ועדת החינוך, התרבות והספורט, כנסת 20, פרוטוקול מספר 62, 2015-10-19 11:40

יעקב מרגי: שלום לכולם.

יעקב מרגי: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת החינוך, התרבות והספורט של הכנסת.

יעקב מרגי: היום ה-19 באוקטובר 2015, ו' בחשון התשע"ו.

יעקב מרגי: על סדר היום פתיחת שנת הלימודים האקדמית תשע"ו.

יעקב מרגי: אומר לכם בכנות שהנוכחות הדלילה מדברת בעד עצמה.

יעקב מרגי: אין ספק שבעייתי ליפול על ראשי האוניברסיטאות ועל ראשי המכללות בפתיחת שנת הלימודים, להביא אותם לכאן בזמן שבימים הראשונים הם עסוקים והיינו צריכים לקיים את הדיון שבוע-שבועיים לפני כן או לתת שבועיים ללכת קדימה.

יעקב מרגי: לכן ההיעדרות מתקבלת באהבה ובהבנה.

יעקב מרגי: אין ספק שאנחנו נצטרך לעשות ישיבה ואני מבקש מנציגת המל"ג, ות"ת או מל"ג?

<מיכל נוימן: מל"ג.

יעקב מרגי: עבורי ות"ת ומל"ג, אחד.

יעקב מרגי: מי שמבין, מבין, ומי שלא הבין, לא הבין.

מירב בן ארי: יש כאן נציג של ה-ות"ת?

יעקב מרגי: היא מה-מל"ג.

מירב בן ארי: אפשר היה גם להביא נציג של ה-ות"ת.

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: לכן אמרתי שזה גוף אחד.

יעקב מרגי: לא משנה.

יעקב מרגי: זאת תורה אחת, משנה אחת, גוף אחד.

יעקב מרגי: לא חייבים להסכים אתי.

יעקב מרגי: אנחנו נקיים דיון בנוכחות ראשי המל"ג וה-ות"ת.

יעקב מרגי: הגיע הזמן.

עליזה לביא: הם הוזמנו לישיבה?

יעקב מרגי: כן.

יעקב מרגי: אבל הפעם ההיעדרות מתקבלת באהבה.

<קריאה: בהבנה.

יעקב מרגי: גם באהבה וגם בהבנה, לאור הנסיבות.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: הובאו בפני הנסיבות.

יעקב מרגי: אני אומר שלא יתכן שמתחילת הקדנציה הזאת לא מצאו הקודקודים להגיע ואפילו לא לדיון אחד.

יעקב מרגי: עם כל הכבוד לסגל המקצועי שמגיע לכאן ויש תשובות מקצועיות.

יעקב מרגי: כאשר אנחנו מדברים על מהות תפיסת עולם, אנחנו רוצים לשמוע כאן גם את הקודקודים ורוב הדיונים שהיו בנושאים האלה כאן, היו לגבי תפיסת עולם.

מירב בן ארי: אני רוצה להעיר שכאשר היו כאן דיונים על התקציב, כולם היו כאן.

יעקב מרגי: כן.

מירב בן ארי: זה קשור לכסף של המוסדות.

יעקב מרגי: כן, אבל לא הראשים.

יעקב מרגי: הראשים לא היו.

יעקב מרגי: היה המנכ"ל.

מירב בן ארי: היו.

מירב בן ארי: פרץ לביא ישב כאן לגבי תקציב האוניברסיטאות והמכללות.

יעקב מרגי: התכוונתי לקודקדים.

יעקב מרגי: אני אפילו מכוון מעל המנכ"ל.

יעקב מרגי: הבנתם אותי.

יעקב מרגי: נכון?

יעקב מרגי: אני מבקש להעביר את זה.

יעקב מרגי: אנחנו באווירה חגיגית של פתיחת שנת הלימודים האקדמית.

יעקב מרגי: משחר ילדותנו אנחנו שואפים להביא את הבנים לנקודה הזאת שיגיעו לקו הזינוק הזה, לכניסה לאקדמיה.

יעקב מרגי: החלום שלנו והשאיפה שלנו להביא את כולם במתן הזדמנות שווה כמה שיותר, ואני מדגיש כמה שיותר, לנקודת הזינוק הזאת, כניסה ברגל ימין לעולם האקדמי, ללימודים האקדמיים.

יעקב מרגי: אלה מילות הפתיחה לפני שאני אתן את רשות הדיבור להתאחדות הסטודנטים.

<קריאה: הסטודנטיות והסטודנטים.

יעקב מרגי: מאחר ולא אני הגורם המממן, הסמנטיקה לא הבעיה.

יעקב מרגי: שמתי את הדגש ואמרתי לכולם וכמה שיותר וכאן נקודת החיכוך שלנו.

יעקב מרגי: כשאני אומר לכולם וכמה שיותר, נקודת החיכוך כי אני שומע לאחרונה מנגינות כאלה שהגענו לאיזה רף מסוים ומכאן אנחנו צריכים להתחיל לחדד, לשים עוד בלאנסים, עוד תחנות סינון.

יעקב מרגי: אנחנו נמצאים בנושא הזה עם ה-ות"ת ועם המל"ג בוויכוח.

יעקב מרגי: אני חושב שעדיין לא הגענו לרוויה ועדיין לא הגענו לאחוזים – הן בקרב אוכלוסיות מיוחדות, קרי, חרדים וערבים – וצמד המילים האלה הולך שנים רבות ביחד, לצערי הרב - שמתקרבים לאוכלוסייה הכללית ואתה יודע מה?

יעקב מרגי: גם באוכלוסייה הכללית.

יעקב מרגי: עוד מעט נתחיל לבקש ממאבטח בקניון – ואני לא מזלזל בשום מקצוע – תואר ראשון וזה לא מספיק.

יעקב מרגי: מרוב הדרישות, כמעט גרמנו גם זילות לתואר ראשון.

יעקב מרגי: זה הפך להיות נדרש כמעט בכל מקצוע.

יעקב מרגי: מצד אחד זאת ברכה אבל מצד שני לא הגענו לאחוזים ניכרים.

יעקב מרגי: אם אנחנו דורשים את זה כמעט בכל מקצוע, אני חושב שבסוף זה יצטרך להיות כמעט במעמד שווה לתעודת הבגרות.

יעקב מרגי: אנחנו לא נמצאים שם ואנחנו עדיין צריכים לשאוף ולדחוף.

יעקב מרגי: אנחנו מדברים הרבה הרבה, מדברים גבוהה גבוהה, יש החלטות ממשלה, מדברים על שילוב חרדים באקדמיה, על שילוב ערבים באקדמיה, ועושים פעולות הפוכות שהולכות ומקשות על אותן אוכלוסיות.

יעקב מרגי: זה לא סוד, יש ויכוח היכן אנחנו צריכים לשים את הדגש על האיכויות ועל מצוינות.

יעקב מרגי: שוב, אני מצהיר בתחילת הדיון שאין לנו שום עניין להוריד את הרמה.

יעקב מרגי: אין לנו שום עניין להוציא תחת ידינו בעלי תארים שלא ראויים להתברך בהם ולהתפאר בהם.

יעקב מרגי: ההפך הוא הנכון.

יעקב מרגי: אין לי בעיה ששום מוסד אקדמי לא יוציא מתחת ידו בעלי תארים שהם לא ברמה שהם שואפים לה.

יעקב מרגי: הפוך הוא.

יעקב מרגי: שיעלו את הרמה אבל מתן הזדמנות שווה, תנו כמה שיותר לכולם.

יעקב מרגי: תכניסו אותם.

יעקב מרגי: שנה ראשונה היא הפרמטר.

יעקב מרגי: אם סטודנט רוצה, שיתמודד, שייכנס ויתמודד.

יעקב מרגי: אני לא מדבר על מקצועות שם הוא תופס כיסא או תופס ספסל באקדמיה, אני מבין שהיכן שיש מקצועות שהוא תופס כיסא או תקן או ספסל, אבל לא יתכן שגם תעודת בגרות כבר לא שווה במדינת ישראל.

יעקב מרגי: אם היא לא שווה, בואו נבטל אותה.

יעקב מרגי: אנחנו מבזבזים לתלמידי ישראל כמעט שנה וחצי במרוץ אחרי תעודת הבגרות, מכניסים את מנהלי בתי הספר לאיזה מסלול התמודדות ושמים אותם במבחן של אחוז זכאי הקבלה – גם זאת תרמית אחת גדולה שצריך לטפל בה אחת ולתמיד – וזה דיון שצריך להתקיים והוא יתקיים.

יעקב מרגי: לכן אני משאיר את זה לדיון הבא, עת יהיו כאן ראשי המל"ג, ראשי ה-ות"ת, שר החינוך, מנכ"לית משרד החינוך וראשי האגפים המתאימים במשרד החינוך.

יעקב מרגי: אנחנו נקיים דיון על זה.

יעקב מרגי: אני אשנה ממנהגי.

יעקב מרגי: בדרך כלל אני נותן את רשות הדיבור לחבר כנסת ואחר כך לאורח וחוזר חלילה, אבל אני רוצה שנוכל לשמוע את חברי הכנסת הממהרים לדיונים אחרים.

יעקב מרגי: חברת הכנסת מירב בן ארי שהיא גם יושבת ראש השדולה.

מירב בן ארי: אני וחברת הכנסת לביא ביחד יושבות ראש השדולה.

מירב בן ארי: תודה רבה אדוני היושב ראש.

מירב בן ארי: אני אצא להצביע בוועדת החוקה אבל אחזור כי הדיון הוא מאוד חשוב.

מירב בן ארי: חבל לי על מיעוט המשתתפים.

מירב בן ארי: ייאמר לזכות גדי פרנק, מנכ"ל ה-ות"ת, שברגעים אלה ממש נמצא בפתרון המשבר עם הסטודנטים שלומדים פיזיותרפיה וקלינאי התקשורת.

מירב בן ארי: יש עכשיו משבר שמטופל מול משרד הבריאות.

מירב בן ארי: ברגעים אלה הם בפגישה עם מנכ"ל משרד הבריאות.

מירב בן ארי: אני גם קיימתי אתו שיחה לפני כן, כך שאנחנו יודעים שהוא שם והוא מטפל בנושא כי יש שם שביתה.

מירב בן ארי: קודם כל, השנה היא שנה מאוד מרכזית להשכלה הגבוהה כי התכנית הרב שנתית מסתיימת והתכנית הרב שנתית שתסתיים באוקטובר 2016 דורשת גם שאנחנו צריכים להיות מעורבים, גם כמובן השדולה שלנו תהיה מעורבת, בקביעת אותן משימות.

מירב בן ארי: זאת תכנית לאומית.

מירב בן ארי: זאת תכנית שנוגעת בסופו של דבר בכל האוכלוסייה במדינת ישראל.

מירב בן ארי: אם בתכנית הרב שנתית הקודמת שמו גם את הקידום של המגזר הערבי וגם את הקידום של המגזר החרדי ובאמת הצליחו, בנוסף לכל שאר המשימות שהוגדרו בתכנית הרב שנתית, נראה לי, ואני בטוחה שאת תדברי על זה - - -

יעקב מרגי: מתי התקבלה התכנית הרב שנתית?

מירב בן ארי: בתשע"א על 2010 עד 2016, לשש שנים.

מירב בן ארי: תכנית שהייתה בתקופה של שר החינוך גדעון סער.

יעקב מרגי: בשנת תשע"ג ותשע"ד התקבלו החלטות שסותרות את התכנית הזאת.

מירב בן ארי: לתכנית הרב שנתית היו מספר מטרות, גם למצוינות המחקרית האקדמית, גם להגביר את הנגישות לערבים ולמגזר החרדי ובכלל למיעוטים, ויש שיפור.

מירב בן ארי: יש היום אקדמיות שבאמת עוסקות - מה שלא היה בעבר – בנושא הזה.

מירב בן ארי: הנושא הזה, אני מניחה שהוא לפתחה של המל"ג ואנחנו כוועדת החינוך צריכים לעקוב אחר התכנית הרב שנתית כי אנחנו לא חותמת גומי אלא אנחנו מאוד מעורבים ורוצים להיות מעורבים בקביעת המטרות של התכנית הרב שנתית הזאת.

מירב בן ארי: בעיני אחד הדברים מתוך הדברים שחשובים גם הם בשנת הלימודים האקדמית, ואני עובדת עליהם ללא הרף, הוא הנושא של המכינות הקדם אקדמיות.

מירב בן ארי: צריך לסיים עם זה.

מירב בן ארי: היום דיברתי עם גדי והיינו בפגישה.

יעקב מרגי: אם היה לנו סטטוס של ערכאה משפטית, הם היו עוברים על ביזיון בית המשפט.

מירב בן ארי: לגמרי.

מירב בן ארי: מי שכרגע המפתחות בידו, למרות שגדי היה שם במספר פגישות, זה משרד הביטחון, היחידה להכוונת חיילים משוחררים.

מירב בן ארי: אני נתתי לה אולטימטום כי זה פשוט לא יכול להיות.

יעקב מרגי: הם הצהירו כאן.

מירב בן ארי: כן, הם הצהירו.

מירב בן ארי: יצוין שגם אחרי ישיבת הוועדה התכנסנו במשרדי המל"ג כדי לקדם אבל זה עדיין תקוע.

מירב בן ארי: זה בעיקר בגלל משרד הביטחון.

מירב בן ארי: זה משהו שאנחנו כוועדה חייבים לשחרר.

מירב בן ארי: התחלנו את זה כאן בוועדת החינוך.

עליזה לביא: מה הייתה התשובה?

מירב בן ארי: יש איזשהו עיכוב כרגע.

מירב בן ארי: זה בעיקר אצל היחידה להכוונת חיילים משוחררים.

מירב בן ארי: אם תרצי, אני אסביר.

יעקב מרגי: תקציבית.

מירב בן ארי: לא.

מירב בן ארי: יש כסף.

יעקב מרגי: אמרו שיש והם מוכנים לגמור את זה?

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: הם פשוט לא מתקדמים אבל הם ייקחו בחשבון שאם זה לא יבוא מהם, זה יבוא מהמל"ג, המכינות הקדם אקדמיות ואנחנו נוציא את זה משם אחת ולתמיד.

מירב בן ארי: זה יסתיים מה גם שוועדת החינוך לקחה את זה ושמה את זה כמשימה.

מירב בן ארי: דבר שני, וגם שמנו עליו כסף בתקציב, גם ב-2015 וגם ב-2016, כל הנושא של מעורבות חברתית.

מירב בן ארי: הובטח לי על ידי המל"ג שיצא קול קורא לכל המכללות והאוניברסיטאות להגביר את הנושא של מעורבות חברתית של סטודנטים בקהילה.

מירב בן ארי: יש לזה תקציבים.

מירב בן ארי: המכללות והאוניברסיטאות צריכות לדעת שהן יכולות להגדיל את הפעילות של המעורבות החברתית ויש לזה תקציב.

מירב בן ארי: חלק ממעורבות הסטודנטים הוא הקמה של כפרי הסטודנטים.

מירב בן ארי: העיר הראשונה שנבחרה היא קריית שמונה ועכשיו אנחנו בתהליך מול שכונת התקווה ויפו ד' בתל אביב.

מירב בן ארי: זה עוד פרויקט שהתחלנו כאן בוועדת החינוך ואני באמת מקדמת את זה כדי להעביר את כפרי הסטודנטים.

מירב בן ארי: הנושא המרכזי בעיני שגם הוא היה כאן בוועדת החינוך זה נושא המעונות של הסטודנטים.

מירב בן ארי: המעונות עצמם שתקועים בפקק – אפרופו ביזיון בית משפט – גם כאן עשינו ישיבה מצומצמת ב-ות"ת.

מירב בן ארי: גם כאן יש לנו פקק.

מירב בן ארי: יש לנו מכללות שתקועות מוועדה מחוזית לוועדה מקומית והן תוקעו את המעונות של הסטודנטים.

מירב בן ארי: יש לנו בסך הכול חמישה מעונות שהתחילו את הבנייה שלהם ועדיין גם כאן אנחנו כל הזמן עם יד על הדופק.

מירב בן ארי: הכנסנו עכשיו גם את דירה להשכיר וכמובן יש את המעורבות של ההתאחדות במעונות.

מירב בן ארי: הכול התחיל כאן.

מירב בן ארי: הכול התחיל בוועדת החינוך ואין ספק שהעלינו את זה.

מירב בן ארי: הדבר האחרון מבחינתי הוא הנושא של ההנדסאים, הנושא של המכללות הטכנולוגיות.

מירב בן ארי: גם האוצר וגם משרד הכלכלה, שגם הוא רואה כיעד מאוד מרכזי לבוא ולקדם גם את המצב של ההנדסאים במדינת ישראל אבל גם את המצב של המכללות הטכנולוגיות שבאופן קבוע ומשום מה – בגלל עוול היסטורי – סובלות מפערים בניגוד למכללות אחרות.

מירב בן ארי: עוד דבר אחרון כי אני חייבת ללכת להצביע.

מירב בן ארי: היה סקר של שביעות רצון של סטודנטים במדינת ישראל.

מירב בן ארי: הסקר נעשה על ידי התאחדות הסטודנטים.

מירב בן ארי: בסקר – וזה חשוב לי שתשמע מנחם – יצא שהמרכז הבינתחומי הוא מספר אחד במדינת ישראל.

מירב בן ארי: לא בגלל אני בוגרת תואר ראשון ותואר שני, והייתי יושבת ראש אגודת הסטודנטים של המרכז הבינתחומי, לא בגלל זה – שימו את זה רגע בצד.

<יהודית גידלי: מה שכר הלימוד שם?

מירב בן ארי: שכר הלימוד שם הוא קרוב לארבעים אלף שקלים.

מירב בן ארי: אל תיכנסי אתי לפינה הזאת.

<יהודית גידלי: זה חלק מהעניין.

מירב בן ארי: גם במכללה למינהל זה אותו שכר לימוד ועדיין המכללה למינהל לא הייתה מספר אחד בסקר.

מירב בן ארי: גם שכר הלימוד במכללת נתניה הוא קרוב לשלושים אלף שקלים.

מירב בן ארי: גם במכללת שערי משפט.

מירב בן ארי: יש עוד מכללות ששכר הלימוד מתקרב לסכום הזה.

מירב בן ארי: המכללה למינהל נושקת לסכום הזה והיא עדיין לא במקום הראשון.

מירב בן ארי: אני רוצה להגיד לך משהו אחד.

מירב בן ארי: אני מאמינה, מנחם, שקראת את הסקר הזה בדאגה.

מנחם בן-ששון: כן.

מירב בן ארי: זה לא בגלל ההנחות ותמורת כסף.

מירב בן ארי: התנאים יותר טובים, הכיתות יותר טובות, אבל הרבה פעמים המרצה שמלמד בבינתחומי – ואני יכולה להגיד לכם על פרופסור אהרן ברק, על פרופסור קדמי שלימד אותי דיני ראיות – הם גם מלמדים באוניברסיטאות ועדיין יש משהו במכללות שנותן כנראה לסטודנטים להרגיש יותר טוב.

מירב בן ארי: אתה התייחסת לסקר הזה, לא פרץ לביא.

מירב בן ארי: אני ממליצה לכם לקרוא את הסקר שפרסמה התאחדות הסטודנטים.

מירב בן ארי: 66 אחוזים מהסטודנטים לומדים היום במכללות.

מירב בן ארי: מה שבעיני הכי חשוב לקחת מהסקר הזה זה פשוט לבוא וללמוד איך זה שבמכללות יש משהו שגורם לסטודנטים להרגיש יותר טוב וזה משהו שלא קשור באמת לאוניברסיטה ואין לי ספק שהרמה שם וטיב המרצים לא נופלים משום מוסד, להפך, יותר.

מירב בן ארי: אני חייבת לצאת להצביע אבל אני אחזור לאחר מכן.

יעקב מרגי: אני מודה לחברת הכנסת מירב בן ארי.

יעקב מרגי: רשות הדיבור לחברת הכנסת ד"ר עליזה לביא.

יעקב מרגי: לאחר מכן התאחדות הסטודנטים.

עליזה לביא: תודה.

עליזה לביא: גם לי היה חשוב להיות כאן הבוקר יחד עם חברת הכנסת מירב בן ארי.

עליזה לביא: אכן אנחנו ייסדנו את השדולה.

עליזה לביא: מירב לוקחת את הנושאים החברתיים אבל אני לוקחת את הנושאים של המצוינות האקדמית שהם נר לרגליי.

עליזה לביא: לצערי הרב, בהמשך לסקר שהוזכר כאן, באמת צריך לראות, אבל גם למתוח הבחנה בין המכללות ותפקידן לבין האוניברסיטאות והתפקיד שהן אמורות להוביל במצוינות האקדמית ובהתקדמות של ההשכלה.

עליזה לביא: יש לנו צניחה משמעותית בדירוג של האוניברסיטאות במדינת ישראל.

עליזה לביא: אנחנו רואים את זה במדדים השונים, גם הבינלאומיים.

עליזה לביא: למה?

עליזה לביא: מה קרה?

עליזה לביא: על מה אנחנו נמדדים ואיך אנחנו מגיעים למקומות הללו?

יעקב מרגי: מצד אחד.

יעקב מרגי: מצד שני הוזכרו שתי אוניברסיטאות לשבח בתחומים מסוימים.

עליזה לביא: האוניברסיטה העברית קיבלה.

עליזה לביא: הטכניון צנח.

יעקב מרגי: בן גוריון.

עליזה לביא: אנחנו יכולים לנתח את זה, אבל גם הנושא של התכנית הרב שנתית, אני הייתי מאוד מאוד שמחה שנבוא ונלמד את ההשלכות ואת המשמעות, מה היה כאן בשש השנים האחרונות וגם מה לא היה.

עליזה לביא: לפני שאנחנו רוצים לבוא ולשמוע מה כן לעתיד, לבוא ולנתח ולראות.

עליזה לביא: אתה אדוני הזכרת שתוך כדי גם היו שינויים והייתי שמחה מאוד אם תהיה כאן ישיבה שתבוא ותנתח את מה שרצינו שיהיה בתכנית הרב שנתית, מה התבצע, מה לא התבצע, מה אנחנו לומדים ומה בעצם יהיה כאבני בסיס לתכנית הרב שנתית הבאה שאנחנו רוצים לקדם.

עליזה לביא: הנושא השני שמאוד מטריד אותי הוא כל הנושא של מקצועות שסטודנטים שלנו רוכשים ולומדים ויש הרבה חוסר התאמה לעולם התעסוקה של המחר.

עליזה לביא: אני לא באה ואומרת שצריך לבחור לאנשים אבל יש הרבה שינויים שכן צריכים לעבור גם בתוך מערכת החינוך בבתי הספר.

עליזה לביא: דווקא במגזר הערבי אנחנו רואים את הכיוון של הסללה בשונה מהמגזר היהודי.

עליזה לביא: זה גם בהקשר המגדרי ואני מציינת את זה לטובה.

עליזה לביא: הרבה מאוד כלים ניתנים לחשוב על המסלול הבא, לחשוב על הדבר הבא שאני רוצה לרכוש וללמוד.

עליזה לביא: דיברנו על המכינות אבל הרבה מאוד מהצעירים שלנו, שנתיים ושלוש צריכים לבזבז כדי לרכוש את הידע ואת הדעת כדי לבוא ולנסות שוב להתקבל.

עליזה לביא: אלה שנים בהן הם שוב ושוב מנסים.

עליזה לביא: אין להם את הכלים שהיו אמורים להכניס אותם אל תוך העולם האקדמי.

עליזה לביא: נכון שצריך לבוא ולאפשר אבל אני כן הייתי, ודווקא בגלל התרומה האדירה של המכללות במדינת ישראל, מותחת קו בין תפקידן של המכללות להשכלה ובהנגשה של הידע לציבור הרחב אבל גם על המקום של האוניברסיטאות ועל פיתוח המצוינות והמקום שהן צריכות להמשיך ולהוביל במחקר.

עליזה לביא: לראות איך אנחנו משמרים את מה שקיים.

עליזה לביא: בהיבטים המגדריים שמענו ואני אשמח אם תזמין גם את פרופסור מרית ירמיה שהיא המדענית הראשית של משרד המדע.

עליזה לביא: הקמנו את המועצה לקידום נשים במדע והיא ערכה בדיקה במחלקות השונות בשמונה אוניברסיטאות מחקר בישראל.

עליזה לביא: בכל המחלקות יש תת ייצוג לנשים.

עליזה לביא: 37 מהמחלקות, שיעור הנשים נמוך מעשרים אחוזים, גם בקרב הסטודנטיות וגם בקרב סגל המרצות.

עליזה לביא: בעשרים מחלקות במחקר שהיא פרסמה אין אפילו חברת סגל אחת.

עליזה לביא: בכל מה שקשור לנושא של קידום אקדמי, של כל החסמים שעומדים בפני נשים על המסלולים האקדמיים, בכל הנושא של מלגות, בתנאים הנדרשים להתקדם - - -

יעקב מרגי: צריך לקחת מיקרוסקופ כדי לבדוק תנועתיות בתוך הסגלים.

עליזה לביא: אני יכולה לציין לחיוב את הטכניון שלמשל נשים שלומדות שם ויולדות ילדים, בשנה החמישית הן מקבלות את השנה חינם כדי לבוא ולהשלים את התואר.

עליזה לביא: האפשרות הזאת לא קיימת באף אוניברסיטה נוספת במדינת ישראל.

עליזה לביא: כאן אני רוצה לציין את הטכניון.

עליזה לביא: ראוי גם כאן בוועדה הזאת לראות איך אנחנו כן נותנים את הכלים בהיבטים הללו ומקדמים.

עליזה לביא: כמו שאמרתי, בשדולה שלנו אנחנו ניתן את המענה גם לסוגיות שעולות לשיפור אבל גם מהמקום של המצוינות האקדמית לכולם ולכולן.

עליזה לביא: תודה אדוני.

עליזה לביא: אני פשוט חייבת לרוץ הלאה.

יעקב מרגי: תודה רבה לחברת הכנסת עליזה לביא.

עליזה לביא: אני מברכת ושתהיה שנת לימודים פורייה, שקטה, בטוחה ושיהיו ימים שקטים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: התאחדות הסטודנטים.

יעקב מרגי: שבע עד שמונה דקות.

יעקב מרגי: לאחר מכן נשמע עוד חבר כנסת ולאחר מכן את אורח הכבוד שלנו, פרופסור בן ששון.

מסעוד גנאים: יש נציגים של המשרדים כמו משרד האוצר?

<מיכל גלברט: כן.

יעקב מרגי: יושב אתנו גם ראש ור"ה לשעבר ונשיא האוניברסיטה העברית שייתן לנו נקודת מבט איך הם רואים את זה, איך האוניברסיטאות וראשי האוניברסיטאות רואים את זה, ואדרבה, הדיון הזה, כפי שאמרתי, הוא דיון מקדים לדיון האמיתי וכנראה נשלב את הדיון על התכנית הרב שנתית הקודמת שמסתיימת בתשע"ו כדי שנסייע במגבלות החופש האקדמי ושלא ניגע בקודש הקודשים.

יעקב מרגי: התאחדות הסטודנטים.

רם שפע: צהרים טובים.

רם שפע: אני סגן יושב ראש ההתאחדות.

רם שפע: גלעד ארדיטי, היושב ראש, יצא הבוקר למילואים ולכן אני נמצא כאן.

יעקב מרגי: מפרגנים לו ומחזקים את ידיו שיחזור בשלום.

רם שפע: נדמה לי שזה משמעותי.

רם שפע: קודם כל, תודה על הדיון המשותף והחשוב הזה.

רם שפע: אנחנו רוצים בדקות הקרובות להציג את התפיסה שלנו את מקומם של הסטודנטים בחברה.

רם שפע: רצינו להציג מצגת אבל כידוע יש דברים שלא מסתדרים.

רם שפע: הגענו מוכנים ולכן יש לפניכם את התפיסה שלנו.

רם שפע: למעשה אני הולך להציג את קווי היסוד של ההתאחדות, שהם שילוב בין החזון שלנו למטרות כדי לראות איך אנחנו מצליחים לייצר פרקטיקה ולא רק שאיפות.

רם שפע: הבסיס של כל התפיסה הזאת מתייחס לסטודנט כאל מכלול ולא רק איזה תואר הוא מקבל ואיזה ציונים יש לו והיכן הוא מרוצה מכך שהוא הבריז מאחוז ניכר של השיעורים וקיבל ציונים נחמדים, אלא איזה אדם הוא יוצא.

רם שפע: לכן אנחנו משתדלים להתייחס להיבטים הכי רחבים שאנחנו יכולים.

רם שפע: אם יש לכם אימפוטים על פינות אפלות שלא הצלחנו להגיע אליהן, מעולה.

רם שפע: העיגול הימני, הצרכני כלכלי, אחד הנושאים שהכי מטרידים את הסטודנט והסטודנטית בחברה.

רם שפע: מצוין כאן נושא הפנסיה.

רם שפע: אני מאוד מקווה שכולכם וכולכן מכירים את ההסדר התקדימי שיצרנו יחד עם מיט"ב ד"ש.

רם שפע: בשורה התחתונה, הסדר שיכול לחסוך לכל סטודנט מאות אלפי שקלים, וזאת לא סיסמה, במהלך חייו.

רם שפע: בקיצור, מאות מיליוני שקלים עברו כבר מחברות הפנסיה לסטודנטים בכמה חודשים ועוד ידינו נטויה ואנחנו ממשיכים.

רם שפע: בית אקדמי.

רם שפע: אני לא אציג כל נושא כי זה ייקח לנו יותר מדי זמן אבל גם בנושא הדיור הקמנו איזושהי חברה שמסוגלת לחסוך לסטודנטים ולסטודנטיות הרבה מאוד כסף בדירה הראשונה שהם רוכשים.

רם שפע: כל נושא חיי היום יום, העיגול שמסומן בירוק.

רם שפע: למעשה גם בבתי דיור אחרים, היבטים של שכירות הוגנת, חוק לשכירות הוגנת.

רם שפע: ידוע לכולם שהסטודנטים היום גרים בדירות לא דירות שאף אחד מאתנו לא היה רוצה לשלוח לא את עצמנו ולא את הילדים שלכם לשם.

רם שפע: גם בזה אנחנו מטפלים.

רם שפע: מירב התייחסה לנושא המעונות.

רם שפע: נהדר.

רם שפע: כבר במשך שנים משרד האוצר מתקצב את קיומם של המעונות וזה מדהים, אבל בפרקטיקה ובפועל כמות הדירות שנבנות מעטה.

רם שפע: דיברת עכשיו על דירה להשכיר וזה מעולה ומחפשים המון פתרונות אבל השורה התחתונה היא שכמעט ולא בונים.

רם שפע: גם אם עכשיו יש איזושהי תחושה של תנופה, יש לנו עוד המון המון המון עבודה לכולנו ללחוץ כדי שזה יתקדם.

יעקב מרגי: יש מי שמאשים אתכם שבערים מסוימות שאתם הקטליזטור לעליית מחירי השכירות.

יעקב מרגי: זאת ברכה.

רם שפע: מעולה.

רם שפע: בדיוק.

רם שפע: אין בעיה, שיבואו לדבר אתנו ואני אסביר להם את התמונה מנקודת מבטנו.

רם שפע: כמובן שגם בנושא התחבורה הציבורית יש שלל נושאים שצריך לעסוק בהם, גם במחירים וגם בהיבטים של שירות.

רם שפע: יש עוד הרבה במה להשתפר.

רם שפע: הסטודנטים צורכים תחבורה ציבורית.

יעקב מרגי: מה שיעורי ההנחות?

יעקב מרגי: האם זה משמעותי או לא משמעותי?

רם שפע: שיעורי ההנחות משמעותיים ועם זאת אנחנו קיווינו לשיפור בשנה הזאת אבל לא הצלחנו להגיע אליו.

יעקב מרגי: יש לך מספר האחוזים ברכבות ובתחבורה הציבורית?

רם שפע: 33 אחוזים למי שמטעין את פרופיל הסטודנט שלו, שמצוין כסטודנט, ויש כל מיני תכניות שנתיות וחצי שנתיות אפשרות גם לחמישים אחוזים.

רם שפע: זה אמור לגבי הקווים הבין עירוניים והעירוניים.

רם שפע: זה הישג של ההתאחדות מלפני כמה שנים אבל גם אותו אפשר לשפר, אם לא השנה, אז בשנה הבאה.

רם שפע: אני לא הולך לעיגול האמצעי אלא לעיגול התחתון משמאל, כל הנושא של ליווי והכשרת אגודות פחות נוגע לכם אבל רלוונטי שתכירו את ההתעסקות שלנו בזה.

רם שפע: למעשה אנחנו מייצגים את כל הסטודנטים והסטודנטיות אבל מי שבסוף עוזר לסטודנטים בשטח אלה הן אגודות הסטודנטים המקומיות שלהם ולכן תפקידנו הוא גם לחזק אותן כמו בכל ארגון היררכי נכון.

רם שפע: אם האגודות יהיו חזקות, הסטודנטים יהיו יותר חזקים ואנחנו משקיעים בזה הרבה מזמננו.

רם שפע: העיגול השמאלי מלמעלה.

רם שפע: למעשה העיגול של אזרחות פעילה.

רם שפע: אין סוף דברים שאפשר לעשות.

רם שפע: שוב, זה מתייחס לסוגיה שהצגתי בהתחלה לגבי הסטודנט כמכלול ולא כמישהו שרק מקבל ציונים.

רם שפע: גם כאן לראות איך הסטודנט מצליח במהלך התואר שלו לייצר עשייה משמעותית.

רם שפע: מירב ציינה את ההתפתחות של הקהילות, פחות כפרים ויותר קהילות בסמנטיקה שלנו.

רם שפע: יש שאיפה להתפתחות בעוד כמה ערים.

רם שפע: אנחנו רוצים לצאת בעוד כמה פרויקטים שקשורים למעורבות חברתית וגם כאן

רם שפע: סביב ההסכם של הקיצוצים בהשכלה גבוהה, יש גם כסף שמיועד לזה ובתקווה נצליח לייצר ממנו דברים אפקטיביים כבר בחודשים הקרובים.

רם שפע: חיבור של המגזרים.

רם שפע: דיברת על זה ואני רוצה לגעת בנקודה אחת.

רם שפע: דיברת על נגישות.

יעקב מרגי: אני יכול לומר לך שבבאר שבע אתם עושים עבודה נפלאה בשכונות.

יעקב מרגי: לא נופל מלוד, אבל אתם עושים.

רם שפע: דוגמה מעולה.

רם שפע: מי שעושה את העבודה הנפלאה בבאר שבע, זאת אגודת הסטודנטים בבאר שבע, כמובן בסיוע שלנו.

רם שפע: זה גם דבר מדהים.

רם שפע: נקודה שנגעת בה לגבי הנגישות ואני רוצה להתייחס אליה.

רם שפע: קל מאוד להציג נתונים על כך שיש נגישות מדהימה בישראל ואנחנו במקום שני ב-OECD בנגישות וזה נכון שיהיה כך ואנחנו בחמישים אחוזים.

יעקב מרגי: אתה מדבר על נגישות לאוכלוסיות או על הנגשה של ההשכלה הגבוהה?

רם שפע: נגעת בנקודה.

רם שפע: אני אומר שעל פניו במספרים מוחלטים ההשכלה הגבוהה מונגשת וחמישים אחוזים מהאוכלוסייה מגיעה להשכלה הגבוהה.

רם שפע: עם זאת שני ציבורים משמעותיים ביותר נמצאים בתת ייצוג.

רם שפע: אגב, גם האוכלוסייה האתיופית ועוד יש לאן להתקדם בייצוג שלה.

מסעוד גנאים: מה עם הערבים?

רם שפע: אמרתי.

רם שפע: גם חרדים וגם ערבים.

רם שפע: אמרתי, שתי חברות, גם החברה הערבית וגם החברה החרדית, יש עוד הרבה לאן להתקדם בנושא הזה.

יעקב מרגי: יחסית לאוכלוסייה הכללית, אני טוען שגם באוכלוסייה הכללית, לגבי החמישים אחוזים, אמר לי בכיר ב-ות"ת שהמכללות נלחמות זו בזו על סטודנטים כי אין מהיכן לקחת.

יעקב מרגי: זה לא נכון.

יעקב מרגי: לא מיצינו את הפוטנציאל הזה.

רם שפע: אני מחזק אותך מאוד.

יעקב מרגי: חמישים אחוזים, זה עדיין מספר נמוך.

רם שפע: יש הרבה לאן להתקדם בחברה הערבית והחרדית ואנחנו עושים את זה ואני מקווה שהוועדה תתמוך בזה.

יעקב מרגי: אני מדגיש את האוכלוסייה הכללית.

רם שפע: גם בכללית.

יעקב מרגי: אתה חוזר לאוכלוסייה הערבית והחרדי.

רם שפע: כי זה נתון לוויכוח.

רם שפע: יש גם איזשהו גג שצריך לראות מתי מתעסקים במצוינות ושיפור ולא רק בהנגשה של האוכלוסייה הכללית.

רם שפע: אני מגיע לעיגול האחרון שלמעשה אולי הוא הליבה המשמעותית של ההתייחסות שלנו וזה למעשה כל מהלך התואר, מהלך הלימודים של הסטודנט והסטודנטית.

רם שפע: יצרנו איזושהי תפיסה מאוד רחבה, עבדנו על זה במשך חודשים עם המון ניירות עמדה ומסמכים עמוקים ומחקרים של מחלקת המחקר שלנו, כדי לייצר כאן תכנית משמעותית.

רם שפע: בעצם חילקנו את התכנית לשלושה חלקים ובעוד רגע אני אתן לעדי שתציג את עצמה וגם תציג כמה דברים ספציפיים.

רם שפע: למעשה התייחסנו לכל מה שהסטודנט והסטודנטית עוברים לפני שהם מגיעים לתואר ולא רק מה שקורה בשנייה שהם מגיעים.

רם שפע: איך הם בוחרים את התואר, איך אפשר למנוע נשירה ומעבר בין תארים, מה לגבי פסיכומטרי.

יעקב מרגי: אני רוצה שתתייחסו - גם מנקודות שעלו בדיון - לתלמידי ישראל שבאים לאקדמיה והם מרגישים שלא הוכנו כראוי ללימודים אקדמיים.

יעקב מרגי: עם כל ההשקעה רבת השנים, אין מסלול שהוא מביא את בוגר החינוך התיכוני לנחיתה רכה לתוך האקדמיה.

יעקב מרגי: אז מתחיל התיעוש ושוב, עוד קורסים ועוד קורסים ועוד התאמות וכאילו אני עכשיו הגעתי כעולה חדש וכל 12 השנים שהשקעתי, כאילו לא היו.

יעקב מרגי: גם אחרי שאני יוצא עם תעודת בגרות, עדיין אני צריך לעבור עוד כמה משוכות.

יעקב מרגי: תעודת הבגרות היא לא תכלית הכול אלא רמת הידע.

רם שפע: אני הרבה יותר ממסכים אתך.

יעקב מרגי: אני חושב ששם אתם צריכים לפעול.

רם שפע: אני אגיד שחלק מהתכנית שלנו – וזה בהחלט מצוין בה – גם העיסוק ברצף למידה.

רם שפע: התלמידים למעשה מסיימים בגיל 18, רבים מהם, מי שהולך לשירות הצבאי, מתחיל ללמוד בגיל 23, 24, 25 כך שהרצף נקטע וגם מה שכבר למדת, אתה לא מגיע אתו מוכן.

יעקב מרגי: אני לא יודע, יכול להיות שזה קיים, ואם הוא קיים וזאת התוצאה, כנראה שהוא לא קיים נכון או לא קיים במידה מספקת.

יעקב מרגי: אין תיאום מערכות בין ההשכלה הגבוהה למערכת החינוך בישראל.

יעקב מרגי: אני חושב שצריך להיות תיאום ציפיות ותיאום מערכות.

יעקב מרגי: בפועל מערכת החינוך בישראל היא בית היוצר לאותם סטודנטים.

יעקב מרגי: אם אני לא שואף להביא אותם לרמה מסוימת שבאקדמיה הם נכנסים ונשאבים לתוכה כבר בשנה הראשונה ברמה גבוהה, כנראה שמשהו חסר כאן.

רם שפע: גם כאן אני מסכים אתך שיש הרבה לאן להתקדם.

רם שפע: צריך לזכור שיושב ראש המל"ג הוא שר החינוך ובסוף זאת מערכת שיכולה לפעול ביחד טוב יותר.

רם שפע: דיברתי על מה שקורה לפני התואר.

רם שפע: מן הסתם גם במהלך התואר, הליבה של העניין, יש לנו הרבה מאוד לאן להתקדם במערכת.

רם שפע: דיברתם על המיקום שלנו במדרגים העולמיים.

רם שפע: כל נושא איכות ההוראה, הטכנולוגיות בהוראה – אנחנו מתקדמים ועם זאת יש לנו המון המון המון עבודה.

רם שפע: לצערי סטודנטים רבים לא מספיק מתעניינים במה שקורה במהלך הלימודים שלהם וזאת גם תולדה של מערכת שצריכה להשתפר.

רם שפע: כמובן גם מה שקורה אחרי התואר, איך קולטים את הבוגרים ואיך מכשירים אותם.

רם שפע: אני אשתף רק משיחה שלי אתמול בערב בנקודה קטנה.

רם שפע: אני סטודנט לחינוך ואני עושה עכשיו סטאז'.

רם שפע: ישבתי עם החברים שלי שהתחילו את הסטאז' שלהם ופשוט התחלנו להעלות על דף עשרות הצעות שיש לסטאז'ר המתחיל של שכר שלא מגיע אליו ושל תנאים שאין לו מושג מה הם.

רם שפע: אני לא אלאה אתכם, אבל באמת המצב בעניין ההכשרות הוא לא מספיק טוב.

רם שפע: אני אתן לעדי להרחיב על זה.

יעקב מרגי: לפני שעדי תתחיל.

יעקב מרגי: בדיונים קודמים עלתה הסוגיה הזאת של שיתופי פעולה ותיאום עם הסגל הבכיר.

יעקב מרגי: השאלה אם יש שיפור והאם אתם שותפים בתכניות הלימודים - אני לא אומר תכנים, מגמות ושינויים שנעשים – או שזה חד צדדי.

רם שפע: שיפור קל.

יעקב מרגי: יש קנאות מובנית.

רם שפע: נמצאת אתנו לימור, והתייחסת לנושא ההנדסאים, ואני חייב להגיד שגם כאן יש המון עבודה כדי לשפר בעיקר את התודעה של ציבור ההנדסאים בישראל, ציבור חיוני וקריטי למערכת ועם זאת עדיין הסטודנטים לא מספיק רוצים ללכת ללמוד את זה וזה חבל.

יעקב מרגי: האכסניה של כל סוגיית ההנדסאים, גם בכלכלה וגם בחינוך.

יעקב מרגי: דבר שני, אקרדיטציה.

יעקב מרגי: לא יתכן שהנדסאי שרוצה להמשיך במסלול אקדמי, זורק מאחוריו את כל מה שהוא השקיע בלימודי הנדסאות ומתחיל הכול מחדש.

יעקב מרגי: זה לעג לרש בנקודות הזכות שהוא מקבל, בנקודות הקרדיט שהוא מקבל וזאת סוגיה שהיא מונחת לפתחנו ואנחנו בהמשך נתקוף אותה מכמה זוויות.

יעקב מרגי: חבר הכנסת דוקטור יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: תודה ליושב ראש הוועדה.

יוסף ג'בארין: אתה רוצה שעדי תדבר?

רם שפע: אמת.

יוסף ג'בארין: אולי ניתן לה להתייחס.

יוסף ג'בארין: בסדר?

יעקב מרגי: בבקשה.

<עדי משניות: שלום לכולם.

<עדי משניות: אני ראש המחלקה למדיניות אקדמית בהתאחדות הסטודנטים והסטודנטיות.

<עדי משניות: באמת הזמן קצר.

<עדי משניות: אני רק רציתי לתת שתי דוגמאות שאני חושבת שהן מבהירות את כל התפיסה שלנו כלפי התכנית הרב שנתית שאנחנו מקדמים בה את האינטרסים של הסטודנטים בעולם ההשכלה הגבוהה, באמת מתוך ראייה שהאינטרס הוא לא רק של מי שנמצא במערכת והמענה שהוא מקבל באותו רגע, אלא גם מי נכנס למערכת הזאת, מי מסוגל להיכנס למערכת הזאת ואיך הוא יוצא ממנה.

<עדי משניות: שתי דוגמאות.

<עדי משניות: תהליך שנמצא כרגע דווקא בשלבים מתקדמים יחסית.

<עדי משניות: שמנו לב שיש בעיה מאוד קשה לאותם אנשים שנאלצים לעבוד במשרה מלאה כבר מגיל צעיר ולא יכולים למעשה לפנות את הזמן הדרוש בשביל תואר ראשון - שהיום מבחינה רגולטורית דורש נוכחות מוגברת במוסד שלא מאפשרת את ההשתכרות הזאת - והם נמצאים בבעיה מאוד קשה.

<עדי משניות: למעשה אין להם אלטרנטיבה אלא לפנות למוסדות פרטיים שגובים שכר לימוד משולש ואפילו לפעמים יותר משכר לימוד ציבורי.

<עדי משניות: דווקא המערכת הציבורית לא נותנת לאותם אנשים מענה כדי לשדרג גם את ההשכלה שלהם, גם את ההכשרה שלהם וגם את האפקטיביות שלהם בתוך שוק העבודה.

<עדי משניות: לכן יזמנו לפני מספר חודשים איזושהי הצעת החלטה מול המועצה להשכלה גבוהה בניסיון לפתוח את החסמים שעומדים בפני המל"ג ובפני מוסדות שרוצים לפתוח מסלולים כאלה שיאפשרו אלטרנטיבות עבור האנשים האלה.

<עדי משניות: אנחנו שמחים מאוד להגיד שזה נמצא כרגע בשלבים מתקדמים.

<עדי משניות: כמובן שצריך יהיה לראות איך זה ייושם בשטח והאם אכן זה יוחל, אבל אני חושבת שזאת דוגמה באמת לדבר מאוד משמעותי שיכול לתת להרבה מאוד אנשים גם לשפר בצורה משמעותית את כושר ההשתכרות שלהם מצד אחד וגם לתרום למשק על ידי אנשים שהם מוכשרים יותר בתחומם ובכלל.

<עדי משניות: הנושא השני הוא נושא שאני חושבת שאנחנו ממש בתחילת הדרך שלו ואני חושבת שזה נכון וראוי להעלות אותו היום וכאן.

<עדי משניות: זה נושא ההתמחויות.

<עדי משניות: זה מתוך הבנה שלנו כהתאחדות הסטודנטים והסטודנטיות, ומי שמבינים את כל האנשים שניגשים למערכת, לכך שהיום בסופו של דבר לתואר הראשון – וכמו שאמרת גם בפתיחת דבריך – בעצם זה איזשהו בסיס כדי להיכנס למעגל התעסוקה ואנשים מחפשים לצאת מוכשרים גם בפרקטיקה ולא רק בתיאוריה של הדברים.

<עדי משניות: לכן התמחויות במובן הרחב יותר שמכסה לא רק את המקצועות הממש ספציפיים שהיום נמצאים בו, זה דבר שאנחנו כן רואים אותם קורה בעולם, באירופה ובארצות הברית בצורה כבר יותר רחבה ויותר מושרשת, כאשר אנשים יכולים לקבל הזדמנות להתנסות כבר במהלך התואר, לבוא עם ניסיון תעסוקתי וקורות החיים שלהם.

<עדי משניות: זה מעלה את הסיכויים שלהם אחר כך להיכנס לתלם.

<עדי משניות: שוב, כמובן מתוך ההבנה שבגלל המצב ובגלל שאנשים נאלצים לעבוד במהלך התואר, הם לא יכולים תמיד להתנסות בתחומם כי הם צריכים להתמודד עם יוקר המחייה וזה לא מתאפשר כשאתה לומד לתואר שהוא בהיקף מלא.

<עדי משניות: הסיפור הגדול עם ההתמחויות ואנחנו סבורים שצריך להרים את הכפפה לגביו הוא זה שבישראל אין למעשה מעמד חוקי של מיהו המתמחה.

<עדי משניות: למרות שמקיימים התמחויות כבר היום בארץ – אני חושבת שכל חבר כנסת מכיר את הסטודנטים שמגיעים לכאן – אין הסדרה לא של המעמד החוקי שלו ויותר מזה, לא של המעמד הביטוחי שלו שזה דבר שממש מרתיע מעסיקים מלקחת אליהם מתמחים כי בעצם בן אדם נוסע לעבודה – כשהוא סטודנט, בתוך מוסד הלימודים הוא מבוטח ואם הוא הולך לעבוד בעבודת המשמרות שלו, לרוב הוא מבוטח – בהתמחות וקורה לו משהו, המעסיק פתוח לתביעות, ושנית, הסטודנט שלא בהכרח יש לו גב משפטי מאחוריו, יכול להיקלע למצב מאוד בעייתי.

<עדי משניות: זאת סוגיה אחת שהיא מאוד חשובה להסדרה.

<עדי משניות: בהמשך לכך מדובר כמובן על כל נושא התנאים.

<עדי משניות: כיוון שמעמד המתמחה לא מוסדר ואין אפשרות לעשות איזשהו הליך מהיר שיאפשר לסטודנט נניח להגיע לקיץ אחד, לחודש אחד, לעבוד ולחזור בחזרה ללימודיו, צריך לחתום חוזה אישי מול המעסיק וזה דבר שגם הוא כמובן מרתיע מעסיקים כי מדובר בבירוקרטיה שמאוד מקשה על התהליך.

<עדי משניות: לבסוף, זה משהו שאנחנו חושבים שהוא קשור יותר למועצה להשכלה גבוהה כאיזושהי מעטפת להסדרה החוקית של הדבר, צריך כמובן בכל הסדר שעושים של התמחות לתת איזשהו הסדר של אפשרויות תגמול הולם לסטודנט, בין אם זה יוצא באיזושהי צורה של נקודות זכות כחלק מתכנית הלימודים, כחלק מאיזשהו קורס שמשלב פרקטיקה.

יעקב מרגי: היום סטודנט שלא התמחה וסטודנט שהתמחה, אותן מטלות מוטלות עליו.

יעקב מרגי: זה לא נותן לו כלום.

<עדי משניות: זה תלוי.

<עדי משניות: יש הסדרים שונים.

<עדי משניות: אני חושבת שהסיפור הוא באמת שאין מעמד חוקי ואין יד מכוונת.

<עדי משניות: הם לא יודעים מה הזכויות שמותרות להם ומה לא.

יעקב מרגי: זה בצד הזכויות.

יעקב מרגי: השאלה מבחינת ההכרה של המוסד.

יעקב מרגי: אין מתן נקודות נוספות למי שמתמחה?

<ליאת הלבץ: אנחנו מדברים על מקצועות שאין בהם התמחות כחלק מהתואר.

<ליאת הלבץ: לא מדובר על סטודנטים לתזונה או פיזיותרפיה או משפטים שזה חלק מהתואר שלהם.

<ליאת הלבץ: אנחנו מדברים לדוגמה דווקא על סטודנטים לתקשורת.

יעקב מרגי: התמחות שהיא חלק מהתואר, השאלה שלי לא מתייחסת לזה וזה מובן מאליו.

<ליאת הלבץ: על הסטודנטים לתקשורת או למדעי המדינה שרבים מהם מגיעים לכאן לעשות התמחויות בלשכות של חברי כנסת.

<ליאת הלבץ: כחלק מהתואר הם יכולים לקבל שתי נקודות זכות בגין ההתמחות שלהם כאן בלשכות של חברי הכנסת.

יעקב מרגי: שתי נקודות זכות.

<ליאת הלבץ: שתי נקודות זכות על התנדבות לאורך השנה, שזה מקובל וזה בסדר אבל כן צריך לבחון איך הם שומרים על זכויותיהם.

<ליאת הלבץ: דבר שלא קיים אלה ההתמחויות בקיץ, כפי שעדי אמרה.

<ליאת הלבץ: זה דבר שנעשה הרבה באירופה ובארצות הברית כאשר סטודנטים במהלך חופשת הקיץ, ברגע שהם באים לחודש מרוכז למקום תעסוקה ובאמת נכנסים אליו, גם הרווח התעסוקתי שלהם וההבנה של איך הדברים עובדים הוא גדול יותר.

<ליאת הלבץ: באמת אבסורד שהסטודנטים שאנחנו מכירים נוסעים מישראל בחופשת הסימסטר שלהם לארצות הברית והולכים לעשות התמחות בקיץ, אם זה בחברות או בקונגרס האמריקאי.

<ליאת הלבץ: הם עושים ממש התמחות בשכר למשך חודש אחד.

<ליאת הלבץ: במקרה כזה התמורה היא רחבה יותר מאשר יום בשבוע.

יעקב מרגי: עדי, סיימת?

<עדי משניות: כן.

יעקב מרגי: אתה רוצה קודם לשמוע או להתייחס תוך כדי?

מנחם בן-ששון: איך שתחליט, זה יהיה בסדר.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: דוקטור יוסף ג'בארין.

יוסף ג'בארין: תודה לכבוד היושב ראש.

יוסף ג'בארין: פעם אחרונה שנפגשתי עם פרופסור בן-ששון הייתה עת היה יושב ראש ועדת החוקה בכנסת ואני הייתי אורח שלה.

מנחם בן-ששון: דוקטור ג'בארין היה איש קבוע בעבודה יום יומית בעיצוב חוקה לישראל.

מנחם בן-ששון: גם נפגשנו בחזיתות במגזר.

מנחם בן-ששון: בילינו יחד עשרות שעות.

יוסף ג'בארין: כן.

יוסף ג'בארין: בדרך כלל באותה חזית.

מנחם בן-ששון: גם קילומטרים.

יוסף ג'בארין: כן.

יוסף ג'בארין: אני רוצה לברך את הסטודנטים ואת התאחדות הסטודנטים והאגודות על תחילת שנת הלימודים.

יוסף ג'בארין: יש לכם ידידים כאן

יוסף ג'בארין: בוועדת החינוך החל מהיושב ראש שלה וכלה בכל החברים.

יוסף ג'בארין: אני קורא לכם לנצל את הידידים הללו כדי לקדם את הנושאים שלכולנו הם חשובים ובאמת הם בנפשנו.

יוסף ג'בארין: כמה הערות.

יוסף ג'בארין: לגבי תכנית החומש.

יוסף ג'בארין: אני חושב, כבוד היושב ראש, שהידידה מהמל"ג לא הציגה את עצמה.

יעקב מרגי: בהמשך ניתן לה את רשות הדיבור.

יוסף ג'בארין: רק כדי לדעת מי היא ומה תפקידה.

<מיכל נוימן: שמי מיכל נוימן ואני סמנכ"ל לעניינים אקדמיים ומזכיר המל"ג.

יוסף ג'בארין: תודה.

יוסף ג'בארין: אני חושב שאחד הדברים המאוד חשובים שקרו בשנים האחרונות באקדמיה, זאת התכנית הרב שנתית, הן לקידום ההשכלה בקרב האוכלוסייה החרדית והן לקידום ההשכלה או להרחבת ההנגשה בקרב האוכלוסייה הערבית.

יוסף ג'בארין: אני חושב שכבוד היושב ראש, היום, אחרי חמש-שש שנים, אולי נייחד בהזדמנות הקרובה דיון משותף על תכנית החומש.

מירב בן ארי: אתה צריך לקרוא לה תכנית רב שנתית.

מירב בן ארי: זאת תכנית לשש שנים.

יוסף ג'בארין: יהיה מעניין לשמוע מה ההישגים והיכן עמדנו, כי יש לי את התחושה שיש מקום גם לתקצב אותה יותר.

מירב בן ארי: אל תדאג.

מירב בן ארי: זאת לא הבעיה כאן.

יוסף ג'בארין: בסדר.

יוסף ג'בארין: זה אחד הדברים שנוכל לראות אולי באותו דיון.

יוסף ג'בארין: לפני כמה חודשים היה לנו דיון בסוגיית המעונות, בניית מעונות, ויהיה מעניין אולי באותה הזדמנות לראות איך זה מתקדם והיכן זה מתקדם כי זה נושא מאוד חשוב.

יוסף ג'בארין: אני מציע לקיים דיון חוזר בסוגיה הזאת.

יוסף ג'בארין: אני שומע שהנושא הזה מאוד חשוב ואני לא מסתיר שזה חשוב במיוחד לסטודנטים מקבוצות מיעוט שבדרך כלל המוסדות האקדמיים הם קצת מרוחקים ולכן הנושא של קבלת מעונות הוא מאוד חשוב להם.

יוסף ג'בארין: אני אשמח אם נציגת המל"ג תוכל להתייחס אבל אני טענתי בכל מה שקשור לתכנית הרב שנתית שקשה לדבר על הרחבת נגישות בתוך החברה הערבית כאשר אנחנו לא מקדמים מוסד להשכלה גבוהה בתוך ישוב ערבי.

יוסף ג'בארין: כפי שאנחנו יודעים, יש יוזמה, לדעתי מאוד מבורכת.

יעקב מרגי: אין מכללה אקדמית במגזר הערבי?

יוסף ג'בארין: לא כזאת שנותנת תארים.

יוסף ג'בארין: התשובה היא שיש הכשרת מורים.

<מיכל נוימן: יש את המכללות להכשרת מורים.

יוסף ג'בארין: נכון.

יוסף ג'בארין: כיום יש יוזמה ספציפית.

יעקב מרגי: אולי אתה לא מכיר ואני מכיר את זה אבל יש קווי דמיון משותפים לגבי המכללות להכשרת מורים.

יעקב מרגי: כך זה גם במגזר החרדי.

יוסף ג'בארין: בכל זאת יש הבדל.

יוסף ג'בארין: מוסד אקדמי שנותן תארים, ואולי גם תואר שני וכדומה.

מירב בן ארי: למה אתה מרגיש צורך לעשות בידול כזה ולעשות מוסד רק של ערבים?

מסעוד גנאים: לא רק של.

יוסף ג'בארין: אני לא אמרתי של ערבים.

יעקב מרגי: לכאורה את שואלת שאלה שהיא מתבקשת, אבל כאשר אנחנו מדברים על הנגשה של אוכלוסיות שלמות, סימן שיש כמה דברים שמהווים חסמים ויש חסמים.

יעקב מרגי: לא כולם יוצאים מהבית, במיוחד באוכלוסיות מסורתיות.

יעקב מרגי: לא כל אחד מרשה לילדים שלו לצאת.

יעקב מרגי: כמה מכללות ואוניברסיטאות יש בארץ?

מנחם בן-ששון: אתמול היו 63.

יעקב מרגי: מוסד אקדמי אחד לא יכול להיות במגזר הערבי?

יעקב מרגי: אני שואל שאלה והיא תישאר באוויר.

יעקב מרגי: לא ראוי שמוסד אקדמי אחד יהיה במגזר הערבי?

מירב בן ארי: אני דווקא לא מסכימה אתך.

יעקב מרגי: הרי רוצים לדבר על הנגשה והשילוב חשוב מאוד.

מירב בן ארי: כמה חרדים לומדים בקרית אונו?

יעקב מרגי: כאשר מדברים על תקופה של הנגשה, אם הצבנו לנו יעד שבעשור הקרוב אנחנו מביאים את האוכלוסייה הערבית ואת האוכלוסייה החרדית לאחוז סביר מתוך אוכלוסיית הסטודנטים במוסדות האקדמיים, אנחנו צריכים לדעת שבעשור הזה אנחנו מורידים את המשקפיים הרגילות – אם זה לא ברור לאנשים – ושמים אותן בצד ומשתמשים במשקפיים שמתאימות לאותן אוכלוסיות, לא על חשבון הרמה, לא על חשבון שום דבר אחר, לא על חשבון המצוינות.

יעקב מרגי: אני שם את זה כי תמיד אוהבים לשים לי את זה.

יעקב מרגי: לא על חשבון המצוינות ולא על חשבון הרמה אלא פשוט להיפתח.

יעקב מרגי: להפסיק בקנאות.

יעקב מרגי: הגופים שאמורים לקבל החלטות הם קנאים מדי.

יעקב מרגי: יש קנאות יתר.

יעקב מרגי: אני חושב שאם סימנו עשור מסוים לקידום האוכלוסיות האלה, צריך להסתכל אחרת.

יעקב מרגי: לא יעזור כלום.

יעקב מרגי: אם אנחנו נרצה להעביר אותם את אותם מסלולים, את אותן שעות, את אותם מבחני כניסה וכולי, לא נביא אותם.

יעקב מרגי: לכן אם אחד הפרמטרים הוא לתת מוסד אקדמי במגזר הערבי, אז צריך לעשות את זה.

יעקב מרגי: אתם יודעים מה?

יעקב מרגי: גם למראית עין זה לא נראה טוב.

יוסף ג'בארין: הייתה התקדמות משמעותית בכל מה שקשור לסיפור של המכללה בנצרת ואנחנו בטח נשמע התייחסות אבל אני מנצל את הדיון הזה לקרוא למל"ג לשים את הנושא הזה בראש מעייניה.

יוסף ג'בארין: אני מודע לטיעונים בדבר ההתבדלות ואני שותף לחששות הללו, אבל אני גם חושב שאנחנו נוכל באמת לקיים מוסד אקדמי לא רק שיהיה ערבי אלא ערבי-יהודי וירצו בו גם מרצים יהודים וחלק מהשיעורים יהיו בשפה העברית והערבית מה שממילא קורה אפילו במכללות להכשרת מורים.

יוסף ג'בארין: לכן אנחנו מדברים על מוסד שיהיה דו לשוני ויהיה פתוח לשני הקהלים.

יוסף ג'בארין: יש גם מציאות שצריך להכיר אותה.

יוסף ג'בארין: מירב, יש גם מציאות ואני לא יודע עד כמה את מודעת לה.

יוסף ג'בארין: היום אנחנו מדברים בחברה הערבית על כ-10,000 סטודנטים.

מירב בן ארי: 16 אחוזים מהחברה הערבית הם סטודנטים.

מירב בן ארי: תאמין לי שמספרים אני יודעת.

יוסף ג'בארין: תקשיבי לי עד הסוף.

יוסף ג'בארין: עוד לא סיימתי.

מירב בן ארי: בעיני זה נוראי לעשות מכללה רק בשביל ערבים.

מירב בן ארי: נעשה מכללה של דרוזים, של צ'רקסים, של בדואים?

מירב בן ארי: יושב ראש הוועדה, החרדים לומדים בקריית אונו.

יעקב מרגי: אני אסביר לך למה.

יעקב מרגי: את יודעת למה?

יעקב מרגי: הקמפוס נפרד.

יעקב מרגי: אל תצבעי את זה בצבעים ורודים.

יעקב מרגי: הם בקמפוס נפרד.

יוסף ג'בארין: את לא שמעת את סוף המשפט.

יעקב מרגי: סליחה, אני אעזור לך, החברה החרדית לא רוצה לשנות את אורחות החיים של הסטודנטים בישראל.

יעקב מרגי: בעשור הזה כדאי לתת את המקפצה הזאת דרך קמפוסים ייעודיים כדי לפתוח את החברות האלה לנושא האקדמי.

יעקב מרגי: אני לא נבהל מזה.

יעקב מרגי: מתוך שישים ומשהו מכללות, תהיה מכללה אחת.

יעקב מרגי: תאמיני לי, איפה שיש יהודי אחד יש כמה דעות וגם אצל הערבים.

יעקב מרגי: תהיה מכללה, זה לא אומר שכל הערבים ילכו ללמוד בה.

יעקב מרגי: אני לא נבהל מזה.

יוסף ג'בארין: רציתי לומר למירב וכמובן גם לנוכחים.

יוסף ג'בארין: המספר הזה, 10,000 סטודנטים, מה זה?

יוסף ג'בארין: את יודעת למה התכוונתי?

יוסף ג'בארין: לא.

יוסף ג'בארין: 10,000 סטודנטים ערבים שלומדים בירדן ובגדה המערבית.

<יהודית גידלי: כמה סטודנטים ערבים לומדים במוסדות ישראליים?

מירב בן ארי: 16 אחוזים.

יוסף ג'בארין: מה הנתון הכי מעודכן?

יוסף ג'בארין: דיראן.

<דיראן שלאבנה: בערך 35 אלף סטודנטים, לא כולל 10,000 סטודנטים שנמצאים בגדה המערבית.

יעקב מרגי: כמה מתוכם לומדים חינוך?

<דיראן שלאבנה: אני חושבת שאחוז הלומדים בחינוך עומד על מעל שלושים אחוזים.

יוסף ג'בארין: כן.

יוסף ג'בארין: במכללות להכשרת מורים.

יעקב מרגי: עדיין זה יותר טוב מאשר אצל החרדים.

יוסף ג'בארין: אני מדגיש את המספר 10,000, כי אלה ממילא לומדים בשפה הערבית, במוסדות ערביים וכדומה.

יוסף ג'בארין: אני אישית הייתי מעדיף דווקא שמוסדות אקדמיים בתוך ישראל יקלטו אותם ויכינו אותם לשוק העבודה ולמציאות הישראלית ושלא יהיה מצב שאלפים לומדים בירדן וחוזרים בלי שום הכנה למציאות כאן.

מירב בן ארי: כמה סטודנטים יהודים לומדים במוסדות אקדמיים מחוץ לישראל?

יוסף ג'בארין: זה לא אותו היחס.

יוסף ג'בארין: אין מה להשוות מבחינת היחסים.

מירב בן ארי: סתם מעניין אותי.

יוסף ג'בארין: אני אומר לך, תחשבי על כך ש-10,000 סטודנטים ערבים שלומדים מחוץ לישראל ותראי שאלה כמעט ארבעים אחוזים מכלל הסטודנטים הערבים בישראל.

יוסף ג'בארין: זה אחוז מאוד משמעותי.

יוסף ג'בארין: גם את המציאות הזאת צריך לקרוא ולדעת איך להתמודד אתה.

יוסף ג'בארין: כדי לקצר.

יוסף ג'בארין: בשיח שלי על האקדמיה, אני מדבר הרבה - וזאת פנייה שלי גם לאגודות הסטודנטים והתאחדות הסטודנטים – על קמפוסים רב תרבותיים.

יוסף ג'בארין: גם אם תקום מכללה ערבית, ברור שהנוכחות של הסטודנטים הערבים תישאר נוכחות משמעותית וגדולה בתוך המוסדות.

יוסף ג'בארין: לכן אני מדבר על כמה רבדים של קמפוסים רב תרבותיים.

יוסף ג'בארין: קודם כל, אני קורא להתאחדות הסטודנטים למצוא את הדרך איך להבטיח ייצוג לסטודנטים הערביים בהתאחדות ובאגודות.

יוסף ג'בארין: יש לנו בעיה בכמה אגודות סטודנטים שזה הולך לנציגים של פקולטות ואז בדרך כלל הסטודנטים הערבים הם מיעוט בתוך הפקולטה ואין להם נציגים באגודה.

יוסף ג'בארין: צריך למצוא שיטה יצירתית איך מבטיחים את נוכחותם.

יוסף ג'בארין: למשל, אוניברסיטה כמו חיפה, הסטודנטים הערבים בה הם יותר משלושים אחוזים אבל הם כמעט לא מיוצגים באגודת הסטודנטים.

יוסף ג'בארין: למה?

יוסף ג'בארין: שוב, כי הבחירות הם לפי נציגי פקולטות והם מיעוט בכל פקולטה.

יוסף ג'בארין: לכן אין להם ייצוג ברמת האגודה ואם יש, אולי זה ייצוג מזערי ביותר.

יוסף ג'בארין: לכן צריך לחשוב איך נוכל לקדם רעיונות יצירתיים להבטיח שהסטודנטים הערבים שותפים לעשייה הסטודנטיאלית.

יוסף ג'בארין: זה מאוד חשוב.

יוסף ג'בארין: אני קורא לאוניברסיטאות, ואולי האגודות יתמכו בזה, שבכל אוניברסיטה לפחות יהיה קורס אחד של דיאלוג, מפגש יהודי-ערבי, מה שלצערי בהרבה מקומות לא מתקיים.

יוסף ג'בארין: אני לימדתי בחיפה, זה לא התקיים.

יוסף ג'בארין: לימדתי במכללה בתל חי, זה התקיים וזה היה מאוד מרשים.

יוסף ג'בארין: אגב, לזכותו של פרופסור בן-ששון והאוניברסיטה העברית, נשלחה איגרת לכל הסטודנטים והנוסח היה גם בשפה הערבית.

יוסף ג'בארין: זה נתן תחושה מאוד טובה לסטודנטים הערבים שקיבלו איגרת מהאוניברסיטה בשפה הערבית, בנוסף לתוכן שדיבר על דיאלוג וכבוד הדדי.

יוסף ג'בארין: אני אעבור בקצרה על הדברים.

יוסף ג'בארין: לדעתי צריך גם להוסיף כיתוב בשפה הערבית בשילוט בתוך האוניברסיטאות, כך שתהיה תחושה של שייכות.

יוסף ג'בארין: הדברים שאמרה מירב ואמרה וגם עליזה בענייני נשים, הוא נכון לענייני ערבים ואפילו קיצוני יותר.

יוסף ג'בארין: הייצוג של המרצים הערבים בקרב המרצים הוא עדיין שניים-שלושה אחוזים לכל היותר ובקרב הסגל המינהלי המצב אפילו הרבה יותר גרוע והאחוז עומד על פחות מאחוז אחד.

יוסף ג'בארין: זה נתון שמאוד מדאיג אותי כי זה אומר שאין את האינטגרציה הזאת בתוך המוסדות להשכלה גבוהה וצריך לעבוד לכיוון הזה.

יוסף ג'בארין: הדבר האחרון, ההכרה בחגים של הסטודנטים הערבים, של העדה הנוצרית, של העדה המוסלמית.

יוסף ג'בארין: כאן יש יוזמות טובות.

יוסף ג'בארין: חיפה לפני שנתיים הכירה בשלושה ימי חג, האוניברסיטה העברית בשנה שעברה גם הצטרפה והכירה ביומיים-שלושה כימי חג.

יוסף ג'בארין: יכול להיות שהמל"ג צריכה לחשוב איך אפשר לעשות משהו יותר מסודר וארצי שיחול על כל מוסדות ההשכלה הגבוהה.

יוסף ג'בארין: תודה.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: נמצא אתנו רמ"ח חירום של משטרת ישראל ומאחר והוא צריך לצאת, אני נותן לו את רשות הדיבור.

<מוריס חן: צהרים טובים לכולם.

<מוריס חן: אני ראש מחלקת חירום.

<מוריס חן: חוק הסדרת הביטחון, למעשה מסדיר את כל נושא אבטחת מוסדות ההשכלה הגבוהה שזה כולל את האוניברסיטאות ואת השלוחות שלהן בלבד.

<מוריס חן: הוא לא כולל את כל המוסדות הפרטים.

<מוריס חן: משטרת ישראל למעשה אחראית על כל תחום ההנחיה.

<מוריס חן: ההנחיה כוללת בעיקר בקביעת תרחישי ייחוס ובעיקר בתחום של פיקוח ובקרה על החברות.

<מוריס חן: אני יכול להגיד לך שבשיחה קודם לכן עם החטיבה הרלוונטית אצלנו באגף המבצעים, למעשה בוצעו בקרות תהליכיות לקראת פתיחת שנת הלימודים ולא רק.

<מוריס חן: אין פערים מהותיים בכל האוניברסיטאות על שלוחותיהן.

<מוריס חן: זה הדבר המרכזי.

יעקב מרגי: אתה מדבר על ההנחיה.

יעקב מרגי: היא חלה רק על האוניברסיטאות כולל המכללות?

<מוריס חן: לא.

<מוריס חן: המכללות הפרטיות לא.

<מוריס חן: השלוחה בדרום, בשדה בוקר, של באר-שבע – כן.

יעקב מרגי: מכללת ספיר, מכללה גדולה.

<מוריס חן: שוב, לא ספציפית.

<מוריס חן: אם המכללה הזאת היא שלוחה של אוניברסיטה.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: אני שואל שאלה.

יעקב מרגי: תקן אותי.

יעקב מרגי: אני לומד.

יעקב מרגי: כל החיים שלי בכנסת אני לומד.

יעקב מרגי: מכללת ספיר, מספר הסטודנטים שם הוא גדול מאוד.

רם שפע: 9,000 סטודנטים.

יעקב מרגי: יש שם קב"ט ויש אבטחה.

יעקב מרגי: מי מנחה אותם לגבי כללי האבטחה, תקנים, סדרי האבטחה שלהם?

<מוריס חן: שוב, כפי שאמרתי.

<מוריס חן: בהנחה שהם נכנסים לתוקף של החוק – במקרה הזה לא – אנחנו כגוף מנחה.

<מוריס חן: הממשלה קבעה איזה גופים הם גופים מונחים.

יעקב מרגי: ואתם מנחים את המכללות האלה.

<מוריס חן: את המכללות האלה, כן, בהנחה שהן שלוחות של אוניברסיטאות.

<מוריס חן: במידה ולא, לא.

רם שפע: נראה לי שצריכה כאן הבהרה.

רם שפע: רוב המוסדות בישראל הם לא שלוחות של האוניברסיטאות.

רם שפע: רוב המכללות הציבוריות ויש כאלה עשרות, הן לא שלוחות של האוניברסיטאות.

<מוריס חן: אין לך ויכוח אתי.

יעקב מרגי: תרמת את חלקך.

יעקב מרגי: מתוך ה-הן, שמענו את ה-לאו.

<מוריס חן: נכון.

יעקב מרגי: כנראה מאז נקבעו הכללים, מישהו בסוגיה הזאת שימר את הדבר המנדטורי הזה.

<מוריס חן: נכון.

<מוריס חן: בהחלט יש מקום לשנות.

יעקב מרגי: אין ספק.

יעקב מרגי: אנחנו יודעים מה הפוטנציאל ואני חושב שזאת נקודה צריך להתייחס אליה.

יעקב מרגי: תודה רבה לך.

יעקב מרגי: חבר הכנסת מסעוד גנאים, רוצה להוסיף?

מסעוד גנאים: כן.

מסעוד גנאים: שתי דקות.

מסעוד גנאים: אני מצטרף לברכות.

מסעוד גנאים: מאחלים לכל הסטודנטים שנה אקדמאית פורייה, בהצלחה, וגם שנה שקטה.

מסעוד גנאים: אני חושב שאנחנו לא יכולים בפתיחת השנה האקדמאית שנפתחה אתמול לדלג על המצב המתוח.

מסעוד גנאים: באוניברסיטאות יש ערבים ויש יהודים, ולפי דעתי על המל"ג, על האוניברסיטאות, על כולם לדאוג לזה שבאמת כל התלמידים ירגישו בביטחון.

מסעוד גנאים: יש סטודנטים ערבים, סטודנטים שמפחדים או במיוחד סטודנטיות שלובשות את הלבוש הדתי המסורתי והן מפחדות.

מסעוד גנאים: אתם רואים מה קרה אתמול עם הנתין האריתראי שחשבו שהוא מחבל.

מסעוד גנאים: המצב לא פשוט ואנחנו לא יכולים לדלג עליו.

מסעוד גנאים: אני מקווה שמוועדת החינוך תצא הקריאה לעשות הכול כדי שהשנה הזאת תהיה שנה שקטה כדי שבאמת האווירה בכל אוניברסיטה תהיה אווירה שקטה ובטוחה כך שכולם ירגישו בטוחים ולעשות הכול לשם כך, אם על ידי חברות האבטחה והשמירה שם שידאגו לאבטחת הסטודנטים האלה.

מסעוד גנאים: הנקודה השנייה והאחרונה, בקשר לתכנית ות"ת לגבי הנגשת ההשכלה הגבוהה לאוכלוסייה הערבית.

מסעוד גנאים: התחילו בה בשנה שעברה או לפני שנתיים ושמעתי שהאוצר מקצץ בה.

מסעוד גנאים: אני שואל האם זה נכון או לא נכון.

יעקב מרגי: בהמשך נשמע את המל"ג.

יעקב מרגי: פרופסור מנחם בן-ששון, לשעבר יושב ראש ור"ה ובהווה נשיא האוניברסיטה העברית, לשעבר יושב ראש ועדת החוקה של הכנסת, בבקשה.

מנחם בן-ששון: תודה רבה.

מנחם בן-ששון: כשמסתכלים לטווח הרחוק, ובתחילת שנת לימודים או בתחילתה של שנה, אתה מסתכל אחורה ורואה מה היה עד היום וקדימה כדי לראות למה אתה שואף.

מנחם בן-ששון: אנחנו מסתכלים קדימה לשאלות הגדולות, המשך העידוד של קליטתם של חברי סגל חדשים, דבר שהיה במוקד תשומת הלב הציבורית, בתכנית החומש הקודמת לא הצלחנו להביא את מה שציפינו, ה-ות"ת והמל"ג ציינו את הדבר.

מנחם בן-ששון: המוסדות הוותיקים – אני מדבר על מכללות ועל אוניברסיטאות – מוסדות שהם בני גיל מבוגר, אני מדבר על הבניינים ולא על האנשים, סובלים מבעיה קשה מאוד של תשתיות.

מנחם בן-ששון: זה בא לידי ביטוי כבדרך אגב – והחברים ציינו כאן - בבעיות של כיתת לימוד גדולה או חדרי לימוד מאוכלסים ביתר או מסכים שלא רואים אותם.

מנחם בן-ששון: זאת אומרת, זה דבר שהוא נספר כבדרך אגב ואנחנו מרגישים את הדבר.

מנחם בן-ששון: אני מדבר עכשיו בעשרות מוסדות ותיקים מתוך 63 מוסדות .

מנחם בן-ששון: תשומת לב רבה ניתנה, לפי הבנתנו, למוסדות צעירים בתכניתה חומש הקודמת.

מנחם בן-ששון: תשתית היא עניין קריטי, ראשית, ללימוד, ולאחר מכן גם לעבודה ומיד אני אומר עליה כמה משפטים.

יעקב מרגי: אני מפריע לך.

יעקב מרגי: הייתי לא מזמן בסיור באחת האוניברסיטאות בארץ, בבניין שכולו מחקר לחקר הסרטן, ואני אומר לך את האמת – בתקופת השירות הצבאי שלי שהיתי במבנים שנראים יותר טוב.

מנחם בן-ששון: יש לנו מוסדות שהם בני מאה.

יעקב מרגי: לא בני מאה.

יעקב מרגי: ראשי האוניברסיטאות עושים עבודת קודש בגיוס משאבים ובדרך כלל תורמים אוהבים להקים ולא אוהבים לשפץ.

יעקב מרגי: תרומות מגיעות לבנייה אבל לא לשיפוץ.

יעקב מרגי: אין ספק שצריך לתת את הדעת גם על תחזוקה ועל שיפוצים והתאמות.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב ראש, לכך התכוונתי.

מנחם בן-ששון: בחלק מן המוסדות הוותיקים יש בעיה של מחויבויות אקטואריות בגין פנסיות ישנות כאשר מדובר בעובדים ותיקים.

מנחם בן-ששון: אנחנו קראנו הרבה מאוד בחודשים האחרונים על הסוגיה באופן כללי, על צה"ל, על הרשויות המקומיות, אבל חלק מהמוסדות נמצאים בבעיה כזאת ואז יש לך מוסד שמקבל שקל ומוסד אחר שמקבל שקל – אני מדבר על כספי מדינה – והמוסד האחד שמקבל שקל, השקל שלו הוא שקל שנועד להוראה, למחקר, לשיפוץ כיתות לימוד, ולמוסד האחר, שליש שקל נועד לתשלומי פנסיות ותיקות בנות תשעים שנים ושני שלישים מיועדים בלבד.

מנחם בן-ששון: יש מקומות שם זה אפילו לא שני שלישים אלא באחוזים אחרים, ארבעים אחוזים ושישים אחוזים.

מנחם בן-ששון: מעונות סטודנטים, בחלק מן המוסדות לא נבנו בשנים עברו.

מנחם בן-ששון: ההנחה הייתה שהסטודנטים הם בני העיר, בני האזור, שהמגורים הם מגורים נוחים.

מנחם בן-ששון: התחיל מהלך שאנחנו רואים לנגד עינינו כחיוני.

מנחם בן-ששון: אני אומר שתי מלים גם על הביטחון ואולי אני אומר אותם לפני שאדוני עוזב.

מנחם בן-ששון: אני עוצר את דבריי כדי לומר משהו על הביטחון.

מנחם בן-ששון: חלק מהחברים לא נמצא כאן משום שהימים הראשונים בשנה הם הימים הקשים ביותר.

מנחם בן-ששון: כמו שאמרו חברי הכנסת, כל אחת בצורה שלה וכל אחד בצורה שלו, ביטחון הוא לא רק השאלה של המערך מסביב, ומיד אני אתייחס, אלא זאת גם ההוויה של החיים הסטודנטיאליים וגם אנשים שנמצאים בקמפוסים.

מנחם בן-ששון: הקמפוסים באוניברסיטאות הגדולות, אני מדבר על עיר של 25 אלף אנשים, של שלושים אלף אנשים.

מנחם בן-ששון: שכונה בצפיפות.

מנחם בן-ששון: מסביב לקמפוסים העלויות הביטחוניות מושתות על האוניברסיטאות ועל המכללות.

מנחם בן-ששון: יש כאלה שהתמזל מזלן והם משלמים שלושה מיליון שקלים בשנה – האוניברסיטה ממנה אני בא משלמת 32 מיליון שקלים בשנה.

מנחם בן-ששון: זאת אומרת, החלוקה הזאת של הכספים – ואנחנו הלכנו משר לשר והסברנו שמה שקורה באל על, הוא הפתרון הנכון.

מנחם בן-ששון: אם אתה חושב שהאוניברסיטה היא משאב לאומי – ואני חושב כך – אם אתה חושב שהעתיד של המדינה והעתיד של הדור תלוי באוניברסיטאות, היעלה על הדעת שתיקח כסף טוב שהוא כסף של מחקר ותשלח אותו לביטחון?

מנחם בן-ששון: כמו שאתה מגן כאן, תגן שם.

מנחם בן-ששון: כמו שאמרתי, אפשר להגיע לסיכום אבל חייבים למצוא פתרון לסוגיה הזאת שנקראת ביטחון.

מנחם בן-ששון: אם אפשר להגיע לסיכום היום, ביטחון הוא האווירה בפנים ואומר משהו על מה שאנחנו עושים וכבר הזכירו את זה.

יעקב מרגי: מחר יש לנו דיון מקיף על אבטחת מוסדות חינוך ונכניס גם את הסוגיה של האקדמיה.

מנחם בן-ששון: כל אחד נמצא בחזית שלו.

מנחם בן-ששון: אנחנו בזמנו ביקשנו והתשובה שקיבלנו הייתה: אי אפשר להוסיף לכספים.

מנחם בן-ששון: ות"ת מקבלת כסף למחקר והיא צריכה לדעת איך לסדר את זה.

מנחם בן-ששון: אני אומר שבמקום מתוקן צריך הביטחון להיות מוטל על כספי משלם המיסים עוד יותר מאשר שאלת ההשכלה הגבוהה ולא לבוא חשבון.

מנחם בן-ששון: הם מחלקים לפי תפיסת מצוינות, הם מחלקים לפי תפיסת ביצוע, הם מחלקים לפי מספרי תלמידים.

מנחם בן-ששון: אלה שאלות שהמדינה הציבה בפני מל"ג-ות"ת את האתגרים והם מתרגמים את הדברים למספרים.

מנחם בן-ששון: אבל הביטחון צריך להיות לפני הכול ולא חזות הכול.

מנחם בן-ששון: אני חושב שעכשיו לא צריך להפריע לאנשי הביטחון ללכת אבל אם אוניברסיטה משלמת 35 מיליון שקלים בשנה לתקציב ביטחון, זה כסף שהלך ממחקר, משיפוץ, ממלגות ואת הדבר הזה צריך לפתור.

מנחם בן-ששון: אני חוזר בחזרה לסדר הדברים.

מנחם בן-ששון: שיבשתי אותם כדי לאפשר לחיילים להיכנס מחוץ לתור.

מנחם בן-ששון: מעונות לסטודנטים.

מנחם בן-ששון: הנגשה פיזית.

מנחם בן-ששון: התחיל מהלך שהוא חיוני.

מנחם בן-ששון: אנחנו מדברים על אנשים שהם מוגבלים במגבלה פיזית וגם במגבלות האחרות כי הם חלק מהחיים שלנו.

מנחם בן-ששון: אם לא נדע לתת פתרון לאנשים שמאותגרים, נפסיד אותם אחר כך.

מנחם בן-ששון: כמו שהבנו שאסור להפסיד חמישים אחוזים מהאוכלוסייה, נשים, וכמו שאנחנו מנסים לעשות פתרונות כדי לשבור את תקרת הזכוכית – במקרה הזה ועדת החינוך עוסקת בהשכלה גבוהה וזה אתגר.

יעקב מרגי: אני אומר משפט ולא מתוקף תפקידי כיושב ראש ועדת החינוך.

יעקב מרגי: בקדנציה הקודמת הייתי חבר ועדת העבודה, הרווחה והבריאות והייתי יושב ראש תת ועדת משנה להנגשת ההשכלה הגבוהה.

יעקב מרגי: יש התקדמות.

יעקב מרגי: יש התקדמות רבה.

יעקב מרגי: התקנות מחייבות עוד הרבה עבודה.

יעקב מרגי: אתם, בשונה מאחרים, תוקצבתם בכ-190.

יעקב מרגי: המל"ג-ות"ת תקצבה ב-190 מיליון שקלים שהם לא מספיקים.

מנחם בן-ששון: יש 300 אלף סטודנטים.

יעקב מרגי: הסכום לא מספיק.

יעקב מרגי: המדינה, למורת רוחי, אפשרה את ההארכה הזאת ל-2017-2018 ולכן הדיונים נתקעו.

יעקב מרגי: אנחנו בדרך הנכונה.

יעקב מרגי: לאט אבל בדרך הנכונה.

מנחם בן-ששון: אנחנו בפתיחת השנה.

מנחם בן-ששון: הוראת הטכנולוגיות והמדעים, אתגר של השר לפני הקודם, אתגר של השר הקודם ואתגר של השר הנוכחי.

מנחם בן-ששון: אנחנו יודעים איך לעשות את זה.

מנחם בן-ששון: יש לנו גם הצעות איך עושים את זה בבתי הספר.

מנחם בן-ששון: יש לנו גם ניסיון.

מנחם בן-ששון: חלק ניכר מהפרופסורים הולכים לעשות את העבודה הזאת בהתנדבות.

מנחם בן-ששון: אנחנו לא חברה שרק מסתכלת על תכלית הלימוד, האם יש פרנסה בסופו כמו שאמרה חברת הכנסת הנכבדה קודם לפני שיצאה.

מנחם בן-ששון: אנחנו יודעים שחלק מדמותו של הבוגר בחברה חייב להיות – והיושב ראש פתח בזה ונתן את הדוגמה של האיש שפותח תיקים בקניון – אבל בחברה מתוקנת, וזה כוחה של החברה הישראלית, הבוגר הוא בוגר של לימודים אקדמיים.

מנחם בן-ששון: הלימודים האקדמיים הם כושר ביקורת, זאת יכולת הפנמה, אלה עולמות תרבותיים, זאת סבלנות לאנשים ותכנים אחרים.

מנחם בן-ששון: אפילו אם אין בזה התכלית המידית, אבל הוראת הטכנולוגיה והמדעים נמצאת היום בסדר עדיפות מרכזי וזה בא לידי ביטוי גם בשאלה מה אנחנו – וכאן מענה חלקי לשאלה שרמזת עליה – ואנחנו היום עשינו, אנחנו בשלב ראשון של הרפורמה באוניברסיטאות, לקבל את התלמידים גם ללא בחינה פסיכומטרית.

מנחם בן-ששון: עשינו מהלך שהוא מהלך ענק בשנה זו ואנחנו עושים צעד נוסף לקראת השנה הבאה.

מנחם בן-ששון: הסטודנטים יראו אותו ורואים אותו ואנחנו פוגשים את הסטודנטים ובודקים ומקווים שהם לא ינשרו.

מנחם בן-ששון: קידום הנשים בסגל האקדמי.

מנחם בן-ששון: יש לנו מיפוי מדויק ואמרו את הדברים קודם לכן יותר מחבר וחברה אחת.

מנחם בן-ששון: אנחנו יודעים היכן נקודות התורפה ואלה נקודות התורפה בעולם כולו – כלכלה, פיזיקה, כימיה.

מנחם בן-ששון: לעומת זאת, אין בעיה במשפטים, אין בעיה בעבודה סוציאלית, אין בעיה בחינוך, אין בעיה בהיסטוריה.

מנחם בן-ששון: אתה עובר מחלקה-מחלקה ואפשר לבדל את הדברים.

מנחם בן-ששון: זאת אומרת, אנחנו יודעים איפה אנחנו צריכים לשנות את התמונה.

יעקב מרגי: מדעי החברה והרוח בקשיים.

יעקב מרגי: ברפואה התקינה נמוכה לעומת הצרכים כי שם אתה לא יכול לקבל אם אין לך מיטה להתמחות.

מנחם בן-ששון: אדוני היושב ראש, מספר 11 בדיווח שלי הוא הרפואה.

יעקב מרגי: יפה.

יעקב מרגי: נמתין לו.

מנחם בן-ששון: אני יכול לדלג ולהגיע אליו.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני לא ממהר לשום מקום.

מנחם בן-ששון: אני רק רוצה לומר לגבי מקומן של הנשים בסגל האקדמי.

מנחם בן-ששון: באוכלוסיית המיעוטים מאוד בולטת הנוכחות של הנשים.

מנחם בן-ששון: אתה יכול לראות, כמו שאמרנו, הן גם מסומנות, אבל זה לא רק כך אלא תספור את האנשים, תספור את הנשים.

מנחם בן-ששון: בשנה שעברה סיימו 400 מקבלי דוקטור באוניברסיטה העברית, בערך ארבעים אחוזים מכלל הדוקטורנטים בישראל ואולי קצת פחות, אבל האוניברסיטה היא זו שמכשירה את מרבית הדוקטורנטים – למעלה מחמישים אחוזים הן נשים.

מנחם בן-ששון: אתה יודע עכשיו למקד שהן לא יוצאות לשנים של השתלמות פוסט דוקטורט.

מנחם בן-ששון: אנחנו יכולים למצוא פתרון לזה במסגרת התכניות הבאות ואנחנו מוצאים לזה בינתיים פתרונות באמצעות תורמים שחושבים שהנושא חשוב.

יעקב מרגי: הן חייבות לנסוע לחוץ לארץ?

מנחם בן-ששון: גם זה לא.

יעקב מרגי: כבר לא.

מנחם בן-ששון: גם זה לא.

מנחם בן-ששון: מצאנו פתרונות.

יעקב מרגי: אם זה כך, זאת הקלה.

מנחם בן-ששון: מצאנו פתרון שפוסט דוקטורט ברמה גבוהה בארץ יכול להוות חלופה והם נוסעים לתקופות קצרות לחוץ לארץ.

מנחם בן-ששון: אני אדלג.

מנחם בן-ששון: תכניות הנאנו טכנולוגיה, תכניות בסיס.

מנחם בן-ששון: הן תכניות בסיס לכל תחום מדעי במדעים הניסויים.

מנחם בן-ששון: גם בצדדים של המכללות המקצועיות, גם בצדדים של המכללות האקדמיות, גם בצדדים של האוניברסיטאות, זה תחום פיתוח.

מנחם בן-ששון: לימודי רפואה.

מנחם בן-ששון: אדוני הקדיש לנושא ישיבה.

מנחם בן-ששון: לצערי לא יכולתי להגיע אליה למרות שאני בעל אינטרסים, בית הספר הראשון לרפואה, האב והאם של כל בתי הספר בארץ.

מנחם בן-ששון: הייתי צריך לבוא אבל קיבלתי את ההדים של הדיון.

מנחם בן-ששון: אדוני, באוניברסיטאות בארץ מלמדים רפואה ברמה הגבוהה ביותר.

מנחם בן-ששון: חסרים בישראל רופאים.

מנחם בן-ששון: לפני שהולכים לעשות מהלכים, בואו נבדוק האם אנחנו לא יכולים לקלוט עוד מאתיים סטודנטים לרפואה במסגרות הקיימות.

יעקב מרגי: תודה רבה.

מנחם בן-ששון: אדוני, התשובה היא כן.

יעקב מרגי: תודה רבה.

מנחם בן-ששון: אנחנו יודעים את זה בוודאות.

מנחם בן-ששון: אני אומר את הדבר כי אדוני יישאל בכנסת ביום מן הימים, ועל ידי משרדי הממשלה ביום מן הימים, ועל ידי לחצים כאלה ואחרים.

מנחם בן-ששון: מכיוון שאני יודע את רמת הרפואה בישראל ואתה יודע שאנשים באים לכאן ורמת המחקר שלנו היא מן הגבוהות ביותר - - -

יעקב מרגי: בוועדות הכנסת אנחנו מתמידים באמירה שיש לנו מערכת רפואה טובה מאוד למרות הממשלה.

יעקב מרגי: זה קורה בזכות ההון האנושי הקיים.

מנחם בן-ששון: אני לא רוצה לדבר על הממשלה.

יעקב מרגי: לי מותר.

יעקב מרגי: לי יש חסינות אבל לגביך אני לא יודע.

מנחם בן-ששון: יש לי חופש אקדמי וחופש דיבור במדינה שנותן לנו לדבר מול הממשלה.

מנחם בן-ששון: אנחנו מוטרדים מרמת ההוראה בכיתות, אנחנו רוצים שההוראה תהיה טובה יותר.

מנחם בן-ששון: אנחנו מוטרדים מרמת המגורים - ואני מדבר עכשיו על האוניברסיטאות – בחלק מן המקומות ואנחנו רוצים שהמצב ישתפר.

מנחם בן-ששון: אנחנו יודעים שאנחנו לא הראשונים בתור לקבל את הסכומים לתשתיות, וקיבלנו את הדין בעבר שקודם כל צריך לתת למקום שבו נעשה הגידול העצום במספרי התלמידים והוא גידול ברוך אבל בואו נלך אל החיים האמיתיים.

מנחם בן-ששון: יש הבדל – וזוהי הוועדה לדבר על הנושא הזה – בין מחקר לבין הוראה.

מנחם בן-ששון: מתחילה שנת לימודים היום, שנת המחקר היא 365 ימים בשנה.

מנחם בן-ששון: אנחנו לא צריכים להיות נעלבים אם אנחנו מאכילים את חיות הניסוי שלנו גם ביום כיפור.

מנחם בן-ששון: אנחנו לא צריכים להיות מוטרדים אם הכוח והאנרגיה שמפעיל את כל מערכת הניסוי במדינת ישראל עובד גם בראש השנה.

מנחם בן-ששון: זאת שאלה של חיים או מוות.

מנחם בן-ששון: המחקר הוא סוד העתיד של המדינה.

מנחם בן-ששון: הסטרט-אפ של הסטרט-אפ ניישן הן האוניברסיטאות.

מנחם בן-ששון: הטכניון והאוניברסיטה העברית.

מנחם בן-ששון: השנייה הייתה הראשונה והראשון היה שני.

מנחם בן-ששון: אין מדינה בעולם שקודם גדלו מוסדות המחקר וההוראה ואחרי כן קמה המדינה.

יעקב מרגי: בתקצוב ההשכלה הגבוהה, האוצר דרך המל"ג צובע לכם את תקציבי המחקר?

מנחם בן-ששון: הוא צובע לנו מה הגיע לנו בגין מחקר.

מנחם בן-ששון: החופש האקדמי שלנו בניהול המוסדות מתיר לנו לקחת את האגורה שנתנו לנו, וזה היה האבסורד שהצבעתי עליו קודם.

מנחם בן-ששון: למה ניתן את האגורה הראשונה – שמעתם.

מנחם בן-ששון: היא ניתנת לגדר בצד הדרומי מול עיסאוויה.

מנחם בן-ששון: למה ניתנת האגורה השנייה?

מנחם בן-ששון: לאבטחה.

יעקב מרגי: אתה סוברני לעשות בתקציב שלך מה שאתה רוצה.

מנחם בן-ששון: מה שאני רוצה.

מנחם בן-ששון: נסכם.

מנחם בן-ששון: אני יודע שהארכתי.

מנחם בן-ששון: אני אסכם את הדברים שלי.

מנחם בן-ששון: 300 אלף סטודנטים, אדוני היושב ראש, זאת חגיגה.

מנחם בן-ששון: 300 אלף סטודנטים, זאת תעודת כבוד לחברה בישראל, ערבים, חרדים, חופשיים, חילוניים, יהודים ולא יהודים.

מנחם בן-ששון: הכול.

מנחם בן-ששון: אין דבר כזה בעולם, לפי מספר האזרחים, מספר כזה של סטודנטים.

יעקב מרגי: החרדים בטל ברוב.

יעקב מרגי: לא הייתי מזכיר אותם.

מנחם בן-ששון: תוסיפו.

מנחם בן-ששון: נדבר על זה.

מנחם בן-ששון: אם לא יהיו קיצורי דרך, יהיו הרבה מקומות.

מנחם בן-ששון: התחושה שלנו היא שזה יום של חג אבל אנחנו חוזרים ומשננים כראשי אוניברסיטאות המחקר שאל תשכחו, אם לא ניצור ידע, נהיה מדינה נחשלת.

מנחם בן-ששון: אם נלמד רק מה שאחרים רוצים, לא נוכל להיות משפיעים בסטוק מרקט מבחינת ההמצאות ולא יהיה מוביל איי, לא תהיינה תרופות לסרטן שאנחנו ממציאים ולא תהיינה עגבניות שרי, כל הדברים שהם טובים לנאומים.

מנחם בן-ששון: זה נעשה כאן בארץ במחקר במשך 365 ימים בשנה.

מנחם בן-ששון: האוניברסיטאות מחזיקות את המחקר וזה לא כמו במקומות אחרים.

מנחם בן-ששון: לא נשפוך את התינוק עם המים.

מנחם בן-ששון: נעזור מאוד להוראה, נעזור למה שצריך בתשתיות והאמינו לי, אנחנו נעשה מה שאנחנו לא מאמינים היום אבל אנחנו מסוגלים לזה.

יעקב מרגי: אין ספק, חזרת בדבריך, לפחות בסיום, על חשיבות האוניברסיטאות והמחקר.

יעקב מרגי: אף אחד לא רוצה לפגוע במחקר במדינת ישראל אבל שוב, יש לכם את חופש הפעולה.

יעקב מרגי: אנחנו באמת רוצים לדאוג שהתקציבים שמיועדים למחקר, אכן ילכו למחקר ואף יגדלו.

יעקב מרגי: אנחנו רוצים לקבוע את זה במסלול עלייה, במסלול שהולך ועולה ולא פוחת, כמו נרות חנוכה.

יעקב מרגי: כך צריך לעשות אבל צריך שיהיה מצב בו, כפי שאומרים, זה נהנה וזה לא חסר מבחינת צורכי החברה בישראל.

יעקב מרגי: לי ראוי ולי נאה לומר שאמנון רובינשטיין וחבריו זכורים לטוב בקטע הזה של הפתיחה וההנגשה.

יעקב מרגי: זה לא פגע ברמת המצוינות של האוניברסיטאות.

יעקב מרגי: אדרבה.

יעקב מרגי: הנה, אני יעקב מרגי מ-ש"ס אומר שהם זכורים לטוב.

יעקב מרגי: אני לא רואה שזה פגע אלא אדרבה, קנאת סופרים תרבה חכמה.

יעקב מרגי: היא הנותנת.

יעקב מרגי: צריך התאמות ולכן אני מאלה שלא מקבל שכך היה וכך צריך להישאר.

יעקב מרגי: תוך כדי הליכה צריך לעשות התאמות, צריך לשמור שאכן העיקר לא יחסר.

יעקב מרגי: באמת המחקר הוא תכלית ואולי צריך לסייע, אבל זה לא מונע ממני בד בבד לחזק את המוסדות האחרים ולהנגיש אותם גם לאחרים.

יעקב מרגי: אני לא אוהב שאני מדבר על הנגשה וכשאני מדבר על התאמות, מדברים אתי על מצוינות ועל מחקר.

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: אני לא רוצה לפגוע במחקר אלא רוצה לחזק אותו כי אני חושב שתרומתו רבה כמעט בכל צעד ושעל במדינת ישראל וחשוב להתפתחותה של מדינת ישראל ועתידה של המדינה.

יעקב מרגי: אבל זה חייב להיות תוך כדי שאנחנו מקדמים גם את הגופים האחרים.

יעקב מרגי: יש כסף ואנחנו כאן כדי לזעוק את זעקתכם.

יעקב מרגי: כשהיה איום ורצו לקצץ את התקציב, אנחנו הראשונים שנזעקנו ואנחנו נעשה זאת.

יעקב מרגי: תודה רבה.

<רעות אופיר: אני מתנצלת בשם פנחס חליוה, מנכ"ל ור"מ, ועד ראשי המכללות, שלא היה יכול להגיע.

<רעות אופיר: אנחנו ארגון של עשרים המכללות האקדמיות הציבוריות עם 58 אלף סטודנטים לתואר ראשון.

<רעות אופיר: שנת הלימודים נפתחה כסדרה, חוץ מהעניינים הביטחוניים וההיערכות המוגברת.

<רעות אופיר: זה נכון מה שנאמר כאן.

<רעות אופיר: התכתבתי עם פנחס והוא עדכן שבאמת עד עכשיו המכללות לא נכללו בחוק של מוסדות מונחים.

יעקב מרגי: מי שאמר את זה היה רמ"ח חירום ופנחס חליוה הוא דוקטור פנחס חליוה.

<רעות אופיר: נכון.

<רעות אופיר: נציג המשטרה ציין שהמכללות לא מונחות ואכן זה נכון כי החוק תוקן רק בימים אלה וכרגע זה משתנה.

יעקב מרגי: זה משתנה.

<רעות אופיר: כן.

<רעות אופיר: בהתאם לחוק.

<רעות אופיר: לקראת פתיחת שנת הלימודים חתמו כל נשיאי המכללות על אמנה שקוראת להרגעת הרוחות ולדו קיום במוסדות.

<רעות אופיר: יש לנו גם מוסדות יותר מעורבים, בעיקר בגליל ובצפון הארץ.

<רעות אופיר: קראו ליצור שיח מכבד ובאמת יצא מכתב לכל הסטודנטים במוסדות שמדבר על העניין הזה.

<רעות אופיר: רציתי להתייחס לכמה דברים.

<רעות אופיר: בהקשר של המעונות.

<רעות אופיר: בדיון האחרון שהיה כאן, אנחנו לקחנו את זה באופן רציני לקדם את הנושא הזה אבל אנחנו קצת נתקלים בחסמים.

<רעות אופיר: אנחנו גם בקשר מול חברת הכנסת בן ארי בהקשר הזה והיא עוזרת לנו לקדם את הדברים.

<רעות אופיר: יש שתי בעיות מרכזיות כאשר האחת היא הנושא התקציבי כאשר בעיקר בפריפריה לא ניתן לבנות בתקצוב שקיים היום כי התקצוב הוא לא דיפרנציאלי.

<רעות אופיר: אני לא רוצה לפרט כי יהיה דיון על כך, אבל שכרנו יועץ וכתבנו נייר עמדה לעניין הזה.

<רעות אופיר: זה משתנה בהתאם לגובה שכר הדירה.

<רעות אופיר: בפריפריה – תל חי, ספיר, אשקלון - - -

יעקב מרגי: דיברנו על זה בדיון הקודם.

<רעות אופיר: כן אבל אני רק מעדכנת ואומרת שזה לא מתקדם לאור זה שלא קיבלנו תקציבים.

<רעות אופיר: יש את הנושאים שלא קשורים לתקציב, הנושאים הבירוקרטיים, שגם הם די תקועים כי אין לנו מישהו שיכול לעזור לנו ולשחרר את החסמים.

<רעות אופיר: גם דירה להשכיר עדיין לא קיבלו את הסמכות.

יעקב מרגי: אנחנו נקיים דיון נפרד על זה ונציף שוב את הבעיות.

<רעות אופיר: שני משפטים בנושא של שוק התעסוקה, נושא שדיברו בו.

<רעות אופיר: גם הסטודנטים הזכירו את זה.

<רעות אופיר: יש בעיה בנושא של המתמחים ויש בעיה עקרונית שאין תכנון לאומי בנושא של פתיחת תכניות לימודים.

<רעות אופיר: זאת אומרת, ההצפה שיש בפיזיותרפיה, אנחנו גם הלנו על זה ואנחנו אמרנו את זה גם במל"ג, חסרים מקומות התמחות וזה כי פותחים תכניות לימודים למוסדות לימוד ולא מתאימים את מקומות ההתמחות כך שנוצר עומס על המערכת.

<רעות אופיר: מאשרים תכנית לפיזיותרפיה אבל לא בודקים אם יש מקומות התמחות.

<רעות אופיר: מאשרים תזונה, לא בודקים אם יש מקומות התמחות ואז הסטודנט מגיע לסוף התואר ובאמת נתקל בחסם הזה.

<רעות אופיר: גם זאת סוגיה שצריך לתת עליה את הדעת.

יעקב מרגי: אני לא רוצה להיות מקובע ומובנה כמו ברפואה.

יעקב מרגי: אין לי שוליים רחבים.

יעקב מרגי: אני גם צריך לתת שיקול דעת ודלתא מסוימת למי שבוחר ללמוד מקצוע מסוים ולוקח את רמת הסיכון הזאת של העשרים אחוזים.

יעקב מרגי: אני לא יכול להיות אחד על אחד כמו ברפואה.

יעקב מרגי: אני חושב שמה שקורה במשפטים זה מוגזם אבל אי אפשר להיות אחד על אחד, לפי מקומות העבודה.

יעקב מרגי: אדם הולך למסלול לימודים מסוים והוא צריך לקחת רמת סיכון מסוימת סבירה, לא של מאתיים אחוזים כמו במשפטים אבל רמת סיכון סבירה.

יעקב מרגי: צריך למצוא את קו האמצע.

<רעות אופיר: משפט אחרון לגבי נושא ההנגשה, שוויון זכויות והנושא של תעודות בגרות לאלה שלא מצליחים לסיים בית ספר תיכון.

<רעות אופיר: כאן בדיוק הנקודה היא המכינות ואנחנו מברכים על המהלכים שעשיתם כדי שהדבר הזה יהיה.

יעקב מרגי: לא יעזור לאף אחד כלום, אנחנו נסיים את זה.

<רעות אופיר: זה הפתרון של כל מה שהעלינו, ההנגשה, החרדים, ההתאמה.

יעקב מרגי: אני חושב שבוגרי המכינות, אנחנו מרוויחים אתם שני דברים.

יעקב מרגי: ראשית, בדרך כל כאשר הם מסיימים, הם מסיימים בציון גבוה, ושנית, הם כבר נכנסים לאווירה האקדמית של מוסד אקדמי.

מנחם בן-ששון: והם לא נושרים.

יעקב מרגי: הם לא נושרים.

יעקב מרגי: זאת ברכה.

יעקב מרגי: כנראה אנחנו אלופים לקלקל דברים טובים, אבל בסדר.

יעקב מרגי: דיראן שלאבנה.

יעקב מרגי: אמרתי נכון?

<דיראן שלאבנה: אתה הראשון שאומר את זה נכון.

<דיראן שלאבנה: אני ראש המדור לקידום סטודנטים ערבים בהתאחדות הסטודנטים והסטודנטיות.

<דיראן שלאבנה: אני רוצה להתייחס לדברים שאמרה חברת הכנסת בן ארי בנוגע להקמת מוסד לימודים בעיר ערבית.

<דיראן שלאבנה: אחד היעדים שהציבה התכנית הרב שנתית היא הקמת מוסד בעיר ערבית.

<דיראן שלאבנה: מעבר לחשיבות במתן מענה לצורך בהנגשה פיזית של סטודנטים ערבים, זאת תחבורה ציבורית וחוסר מענה שקיים היום, זאת גם החשיבות הסימבולית.

<דיראן שלאבנה: כלומר, על מנת לאפשר באמת השתלבות מוצלחת של סטודנטים ערבים בקמפוסים מעורבים, יש באמת לתת מענה שהוא ייחודי לסטודנטים הערבים.

<דיראן שלאבנה: בנוגע למספר הסטודנטים שלומדים היום בגדה המערבית ובירדן.

יעקב מרגי: סליחה.

יעקב מרגי: תארו לכם שאנחנו נקים מוסד אקדמי בתוך המגזר הערבי ויהיו בו בשלב ראשון 4,000 סטודנטים.

יעקב מרגי: הסטודנטים האלה מפנים פלח בשכירות, נושא תחבורה, כל הסוגיה הזאת שדנו בה בוועדה כמו שיבוץ הורים ומורים.

יעקב מרגי: אנחנו נפתור הרבה דברים מעבר להנגשה.

יעקב מרגי: זה יוסיף עוד נתח שאנחנו רוצים אותו בתוכנו.

יעקב מרגי: בדרך כלל אין כמעט נושא שאני חולק על מירב בן ארי, אבל הפעם כן.

מירב בן ארי: כן.

מירב בן ארי: בדיוק חשבתי על זה.

<דיראן שלאבנה: בדיוק מאותה סיבה שמקימים מוסדות לימוד בפריפריות, ראוי להקים גם בישובים ערביים.

יעקב מרגי: ולסיכום.

<דיראן שלאבנה: אני אסכם בנקודה האחרונה.

<דיראן שלאבנה: בנוגע למספר הסטודנטים שלומדים בגדה המערבית ובירדן, אני חושבת שעיקר הסיבות טמונות במניעים - - -

יעקב מרגי: הגדה המזרחית.

<דיראן שלאבנה: הגדה המערבית, ברמאללה, בג'נין.

יעקב מרגי: הגדה המערבית של הירדן.

יעקב מרגי: בסדר.

יעקב מרגי: צודקת.

יעקב מרגי: תלוי מאיפה רואים את זה.

<דיראן שלאבנה: אני חושבת שזה באמת טמון במסלולי הקבלה היום שמאוד מאוד מקשים על סטודנטים ערבים להשתלב, אם זה הפסיכומטרי שלא מותאם תרבותית.

<דיראן שלאבנה: היום שיעור הסטודנטים הערבים שנמצאים במכינות עולה אבל נראה שבאמת שילוב יותר ויותר סטודנטים ערבים במכינות מאפשר להם להמשיך בזמן לימודים תקין, לא לגרור את הלימודים, לא לנשור ואנחנו – אם נתייחס רק לאמירה של חבר הכנסת ג'בארין – בהתאחדות הסטודנטים עובדים באופן שוטף מול אגודות הסטודנטים ומול המוסדות.

<דיראן שלאבנה: כבר בשבוע הבא אתה מגיע לפורום של הסטודנטים הערבים להרצות לנו.

<דיראן שלאבנה: זה פורום שאנחנו בהתאחדות הסטודנטים הקמנו, של הרכזים הערבים והגופים הסטודנטיאליים.

יעקב מרגי: תודה.

יעקב מרגי: תם ולא נשלם.

יעקב מרגי: כפי שאמרתי בפתיח, יהיה המשך.

יעקב מרגי: אני מודה לכל מי שבא ותרם את חלקו לדיון.

<יהודית גידלי: נציגת המל"ג לא התייחסה.

יעקב מרגי: נכון.

יעקב מרגי: סליחה.

<מיכל נוימן: בכמה מילים.

<מיכל נוימן: הנושאים שעלו כאן הם נושאים שכולם טופלו בתכנית הרב שנתית הקודמת והם נמצאים על סדר היום שלנו.

<מיכל נוימן: חלקם מאוד מורכבים, חלקם ברור לכולנו שחייבים לקבל מענה.

<מיכל נוימן: נושא המכינות, אני יותר מאשר מסכימה אתך ולא רק שצריך לטפל בו אלא צריך לטפל בהכרה הדדית בין מוסדות.

<מיכל נוימן: יש סטודנטים שעושים מכינה במכללה או באוניברסיטה מסוימת ואוניברסיטה שנייה או מכללה שנייה לא מכירה בזה.

יעקב מרגי: זה כמו שרי ממשלה שעולים לתקשורת ותוקפים את הממשלה.

יעקב מרגי: זה תלוי בכם.

<מיכל נוימן: לא.

<מיכל נוימן: לא תלוי בנו.

<מיכל נוימן: לכן אנחנו מתגייסים לעניין שזה יהיה בתוך התכנית הרב שנתית.

יעקב מרגי: יש לכם מה לומר בנושא.

<מיכל נוימן: זה קיבל מענה.

<מיכל נוימן: אני אתייחס – כי זה עלה מכמה מקומות – לנושא של ההנגשה לאוכלוסיות שאין להן ייצוג ראוי בהשכלה הגבוהה.

<מיכל נוימן: חד משמעית הנושא טופל על ידינו בשנים האחרונות.

<מיכל נוימן: הוא צריך להיות מטופל יותר ואכן עומד לצאת מאוד בקרוב קול קורא להקמת מוסד.

<מיכל נוימן: זה לא יהיה בהכרח מוסד אלא זה יכול להיות או מוסד או קמפוס באחריות אקדמית או קמפוס של מוסד להשכלה גבוהה.

יעקב מרגי: אני אומר לך מראש מה יהיה.

יעקב מרגי: זה הקו החדש של טרכטנברג שממשיכה אחריו פרופסור חגית מסר ירון.

יעקב מרגי: הפטרון שלך תהיה אחת האוניברסיטאות ולא יהיה משהו אחר.

יעקב מרגי: אני לא רוצה תגובה לזה.

יעקב מרגי: אני לוקח את זה ממקום אחר.

<מיכל נוימן: עומד לצאת קול קורא.

<מיכל נוימן: זה מאוד מאוד קרוב.

<מיכל נוימן: בשבועות הקרובים יצא קול קורא להקמת מוסד ביישוב ערבי.

<מיכל נוימן: אנחנו רואים בזה חשיבות עליונה.

<מיכל נוימן: צריך לקדם את נושא הנשים.

<מיכל נוימן: דרך אגב, נושא הנשים בקרב הסטודנטים טופל.

<מיכל נוימן: למעלה מחמישים אחוזים מהסטודנטים הן נשים.

<מיכל נוימן: הבעיה שלנו עדיין נותרה בקרב סגל ההוראה והנושא טופל, מטופל ויטופל.

<מיכל נוימן: יש שיפור.

<מיכל נוימן: חד משמעית הנושא יטופל בהמשך.

<מיכל נוימן: בבניית התכנית הרב שנתית פנינו לכל משרדי הממשלה הרלוונטיים, לשוק העבודה ואנחנו נעשה ניסיון לסנכרן בין הצרכים הלאומיים במשק לבין יעדי ההשכלה הגבוהה.

<מיכל נוימן: אלה האתגרים המשמעותיים.

<מיכל נוימן: יש לי כאן עוד כמה דברים, אבל מפאת הזמן לא אתייחס להם עכשיו.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: שוב, אני מודה לכל מי שהשתתף בדיון, לכל חברי הכנסת ולאורחים הנכבדים.

יעקב מרגי: אני מסכם את הדיון.

יעקב מרגי: על הוועדה רשמה בפניה את הודעת ראשי מערכת ההשכלה הגבוהה פתיחת שנת הלימודים תשע"ו.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון בהשתתפות שר החינוך, יו"ר המל"ג, יו"ר ות"ת, נציגי משרדי החינוך, כלכלה והמדע, וכן ראשי המוסדות האקדמיים וראשי התאחדויות סטודנטים על מגמות ההשכלה הגבוהה בשנים הבאות ועל תכנית החומש הבאה.

יעקב מרגי: כמו כן נדון גם בתכנית הרב שנתית הקודמת, מה השגנו בה ומה לא השגנו בה.

יעקב מרגי: הוועדה תקיים דיון על הסרת החסמים ודרכים לעידוד נשים וקידום באקדמיה.

יעקב מרגי: הוועדה קוראת לתיאום טוב יותר בין מערכת החינוך לבין מערכת ההשכלה הגבוהה למען ישולבו התלמידים בוגרי מערכת החינוך בצורה מיטבית וקלה יותר.

יעקב מרגי: הוועדה תבקש ממל"ג לתת דעתה על נושא המתמחים, מעמדם, שכרם והביטוח שלהם.

יעקב מרגי: הוועדה מבקשת מהמל"ג לתת דעתה על נושא אקרדיטציה של הנדסאים באקדמיה.

יעקב מרגי: כמו כן הוועדה רשמה לפניה בסיפוק את הודעתו של פרופסור מנחם בן-ששון שמערכת ההשכלה הגבוהה הנוכחית יכולה לקלוט לפחות עוד מאתיים סטודנטים נוספים לרפואה - הבנו את הרמז - ובלי להקים פקולטות חדשות.

יעקב מרגי: הוועדה רשמה לפניה את הודעת המל"ג שיפעל להכרה הדדית של תארים בין מוסדות אקדמיים.

יעקב מרגי: הוועדה מקבלת בסיפוק את ההודעה של המל"ג שתקדם הקמת מוסד אקדמי בישוב ערבי.

יעקב מרגי: תודה רבה.

יעקב מרגי: תם ולא נשלם.

יעקב מרגי: הישיבה נעולה.