו את זה.

<אורי קציר: העשרים מיליון האלה עשו איזשהו סיבוב דרך רשות הטבע והגנים שאמורה להעסיק מורי דרך ודרך זה לשלם להם.

<אורי קציר: עד היום כמעט לא ראינו דברים מהסוג הזה.

<אורי קציר: לגבי הקריטריונים לפיצויים.

<אורי קציר: הקריטריונים שנקבעו בעבר מדברים על נניח ריחוק מזירת הפגיעה, ארבעים קילומטרים במבצע צוק איתן.

איתן כבל: אל תיכנס לזה.

איתן כבל: אני רוצה לקבל את התחושה.

<אורי קציר: בסדר.

<אורי קציר: אני מגדיר בדיוק מה קורה כאן.

<אורי קציר: הנזק שאנחנו מדברים בו הוא נזק שאנחנו רוצים לפתור אותו באמצעות אפשרות לתת פיצוי ישיר באופן דומה למה שקורה עם מס רכוש.

<אורי קציר: כאן זה הודגם היטב במבצע צוק איתן והזכיר כאן מאן דהוא קודם, קודם כל אחד מחברי הכנסת, את הנושא של מסלול ירוק ומסלול אדום וכן הלאה.

<אורי קציר: כרגע אנחנו במצב שהרבה מאוד מורי דרך, מאות מורי דרך, יושבים בבית מכיוון שהביטולים מתחילים להגיע.

<אורי קציר: הניסיון מלמד דבר מאוד מעניין.

<אורי קציר: הוא מלמד שחלק גדול מהביטולים מגיעים מיד - כמעין תגובה מאוחרת – לאחר תום האירועים.

<אורי קציר: בצוק איתן שנמשך חמישים ימים, הביטולים התחילו להגיע תוך כדי אבל מיד לאחר מכן הייתה מכה דרמטית ואנחנו מעריכים שבין שבעים ל-85 אחוזים מההזמנות בוטלו.

<אורי קציר: כפי שציינו כאן חלק מבעלי העסקים, על גב הטראומה ההיא שעדיין לא התאוששנו ממנה, יש לנו את הטראומה הנוכחית שאני מקווה שלא תגיע.

<אורי קציר: כמו שאמרתי, אנחנו צריכים מנגנון שיבטיח פיצוי ישיר ואנחנו צריכים מנגנון שיבטיח אפשרות לעשות את זה דרך מס רכוש באופן דומה למה שנעשה לאחר האירוע הקודם שגרם נזקים בתחום התיירות.

עיסאווי פריג': כולם כאן ירושלמים, נכון?

<קריאה: הרוב.

<אורי קציר: הסוגיה של התיירות היא לא בהכרח ירושלמית.

<אורי קציר: חבר הכנסת פריג', זאת לא בהכרח סוגיה ירושלמית.

איתן כבל: חברים, אני רוצה להגדיר.

איתן כבל: בעיית הטרור ובעיית העסקים שמושפעים מהטרור, איננה רק בעיה ירושלמית.

איתן כבל: הדיון כאן מתמקד בעיקר בירושלים כי נכון לרגע זה - ואני מקווה שלא נמצא את עצמנו מתרחבים למקומות אחרים.

איתן כבל: לצערי יש היום פיגועים כמעט בכל מקום בארץ – אין כמו ירושלים בה רמת החיכוך היא בעוצמות כאלה גדולות כאשר מזרח ירושלים היא חלק בלתי נפרד מהעיר.

איתן כבל: זה מבלי שאנחנו עוסקים בכל הערים.

<אורי קציר: דבר אחד אני רוצה להדגיש.

<אורי קציר: מורי הדרך אותם אני מייצג אינם עסק ירושלמי.

איתן כבל: אל תגיד לי מה שאני יודע.

איתן כבל: עזוב.

<אורי קציר: כאשר מבטלת קבוצה שנועדה לירושלים, היא מבטלת כאן ביקור בן שבוע, מורה הדרך שלה יכול לגור בנתניה אבל הוא סופג את הביטול.

איתן כבל: העניין ברור לי.

איתן כבל: למה אתם כל הזמן חושבים שצריך להסביר לי?

איתן כבל: זה מעליב אותי.

איתן כבל: אנחנו כאן מדברים על מורה דרך שבא לירושלים והוא נוגע במערכת העסקים הירושלמית על כל גווניה, מהמסעדות, שירותי דרך וכל אותם אלמנטים שאנחנו מכוונים אליהם.

איתן כבל: ירושלים, לצערי, היא על "ראש שמחתנו" בעניין הנוגע עכשיו לגל הפיגועים כי היא יותר מכל מקום אחר, נכון לרגע זה ואני מקווה שלא מעבר, עולם העסקי המקומי שלה מוצא את עצמו כנפגע יותר מאשר בכל מקום אחר, נכון לרגע זה ואני מקווה שזה לא יתרחב למקומות נוספים.

עיסאווי פריג': חברים, אני בוגר האוניברסיטה העברית.

עיסאווי פריג': אני חי בירושלים משנת 1982.

עיסאווי פריג': עזבתי את ירושלים ב-2002 וחזרתי לכפר קאסם משם אני במקור.

עיסאווי פריג': עברתי את כל התהליך, את אינתיפאדת 1987, ראיתי אותה וקיבלתי אבנים, את אינתיפאדת 2000.

עיסאווי פריג': ראיתי את כל המתחים.

עיסאווי פריג': חייתי אותם.

עיסאווי פריג': אני רוצה לשאול שאלה את כל החברים.

איתן כבל: לא את כולם כי אין לנו זמן לתת לכולם לענות.

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': שנחשוב.

עיסאווי פריג': סיעור מוחות.

עיסאווי פריג': המנגנונים שהיו, הרי זה לא דבר חדש והכול נוסה והכול היה בירושלים ולצערי לא רואים באופק את הסוף, מה היה בשנת 2000, מה היה בשנת 1987, מה היה לאורך כל השנים?

עיסאווי פריג': מה היה שתרם לכך ששרדתם?

<קריאה: כלום.

<קריאה: חד משמעית.

איתן כבל: שואל חברי חבר הכנסת פריג', ואני מפרשן אותו ולא בפעם הראשונה, לצערנו בעשרים השנים האחרונות חווינו בכלל ובירושלים בפרט גל גדול של אירועים ופיגועים.

איתן כבל: בכל זאת הגענו ל-2016 וברוך השם בסופו של עניין מה קרה, האם העסקים שרדו או יכול להיות שכולם נסגרו?

עיסאווי פריג': איזה מנגנונים פעלו אז?

עיסאווי פריג': מה הפיצוי שקיבלתם אז?

עיסאווי פריג': את זה אני רוצה להבין כדי להשליך על מה שקורה היום.

<קריאה: בכסף שהיה לי יכולתי לקנות יותר.

עיסאווי פריג': אנחנו רוצים לעזור.

עיסאווי פריג': אני רוצה להבין איך שרדתם במשך עשרים שנים וזה כאשר היו תקופות איומות.

<נועם ריזי: אני פתחתי לפני האינתיפאדה הראשונה.

איתן כבל: הוא לא שאל אותך אלא את כולם ואני מחליט מי עונה.

<נתן צרפתי: יש לי חנות לשעונים במרכז העיר.

<נתן צרפתי: אני 37 שנים במקום ואני אתן תשובה קצרה לחבר הכנסת.

<נתן צרפתי: כשהייתי צעיר, יכולתי להוציא את הפנסיה שלי.

<נתן צרפתי: היום כבר לא נשאר בה.

<נתן צרפתי: לעזוב את העסק שלי אני לא יכול כי אני לא מקבל דמי אבטלה.

<נתן צרפתי: נכון להיום, בגיל 67, אני תקוע.

<נתן צרפתי: אני חייב להמשיך לעבוד, אולי תצא לי פרנסה מהמקום, אבל אני לא יכול לקחת הלוואות כי זה נגמר, פנסיה אין לי ולכן אני לא יכול לצאת לפנסיה ודמי אבטלה אני לא מקבל.

<נתן צרפתי: זאת אומרת, כך תישאר.

עיסאווי פריג': אתה תקבל דמי אבטלה לעצמאים.

עיסאווי פריג': זה בסדר.

<נתן צרפתי: הלוואי אבל בינתיים כשאתה שואל מה היה בעבר, אז עשיתי הלוואות, הייתי צעיר, קיוויתי, ציפיתי.

איתן כבל: קוראים לזה להתגלגל.

<נתן צרפתי: התגלגלתי.

<נתן צרפתי: עדיין אנחנו כאן במקרה הזה היום תקועים לגמרי.

<נתן צרפתי: אני רואה כאן חברים צעירים.

<נתן צרפתי: אני שם כבר 37 שנים.

עיסאווי פריג': אף פעם לא קיבלת פיצוי מהמדינה?

<נתן צרפתי: לא.

עיסאווי פריג': בכל גלי הטרור שהיו?

<נתן צרפתי: אפילו שקל אחד לא.

<נתן צרפתי: היו פעם הלוואות לעסקים קטנים ותמיד הריבית היא יותר גבוהה מאשר אתה יכול להשיג בבנק.

עיסאווי פריג': יש סוכנות לעסקים קטנים.

עיסאווי פריג': היא לא הציעה לכם פתרונות?

<נתן צרפתי: לא.

<נתן צרפתי: כל ההלוואות האלה הן בריבית יותר גבוהה וההקלה היא שצריך פחות ביטחונות כאשר הבנק רוצה יותר ביטחונות.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ריזי.

<נועם ריזי: שני דברים יש לי לומר.

<נועם ריזי: קודם כל, לא ממש עזרו לנו.

<נועם ריזי: אחרי 2001 נסגרו המון מסעדות בירושלים.

<נועם ריזי: לקח לעיר המון שנים להתאושש.

<נועם ריזי: יש כאן אנשים שבנו את העיר אתי ביחד, אנשים שנמצאים ארבעים שנה בעיר.

<נועם ריזי: העיר הייתה פצועה מאוד והיא ממש הייתה על סף קריסה בהקשר הזה.

<נועם ריזי: מה שעזר לנו לעבור, עסק לנהל בישראל בשנת 2001, היה הרבה יותר קל מאשר לנהל עסק ב-2016.

<נועם ריזי: הצניחות של שורת הרווח במסעדות היו בשנים האלה עשרים ומשהו אחוזים וירדנו לשמונה אחוזים.

<נועם ריזי: כשאתה בעשרים ומשהו אחוזים, כמה חודשים טובים מפצים על כמה חודשים לא טובים.

<נועם ריזי: כיום זאת קריסה.

<יניב שמש: אני בעל מסעדה במרכז העיר, מסעדת שיפודי התקווה בירושלים.

<יניב שמש: אגב, אני לא ירושלמי אלא באתי מאזור המרכז, מאזור בת ים.

<יניב שמש: אנחנו יודעים בדיוק מה הולך במרכז, כמה הירידה שלהם אבל היא לא כמו שלנו.

<יניב שמש: אנחנו כרגע חיים על סדר גודל של 20-25 אחוזים מהמחזור.

<יניב שמש: עובדים לא מגיעים לעבודה וגם בעצם אין איך לשלם להם.

<יניב שמש: אם עכשיו דיברו כאן על הנחות במס הכנסה, איך הנחות במס הכנסה אם אין לי הכנסה בכלל?

<יניב שמש: מה אני אשלם?

<יניב שמש: שאל חבר הכנסת עיסאווי פריג' איך אנחנו שורדים.

<יניב שמש: אנחנו לא מושכים משכורת.

<יניב שמש: בגלל שהעבודה מצומצמת, אנחנו צמצמנו את העבודה שלנו עכשיו לשלושה עובדים ואנחנו נותנים לשני מלצרים שמנסים לחיות מהטיפים את ההשלמה, יש לנו עוד איזה גריל מן, עוד איזה טבח, עוד לא יודע מה ואני לא מושך משכורת.

<יניב שמש: אני לא מושך משכורת.

<יניב שמש: אשתי שעובדת אתי בעסק לא מושכת משכורת.

<יניב שמש: כך אנחנו מנסים איכשהו להתגלגל.

<יניב שמש: לוקחים איזושהי הלוואה מכאן, לוקחים איזושהי הלוואה משם.

<יניב שמש: כמו שהחבר שלנו כאן אמר, הבנק מתקשר – לא עונה.

<יניב שמש: פשוט מסנן את הבנק, כמה שזה נשמע הכי אינפנטילי בעולם.

<יניב שמש: לא עונה.

<יניב שמש: מפחד לדבר אתו.

<יניב שמש: אין, אי אפשר לענות כי מה אני אענה להם?

<יניב שמש: החזר של הלוואות של הקמת עסק.

<יניב שמש: זה מטורף.

<יניב שמש: אז מה?

<יניב שמש: עסקים מאחורי, שתי מסעדות מאחורי, נסגרו, אחת ממולי נסגרה, אז אני הבא בתור?

<יניב שמש: אחר כך את החובות האלה, מי יחזיר?

<יניב שמש: איך אני יכול להחזיר אותם?

<יניב שמש: החזירו אותי עכשיו בערך עשרים שנים אחורה.

<יניב שמש: אם היום אני בן 35, החזירו אותי לגיל 15-16 עת הייתי עובד בעבודות כאלה של ילדים.

<יניב שמש: זה מה שעשו לי.

<יניב שמש: אחרי הצבא יצאנו ומה היה לנו?

<יניב שמש: שום דבר.

<יניב שמש: התחלנו עבודה מועדפת וזה ההון הכלכלי שיש לי אבל הרבה פחות כי היום אני בחובות ענק.

<יניב שמש: עכשיו גל טרור מצוק איתן?

<יניב שמש: יום-יומיים אחרי כן תל אביב התחילה להתמלא באנשים כי זאת תל אביב, אבל ירושלים המשיכה עד נובמבר-דצמבר לקבל פיגועים.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: גברתי, בבקשה.

<ישראלה מני: אני סמנכ"ל כלכלה באיגוד לשכות המסחר.

<ישראלה מני: אני מצטערת, לא הייתי בכל הדיון אבל ביררתי אם יש כאן נציג של רשות המיסים והבנתי שלא.

עיסאווי פריג': בואי נמקד את הבעיה, היכן אנחנו יכולים לעזור.

<ישראלה מני: היושב ראש, אנחנו יושבים כאן ובדיונים האלה היינו גם בצוק איתן ובסיטואציות ביטחוניות אחרות במדינת ישראל.

<ישראלה מני: כבר אז דיברנו על הצורך לבנות מודל שהוא מודל שברור מתי מפעילים אותו.

<ישראלה מני: כמובן שלא הפעילו אותו אחרי השבוע הראשון, אבל צריך לבנות משהו ואני חושבת שהוועדה צריכה לתת כאן רוח גבית, לשבת עם הארגונים, לשבת עם הנציגים ולנסות לבנות מודל שלא כל פעם כאשר קורה מצב כזה – ולצערי הרב אנחנו לא רואים את הסוף – נבנה מודל שהוא מודל שמפעילים אותו.

<ישראלה מני: מבחינתי שהוועדות יפעילו אותו, שרשות המיסים או ראש הממשלה יפעיל אותו, אבל זה לא מודל כמו שעברנו בצוק איתן, מי שזוכר, כאשר המדינה צריכה להכריז על אזורים.

איתן כבל: העניין ברור.

<ישראלה מני: זה דבר ראשון.

<ישראלה מני: דבר שני.

<ישראלה מני: אני חושבת שצריך לשבת היום בסיעור מוחות שהוא לא בסדר גודל של ועדה ובאמת לנסות ולייצר פתרונות אמיתיים ישימים בעלות מינימלית לאותם עסקים כי רובם הם עסקים קטנים.

איתן כבל: תודה לך.

<משה גלזמן: אני מהתאחדות בעלי המלאכה והתעשייה הזעירה בירושלים.

<משה גלזמן: אני מייצג את אותם סקטורים שאולי לא קיבלו ביטוי כאן היום.

<משה גלזמן: אני מייצג את ציון הספר מגאולה, את מזרחי מהמכבסה ברחביה, את פנינה מהמכון הקוסמטי בפסגת זאב ואת יוסי מהפיצרייה.

<משה גלזמן: כל אלה חברים אצלנו בהתאחדות.

<משה גלזמן: אני רוצה להביא דוגמה לנתונים שאתם רוצים, דווקא את פנינה מפסגת זאב ברחוב משה דיין כי שם היה האירוע עם הילד בן ה-13 שנדקר.

<משה גלזמן: היא מקבלת שלושים לקוחות ביום.

<משה גלזמן: היא הודיעה לי על ביטולים של 19 לקוחות.

<משה גלזמן: זאת אומרת, שבעים אחוזים ירידה בהכנסות שלה והיא לא היחידה.

<משה גלזמן: הנתונים שלנו אומרים בין שלושים לשישים אחוזים ירידה בהכנסות.

<משה גלזמן: אותה פנינה צריכה בתחילת החודש לשלם משכורות ומאין היא תביא את הכסף לכך?

<משה גלזמן: ההצעות שהועלו כאן, ראשית, נושא של הקמת קרן, אני מבקש לטפל בזה בדחיפות ובזריזות כי עד שאנחנו נביא את המים מהמעיין, אין מי שישתה אותם.

<משה גלזמן: דבר שני.

<משה גלזמן: יושבים כאן נציגי העירייה.

<משה גלזמן: עיריית ירושלים גובה ארנונה וכמעט באופן אוטומטי החשבונות מגיעים.

<משה גלזמן: אני חושב שיש מקום לחשוב להקפיא בחודשים הללו, בחודש האחרון ובחודש הנוכחי, או לוותר על הארנונה או לתת איזשהו גרייס אבל לעשות משהו.

איתן כבל: זאת בעיה כי זה נופל על העירייה ומתחיל סיפור.

<משה גלזמן: העירייה קשורה עם הממשלה ואפשר לעשות סינכרוניזציה בעניין.

<משה גלזמן: זאת הצעתי.

איתן כבל: סינכרון?

איתן כבל: הם לא מסוגלים לעשות סינכרון בדברים אחרים.

<קריאה: יש כמה צעדים משמעותיים מאוד שאנחנו עושים.

איתן כבל: ברשות

איתן כבל: כם, אני רוצה לשמוע את נציגי הממשלה.

<ענבל מוזס: אם אפשר להתייחס.

<ענבל מוזס: אני נציגת העירייה, מנהלת אגף קידום עסקים.

איתן כבל: כבר אתן לך את רשות הדיבור.

איתן כבל: את מי אדוני מייצג?

<גולן טובי: מט"י ירושלים.

איתן כבל: מי אלה נציגי הממשלה?

איתן כבל: יש כאן נציג ממשרד האוצר?

איתן כבל: מי מייצג את האוצר?

<עידו סופר: אני.

איתן כבל: בבקשה, התייחסות.

<עידו סופר: אני מאגף התקציבים במשרד האוצר.

<עידו סופר: כפי שציין היושב ראש וגם כלל בעלי העסקים, מדובר בתקופה לא פשוטה, בעצם שילוב של שני דברים – גם גל הטרור וגם איזושהי האטה בצמיחה ובאמת רואים את ההשפעה על המגזר העסקי ובפרט על עסקים קטנים ובינוניים.

<עידו סופר: ברמת העיר ירושלים, שמעתי על מספר צעדים מהרשות המקומית ואני חושב שאלה הן יוזמות ברוכות ובאמת יכולות לסייע לבעלי העסקים, ואגב, אני כירושלמי מכיר, שומע ומזדהה עם המצב הקשה.

<עידו סופר: ברמה המשקית, יש כמה כלים קיימים לסיוע למגזר העסקי שנועדו בין היתר לסיטואציות כאלה.

<עידו סופר: ראשית, קרן הלוואות בערבות מדינה שהוזכרה כאן ודיברו עליה.

<עידו סופר: מדובר בהלוואות בסדר גודל של שני מיליארד שקלים בשנה.

איתן כבל: מה עם הריבית?

<עידו סופר: הריבית היא יותר נמוכה.

<עידו סופר: אפשר להביא לכך נתונים ונשמח גם לדבר אתך לאחר מכן.

<ישראלה מני: הקרן לא נותנת הלוואות לאנשים שהם ממש במצוקה ושאין להם יכולת החזר.

<קריאה: ולא למי שכבר לקח.

איתן כבל: חברים, אל תתקעו בקרן.

איתן כבל: הוא רק אמר שיש קרן.

איתן כבל: אם הייתה קרן והכול היה בסדר, אף אחד לא היה בא לכאן.

איתן כבל: יש קרן.

איתן כבל: יפה.

<עידו סופר: מטרת הקרן היא לתת אשראי לעסקים שלא יכולים לקבל הלוואה מערכת הבנקאית ללא ערבות מדינה ועכשיו אנחנו פועלים להגדיל אותה משני מיליארד שקלים לשלושה מיליארד שקלים בשנה.

<עידו סופר: זה היקף לא מבוטל.

<עידו סופר: דבר שני שהזכירו הוא את הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים - במגדל העיר בירושלים יש סניף - שהיא האבא והאימא של העסקים הקטנים בירושלים ובכלל בארץ שנותנת ליווי מקצועי וסיוע.

<עידו סופר: מעבר לכך חשוב לציין ששר האוצר הנחה אותנו להקים את הקרן לעסקים במצוקה.

<עידו סופר: זאת החלטה משנת 2009 שמסיבות כאלה ואחרות נדחתה עד לעת הזאת אבל יישומה, כמו שניתן לראות, רלוונטי גם כיום.

<עידו סופר: אנחנו פועלים במרץ.

איתן כבל: אתה מרשה לי להקשות עליך?

<עידו סופר: בבקשה.

איתן כבל: בעדינות.

איתן כבל: מתכנסת כאן קבוצה מאוד נכבדה של אנשים, חבר'ה צעירים, חבר'ה ותיקים.

איתן כבל: זאת אומרת, אני מניח שאף אחד מהם לא המציא את סיפור חייו בדיוק כאן.

איתן כבל: הם לא עד כדי כך מוכשרים.

איתן כבל: כנראה המציאות שכל אחד מביא אתו ברורה.

איתן כבל: אחת משתיים ואולי יש אפשרויות נוספות: או שאין להם מושג מה קורה מעבר למסעדה שלהם או מעבר לעסק שלהם והם לא יודעים למי לפנות, אז מישהו צריך להסביר אם הם לא יודעים ולהביא את זה לידיעתם, או – וזה כנראה יותר דומה למציאות – שהם יודעים אבל זה לא עוזר להם.

איתן כבל: זאת אומרת, הנחת העבודה שלי היא שהבירוקרטיה היא כזאת של לך תביא, תביא את זה ומחר תביא את זה, אנחנו מכירים אותה.

איתן כבל: אני מסתובב כאן ואני חוזר ואומר הרבה פעמים שאני רק נראה טוב אבל אני כבר ותיק.

איתן כבל: אני מכיר את התשובות ואני מכיר את ההסברים.

איתן כבל: בשורה התחתונה, יושבת כאן חבורה מכובדת של אנשים, באמת מלח הארץ – וזאת הגדרה עדינה למה שהם עוברים כאן, כל אחד בעיר הזאת – והשורה היא, כמו במערכון של הגשש, כמה ביד.

איתן כבל: בסופו של עניין, בתהליכים האלה שאנחנו מתארים כאן, האנשים מוצאים את עצמם במצב של פשיטת רגל.

איתן כבל: פשיטת רגל במובן הזה שהוא לא יכול ללכת לבנק.

איתן כבל: כמו שאמר כאן הבחור מהשיפודייה, הוא לא עונה לבנק, כאילו אין כלום, כאילו לא קרה כלום.

איתן כבל: כאילו לא ענה, מבחינתו אין לו בעיה בבנק.

איתן כבל: אני מדבר על מערכת כמו מס רכוש, שזה אחד הגופים הכי יעילים ואתה יודע את זה.

איתן כבל: לצערנו הוא הגיע לרמת יעילות כזאת גבוהה וכאן צריך להיות בדיוק, אבל בדיוק, עוד לפני החוק ותכף אני אתייחס לזה, אראל, לעניין של החוק.

איתן כבל: אני כבר מציע שנחוקק כחברי כנסת, נוביל הצעת חוק פרטית ומה שהמדינה לא עשתה עד היום, אנחנו נעשה ואנחנו נוביל את זה.

איתן כבל: אולי זה גם יעיר את המדינה לעשות לאלתר, חוק שלא מחכה לאירוע הבא או לפיגוע הבא אלא כמו בכל מצב יודעת שאם יש אירוע א', פותחים מגירה א', אם יש אירוע ב', פותחים מגירה ב' ולא כל פעם צריך לפתוח את הסיפור הזה מחדש כאילו הפיגועים הם דבר חדש שהגיע לירושלים, מתנה חדשה.

איתן כבל: אני מנסה להגיד לך שזה מה שאני מצפה.

איתן כבל: אני מצפה שאתה בשם שר האוצר – והוא הלב של העניין - ומט"י תכף ידבר בנושא משרד הכלכלה אבל בסוף בסוף הזרוע הארוכה צריכה להיות כזאת שיודעת להגיד שעד סוף השבוע יוקם צוות פעולה בראשו יעמוד מנכ"ל משרד האוצר או יעמוד מישהו אחר, ואני לא קובע מי יעמוד בראשו אבל יהיו בו אנשים עם יכולות לקבל החלטות ולבוא ולומר שני מיליארד כך שעד מחר בבוקר יוכל כל בעל עסק בירושלים אל מול נתוני מע"מ או כל מיני דברים שאפשר למדוד אותם לקבל.

איתן כבל: אני קודם מדבר על מרחב נשימה.

איתן כבל: אני לא אמרתי להקים אותם, לא אמרתי לפרנס אותם, אני אמרתי שבסך הכול כל מה שאנחנו מבקשים כאן, זה מרחב נשימה.

איתן כבל: אני מתפלא שזה לא קורה.

איתן כבל: לא הייתי מודע לדברים האלה.

איתן כבל: כל זה עד יעבור זעם.

איתן כבל: תן לאנשים כאן את הסיכוי שהראש שלהם יהיה מעל המים.

איתן כבל: הוא לא יתעשר מהשיפודייה שלו והוא לא יתעשר מהמסעדה שלו או מאולם השמחות.

איתן כבל: גבעת התחמושת, שאני פעיל שם, גם כך הם בברוך ועכשיו הם באימא של הברוכים.

איתן כבל: גם כשהכול בסדר, הם בברוך ואתה יודע את זה ואתה מכיר את זה ממקומות אחרים.

אראל מרגלית: לא היה לי זמן להתנדב, אז שלחתי את איתן.

איתן כבל: לצערך איתן חזר חי.

איתן כבל: בשורה התחתונה אני אומר שכאשר מדברים על לצאת מכאן עם דברים פרקטיים, זה מה שאני מצפה שיהיה.

איתן כבל: זה לא שמחר בבוקר אני יודע לתת לך צ'ק, לא יהיה צ'ק כאן מחר בבוקר, אבל אנחנו באנו לכאן ביוזמתנו.

איתן כבל: אני לא רוצה להרגיש כמו הפקיד בבנק שצועקים עליו אם הוא לא נותן לך את ההלוואה.

איתן כבל: בסוף יש הנהלה וצריך להעיר אותה כי אם אנחנו לא כאן, אלה דיבורים בעלמא.

איתן כבל: לא באנו לכאן כדי לייצר מצב של דיבורים בעלמא אלא לגרום למערכת לקום, להתנער ולעשות מעשה והיא לא עושה מעשה.

איתן כבל: אנחנו נשמע את נציג מט"י ונעשה סיכום.

<עידו סופר: אם אפשר לענות בבקשה.

<עידו סופר: ראשית כל, אני לא מתיימר לדעת יותר טוב מבעל עסק מה מצבו וכמובן שבעל עסק שחי את המציאות הזאת יודע הרבה יותר טוב מהממשלה.

<עידו סופר: מה שכן, אנחנו עוסקים בפתרונות רוחביים.

<עידו סופר: קרן הלוואות בערבות מדינה, בסופו של יום, כאשר מגדילים אותה, היא מגיעה ליותר עסקים ונועדה לתת את פתרונות המימון האלה בתקופות קשות.

<עידו סופר: המגזר העסקי מאופיין במחזורי עסקים וכאן מצוין שמחזור העסקים הזה והשפל הזה הוא יותר קשה ממחזורי עסקים קודמים.

איתן כבל: עידו, נשמה, זה כמו שאתה נותן תשובה בשאלה במבוא לכלכלה שנה א'.

<עידו סופר: למה?

איתן כבל: זה בדיוק כך.

<עידו סופר: הרשות המקומית יודעת לתת פתרונות ולסייע.

איתן כבל: תסלח לי.

איתן כבל: יש פער.

איתן כבל: עליך נאמר שהיה לי את מטה הכי טוב בעולם, באה המלחמה והרסה לי אותו.

איתן כבל: אצלך הכול מסודר יופי.

איתן כבל: אתה יודע לתת תשובות על הקרן, אתה אפילו יודע לשמח אותנו כשאתה אומר שהקרן הוגדלה בעוד מיליארד שקלים.

<לאה ורון: לא.

<לאה ורון: הוא אמר שהם פועלים להגדלת הקרן.

<עידו סופר: הוגדלה.

<לאה ורון: הוגדלה?

איתן כבל: כן.

איתן כבל: הוגדלה.

איתן כבל: אני אומר לך שהחיים לא שמעו על זה במובן הזה שהאנשים שיושבים כאן סביב השולחן, ואלה פעילים.

איתן כבל: אתה יודע מה קורה?

איתן כבל: אני אומר לך שאלה כבר עם מודעות פוליטית חברתית והם כאן, אבל רוב האנשים אין להם מושג אפילו שאפשר והם בכלל לא יודעים שיש אפשרות כזאת לפנות.

איתן כבל: אני רוצה שאתם, משרד האוצר אל מול משרד הכלכלה, תדעו לעשות את קיצור הטווח הזה, שתדעו לבוא ולהגיד, שיהיה ועד פעולה ממשלתי שיודע להתכנס מחר בבוקר ולתת תשובות לאלתר ולא סיפורים.

איתן כבל: מה יקרה עם זה?

איתן כבל: תוקם קרן, הקרן תעשה כך וכך, יגדילו אותה והכול בסדר.

איתן כבל: סליחה שאני מתפרץ עליך כי אתה הנציג הממשלתי.

איתן כבל: אם הייתי במקום אחר, כנראה היו צועקים עלי.

<עופר ברקוביץ: הצגנו דרישות ברורות שהאוצר צריך להידרש אליהן.

<עופר ברקוביץ: הקמת קרן סיוע מידית שתחלק מענקים.

אראל מרגלית: הקרן, זה בסדר גמור ומה שהם עושים זה חשוב אבל צריך להבדיל בין מצב חירום, ואנחנו יודעים להתמודד עם מצבי חירום, לבין הקרן שאתה צריך להגדיר אותה והכול טוב ויפה.

אראל מרגלית: כרגע אנחנו מדברים על עזרה ראשונה.

אראל מרגלית: הסיבה שאני רוצה את רשות המיסים היא כי רשות המיסים בפעם שעברה, במלחמה האחרונה, אתם עזרתם לנו בעזרה ראשונה.

אראל מרגלית: אני פשוט מנסה לראות איך אפשר להתאים את זה לסיטואציה הנוכחית.

אראל מרגלית: עזרה ראשונה זה מסלול אדום, כאשר נותנים איזשהו פיצוי מידי, ומסלול ירוק שקורה היה והדברים נמשכים כאשר אז מתחילים להסתכל על המחזורים.

אראל מרגלית: יש דרך ועשינו את זה פעם אחת.

אראל מרגלית: לכן אנחנו רוצים לשבת עם משה אשר או עם החבר'ה אצלכם.

אראל מרגלית: אם זה מתאים, בסדר.

אראל מרגלית: אתם רוצים לעשות איזושהי התאמה, זה בסדר אבל השוני הגדול הוא שזאת גם עזרה ראשונה וזה כרגע מה שאנשים צריכים.

אראל מרגלית: אתה חייב את זה.

אראל מרגלית: להגיד שיש קרן וכולי ואפשר לפנות, אנחנו מכירים את זה וזה בסדר גמור אבל זה לא יפתור את הבעיה של העזר הראשונה.

איתן כבל: נציג מט"י ואחר כך נציגת משרד הכלכלה ונציגת העירייה.

איתן כבל: אחר כך נסכם את הדיון.

איתן כבל: כבר היית אצלנו.

<גולן טובי: הייתי כמה פעמים.

איתן כבל: הזמנת אותנו לבקר ונבוא.

<גולן טובי: נכון.

<גולן טובי: הבטחת לי בפתיחת מושב החורף.

איתן כבל: צודק.

<גולן טובי: אני רוצה קודם כל לתקן.

<גולן טובי: מט"י ירושלים הוא לא מוקד השטח של משרד הכלכלה היום.

<גולן טובי: יש להם מוקדי שטח חדשים, מעוף, ולנו כרגע אין קשר עם משרד הכלכלה.

<גולן טובי: אנחנו נכנסים למשבר הזה, כמו שכולם דיברו כאן, אחרי שנה מאוד קשה ובעלי העסקים לא במצב שהיו בתקופת צוק איתן.

<גולן טובי: אנחנו שומעים המון על בעיות תזרים מזומנים ושהם צריכים אשראי.

<גולן טובי: אנחנו יחד עם ראש העיר פנינו לקרן פילנתרופית, קרן פדרציית ניו יורק, ותוך יומיים-שלושה העמידו לנו קרן הלוואות של חמישה מיליון שקלים.

איתן כבל: אתם יכולים למצוא גם ממשלה פילנתרופית?

<גולן טובי: תכף נגיע לזה.

<גולן טובי: תוך שלושה ימים כנראה יעמידו לנו הלוואות בסכום של חמישה מיליון שקלים בתנאים טובים לעסקים.

<גולן טובי: אז אני שואל איך יכול להיות שהפילנתרופיה עובדת כל כך מהר ויש לנו קרן הלוואות לעסקים והיא באמת קרן טובה ולמה לא להקים מסלול הלוואות בקרן ההלוואות שקיימת, מסלול הלוואות מיוחד לבעלי עסקים ירושלמים, להיטיב שם את התנאים.

<גולן טובי: כמו שנועם אמר, לא יכול להיות שבעל עסק ייקח שם הלוואה בריבית שדורשים כי הריבית שם היא יותר מדי יקרה.

<גולן טובי: הביטחונות, לא נורא אם יגדילו קצת את הביטחונות הממשלתיים, את הערבות הממשלתית.

<גולן טובי: לא יהיו שבעים אחוזים אלא יהיו תשעים אחוזים וזאת כדי להקל על בעלי העסקים במסלול מיוחד לירושלמים.

איתן כבל: אתה כמנהל מט"י ירושלים, האם אתה בתוקף תפקידך, לאור המצב הנוכחי, מצאת לנכון להוציא התכתבות לכל גורם אחראי לבוא ולהתריע בפניהם על המצב שקיים?

איתן כבל: מה האפשרויות שעומדות לרשותך לסייע לאנשים כאן?

<גולן טובי: האפשרויות, אנחנו בונים אותן.

<גולן טובי: זה עניין של ימים עד שנוכל להציע מגוון רחב של הלוואות, לא בהיקפים שהמדינה יכולה להציע אבל בכל זאת אנחנו מגייסים כספים פילנתרופיים וברגע שזה יהיה, אנחנו נפיץ את זה לכל בעלי העסקים בירושלים כדי שיוכלו להשתמש בשירותים האלה.

<גולן טובי: שוב, היכולות של מט"י שבנויה לא מעט על פילנתרופיה, לא כמו של משרד האוצר ומשרד הכלכלה שיש לו קרן ויוכל להקים מסלול מיוחד לעסקים ירושלמים.

<קריאה: השאלה כמה מסמכים צריכים כדי לקבל את הכספים האלה.

איתן כבל: זה ברור.

<גולן טובי: הכוונה לעשות מסלול עם הקלה משמעותית בכל הדברים.

איתן כבל: יש את המודל של הביטוח הלאומי.

איתן כבל: משרד הכלכלה.

<נעמי היימין רייש: הסוכנות לעסקים קטנים ובינוניים במשרד הכלכלה.

<נעמי היימין רייש: קודם כל, אני אחלק את דבריי לשלושה רבדים של דברים שיכולים להיעשות.

<נעמי היימין רייש: יש לנו את הכלים הרגילים הקבועים שעידו הזכיר בדבריו כאשר האחד הם הכלים שניתנים במעוף, שזה המקום אליו כל עסק יכול לפנות ולהתעניין בכלי הסיוע שקיימים.

<נעמי היימין רייש: הכלים ברובם, במהותם, הם כלים מעולם הידע.

<נעמי היימין רייש: זאת אומרת, אפשר לשבת עם העסק ולנסות להבין אתו איך אפשר להתנהל.

<קריאה: עכשיו לשבת?

<קריאה: אחרי 25 שנים אני צריך ללמוד איך לנהל את העסק?

איתן כבל: חברים, תנו לנעמי להציג את הדברים בזווית שהיא רואה אותם.

<נעמי היימין רייש: לכן אני מחלקת את הדברים לשלושה רבדים.

<נעמי היימין רייש: הרובד הרגיל שאנחנו פועלים בו ביום יום, לא במצב חירום, כאשר ביום יום יש כלים שהם קיימים ונגישים עכשיו, האחד הוא במעוף, השני הוא קרן הלוואות בערבות מדינה כאשר ההלוואות שם הן לא רק לעסקים בהקמה אלא גם להון חוזר והריביות שם הן נמוכות משמעותית בעקבות התחרות שנוצרה בקרן בין הבנקים.

איתן כבל: מה הגובה שלהן?

<נעמי היימין רייש: יש כמה סוגים.

<קריאה: פריים פלוס שלושה וחצי.

<נעמי היימין רייש: לא.

<נעמי היימין רייש: הוא שאל על גובה ההלוואה.

איתן כבל: מה גובה ההלוואה?

<נעמי היימין רייש: עד שמונה אחוזים מהמחזור.

<קריאה: מיצינו.

<קריאה: כולנו לקחנו את כל ההלוואות.

<נעמי היימין רייש: נקודה שנייה.

<נעמי היימין רייש: בדברים שאנחנו יודעים לעשות לבד בלי הרבה בלגן ותיאומים, אנחנו יודעים לייצר גם כלים שהם מתאימים למצב חירום ועשינו זאת גם בצוק איתן וגם בתל אביב ברכבת הקלה אבל לשם כך צריכה להתקבל החלטה ברמה יותר גבוהה שזה המצב שבו אנחנו מפעילים את הכלים שלנו.

<נעמי היימין רייש: צריכה להתקבל החלטה על כך שעכשיו זה מצב מיוחד בעורף.

אראל מרגלית: זה מה שאיתן אומר.

אראל מרגלית: החלטה רלוונטית.

איתן כבל: עד שיהיה מצב מיוחד בעורף.

<קריאה: לא יהיה את מי להציל.

<נעמי היימין רייש: אדוני היושב ראש, כשבאתי לכאן המטרה המרכזית שלי הייתה בעיקר לשמוע ומה שאני שומעת את הבעיות שמציגים כאן, בסופו של דבר הפתרון שכולם מצפים לו הוא משהו דמוי פיצוי עקיף ואת הדבר הזה היחיד שיכול לתת אותו זאת רשות המיסים, משרד האוצר.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: ענף הביגוד.

<אלישיב כהן: אני כאן במקרה בסיור של צוערים מהשלטון המקומי.

<אלישיב כהן: לאשתי יש עסק בירושלים.

איתן כבל: הייתה שמועה על האירוע?

<אלישיב כהן: לא.

<אלישיב כהן: נתנו לנו לבחור בוועדות ובחרתי את ועדת הכלכלה.

<אלישיב כהן: שמעתי על הנושא והחלטתי להצטרף.

<אלישיב כהן: לאשתי יש עסק.

<אלישיב כהן: שלוש נשים צעירות השקיעו בעסק במרכז העיר ירושלים, בגדים לנשים דתיות בעיקר, והן מעסיקות כעשר עובדות שהן סטודנטיות.

<אלישיב כהן: ביולי אנחנו מדברים על הכנסות של מאה אלף שקלים, באוגוסט על הכנסות של 102 אלף שקלים, בספטמבר הכנסות של 99 אלף שקלים ובאוקטובר, עד עכשיו, 21 אלף שקלים.

<אלישיב כהן: זאת אומרת שיש כאן פער משמעותי.

<אלישיב כהן: ראיתי שדיברו על תיירות ועל מסעדות אבל אף אחד לא הזכיר את ענף הביגוד ולכן היה חשוב לי לדבר גם על הענף הזה וחשוב לי שתשימו דגש על הנושא הזה.

איתן כבל: תודה.

<ענבל מוזס: אני מנהלת האגף לקידום עסקים בעיריית ירושלים.

<ענבל מוזס: כאשר אנחנו מדברים על עסקים בירושלים, יש לנו כ-5,000 עסקים בתחום המזון מתוכם כ-1,500 הן המסעדות אבל הסיפור הוא יותר מזה.

<ענבל מוזס: כולנו מבינים שזאת לא רק התיירות אלא כל מה שעוטף.

<ענבל מוזס: בן אדם הולך למסעדה, הוא קונה ביודאיקה לידה, הוא קונה בחנות הכיפות אבל כולם נפגעים.

<ענבל מוזס: אמנם הקול הרב שמיוצג כאן הוא קול המסעדנים והתיירות, אבל מבחינתי אני מייצגת את כל העסקים בעיר, במיוחד את אותם עסקים קטנים שלא נמצאים כאן כדי להשמיע את קולם כי הם עסוקים בחנות כי אין אף אחד שיחליף אותם.

<ענבל מוזס: אני מאוד שמחה שבעלי העסקים באו כי אחרת יש נתק בין הממשלה לבין האנשים.

<ענבל מוזס: אנחנו רואים אותם כל הזמן ולבי אתכם.

<ענבל מוזס: התכנית של ראש העיר שיצאה היום, תוך כדי שחושבים איך לעזור ולסייע, ואני בכוונה מציינת את זה היושב ראש, כי אנחנו עושים במידי מה שאפשר לעשות.

<ענבל מוזס: אנחנו מבינים שתהליך ממשלתי לוקח זמן.

<ענבל מוזס: התהליך העירוני שראש העיר מוביל זה במה שאנחנו יכולים לסייע.

<ענבל מוזס: זה פטור לחודש הזה, זיכוי מאגרת שילוט והאגרה של הוצאת הכיסאות.

<נועם ריזי: כמה זה בשקלים?

<ענבל מוזס: לכל עסק זה נע בנפרד.

<ענבל מוזס: יש עסקים בהם מדובר בממוצע ב-2,500 שקלים לחודש.

<ענבל מוזס: זה משמעותי במיוחד למי שיש שלט גדול ורוצה שיראו אותו.

<קריאה: אתם נותנים פטור לשילוט ולכיסאות?

<קריאה: זה מאה ומשהו שקלים לחודש.

<ענבל מוזס: לחודש, במידי.

<קריאה: גם אם זה שנתי, אז מה, זה כסף?

<ענבל מוזס: אני רוצה להסביר את הרציונל.

<ענבל מוזס: זה המהלך הנכון לעשות.

<ענבל מוזס: בנוסף מדברים על חבילה - - -

איתן כבל: סליחה, חברים, אני לא נכנס לזה.

<ענבל מוזס: גם אני לא.

איתן כבל: את רואה כמה זה מקומם את האנשים ובצדק מבחינתם.

אראל מרגלית: בין לשווק את העירייה לבין הפתרונות, בואי נתמקד בפתרונות.

<קריאה: לנו ברור שהפתרון הוא כאן.

אראל מרגלית: תעשו לי טובה, לא לשווק את העירייה.

<ענבל מוזס: אני לא משווקת את העירייה.

<ענבל מוזס: אני אומרת שאנחנו עושים כרגע פתרונות לוקליים.

<ענבל מוזס: ברור שהסיפור כאן הוא הרבה יותר מזה.

<ענבל מוזס: זה אופרטיבי.

<ענבל מוזס: אנחנו צריכים לצאת עם משהו ובמצב שכאן אומרים לי שיש את הקרן הזאת ואת הקרן ההיא, זה שמט"י הצליחו להשיג חמישה מיליון שקלים לחמישים עסקים, זה כרגע לא עוזר לעוד הרבה עסקים.

<ענבל מוזס: עם מה אנחנו יוצאים מהוועדה הזאת בסופו של דבר?

<ענבל מוזס: כי אנחנו כעירייה מיצינו ומנסים את כל התהליכים העירוניים אבל אנחנו זקוקים כאן לגב הממשלתי ואני רוצה שנצא מכאן באמירה כזאת.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אראל, רצית להציע משהו?

אראל מרגלית: כן.

אראל מרגלית: ההצעה שלי היא שביחד – אני מוכן ללכת לעשות את זה ברמה הפיזית – נקיים פגישה עם רשות המיסים, עם משה אשר - דיברתי אתו עכשיו - יחד עם כמה מכם כדי לנסות ולראות אם מתווה צוק איתן מתאים כי מתווה צוק איתן, כמו שנעמי אמרה, הוא היה עזרה ראשונה והיה לנו שם את המסלול האדום ואת המסלול הירוק.

אראל מרגלית: גם אם טיפה צריך לעשות התאמה, אם ברשות המיסים יחשבו שצריך לעשות התאמה, שנגמור את זה ויהיה לנו את זה.

אראל מרגלית: אני מציע שתקבעו לעצמכם איזושהי נציגות, ניגש אליו ונדבר אתו.

אראל מרגלית: זאת הצעתי.

איתן כבל: תודה.

איתן כבל: אני רוצה להעלות עוד משהו.

איתן כבל: תראו, באמת אני אגיד רק משפט אחד ברום שלושים אלף רגל וננסה לרדת לעניינים האופרטיביים.

איתן כבל: זה מקומם אותי כל הזמן כאשר מדברים על העניין של הצורך להיאבק בטרור ולהשיב את הביטחון לאזרחי מדינת ישראל ובמקרה הזה ירושלים, כשלא מבינים שאם אתה לא נותן את המענה לא רק לעניין הביטחוני אלא לעניינים החברתיים-כלכליים, זה הא בהא תליא.

איתן כבל: אי אפשר בשום פנים ואופן לדבר על מאבק בטרור אם אתה לא נאבק גם בבעיות הנובעות ממנו.

איתן כבל: זאת אומרת, אם אתה לא מטפל בזה, הטרור ניצח.

איתן כבל: טרור מנצח הוא לא רק במובן הזה שחס וחלילה יש נפגע פיזי או הרוג לא עלינו או פצוע או נפגע חרדה.

איתן כבל: העובדה שירושלים משותקת והיא איננה מתפקדת במובן העסקי, כלכלי וחברתי, זאת אומרת שהטרור מנצח אותנו.

איתן כבל: סליחה שאני אומר את זה, אבל זה דבר שאנחנו כעם לא יכולים להרשות לעצמנו אותו.

איתן כבל: זאת לא רק המפה שמשרד הביטחון או המשטרה מוציאה ואומרת שברוך השם עברנו את השם בלי אירועים ובלי פיגועים.

איתן כבל: לכן התביעה היא שמדינת ישראל, ממשלת ישראל, משרד האוצר ייקח על עצמו לטפל בטרור גם במענה חברתי כלכלי.

איתן כבל: דבר שני שאני אומר גם לנציג האוצר.

איתן כבל: אני אומר לכם שאני אשוחח היום עם השר.

איתן כבל: אני בהלם שאין מנגנון אוטומטי כזה, כמעט אוטומטי שנוצר במשך השנים ויודע לתת מענה כזה או אחר, זאת אומרת, שיש לך אפילו על מי לצעוק.

איתן כבל: כאן, אם אני מנסה לדבר ולגעת ולומר שזה לא מתפקד, זה לא מתפקד, זה לא נותן תשובות, אין כזה.

איתן כבל: זה כולם.

איתן כבל: כל המערכת.

איתן כבל: אין איזה שולחן שיודע להתכנס כמו באירוע של מלחמה.

איתן כבל: אם אנחנו, נעמי, נחכה לאירוע מיוחד בעורף, זה לא תפקידך להגדיר או לקבוע את זה, ושנינו יודעים שלא היו מוכנים לתת הגדרות של מלחמה עת טילים נפלו טיל אחרי טיל במלחמות ולא היו מוכנים כדי לא לתת את הפיצוי.

איתן כבל: מישהו מעלה בדעתו שהמדינה בכלל תעלה בדעתה לתת הכרזות מן הסוג הזה?

איתן כבל: אין מצב.

איתן כבל: אני אשוחח עם השר היום ואני אתבע ממנו הקמת צוות חירום לאלתר.

איתן כבל: שהוא יקרא למפקח על הבנקים, שיוציאו הנחיה לבוא בדברים אל מול העסקים בירושלים, לקבוע כללים שיוכלו לתת להם מרחב נשימה, לעשות מה שהציע חברי אראל מרגלית במובן הזה שמשה אשר ייתן הנחיה, שהוא ידע לתת הנחיה.

איתן כבל: זה כל כך פשוט, לקרוא לכל החבר'ה שלו ולהגיד להם להוריד את הרגל מהגז לגבי החבר'ה של ירושלים על כל המשתמע מכך.

איתן כבל: אלה דברים קטנים שיכולים להצטבר לכלל מעשה.

איתן כבל: הדבר החשוב ביותר הוא ששר האוצר ידע להגיד שהוא יודע לתת קופה של איקס שקלים שיודעת לעשות א', ב' ו-ג' עד יעבור זעם, כמו שאמר אראל.

איתן כבל: אם זה מסלול אדום, זה לוח זמנים של חודש-חודשיים, אני לא יודע להגיד, ואם חס וחלילה נמצא את עצמנו כבר בתהליך שהוא תהליך ארוך, אז ממילא המדינה תצטרך לתת את הדעת על זה.

איתן כבל: אני הולך לתבוע משר האוצר ושר האוצר באמת מפתיע אותי כי הוא לא קרא לאנשים שלו כדי להגיד להם שברחוב זה וזה, במקום זה וזה, להקים חמ"ל ולהתחיל לטפל בבעיה.

איתן כבל: הבעיה הזאת צריכה להיות מטופלת בחמ"ל ומשה אשר והחבורה הזאת צריכה להיכנס לזה מיד.

איתן כבל: מה שאראל הציע, אנחנו נקבע לאלתר.

איתן כבל: לא צריך ועדת משנה ולא צריך כלום אלא אתה ואני נרים טלפון, תהיה נציגות שכבר אני אומר לכם תדע להכין את הנקודות המידיות.

איתן כבל: שוב, שאף אחד לא יתבלבל, מן לא הולך לרדת מן השמים.

איתן כבל: זה לא מצב עכשיו שכל אחד כבר יתחיל להגיד הנה, פתרתי לעצמי את הבעיה.

איתן כבל: לא, זה ממש לא.

איתן כבל: זה לא יקרה לצערי ואני לא באתי לכאן כדי לתת לאנשים איזה סוג של פנטזיות או דברים מן הסוג הזה.

איתן כבל: אנחנו בסך הכול באמת מיוזמתנו – אני, ביוזמתי כיושב ראש הוועדה, חבר הכנסת אראל מרגלית כחבר כנסת שירושלים על ראש שמחתו באמת – באנו ושמנו את הדברים על השולחן כדי לקיים את הדיון.

איתן כבל: אנחנו בסך הכול מנסים לעזור לכם.

איתן כבל: אנחנו נעזור.

איתן כבל: הישיבה הזאת לא תהיה רק ישיבה של דיבורים אלא גם יהיו לה תוצאות ואני מתחייב לכך.

איתן כבל: תודה רבה לכם.