ועדת העלייה, הקליטה והתפוצות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 41, 2015-11-03 12:00

אברהם נגוסה: צהריים טובים לכל המשתתפים בישיבה.

אברהם נגוסה: התכנסו היום לדיון במצבים של אסירי ציון.

אברהם נגוסה: הוועדה ברשותי דואגת לזכויותיהם של אסירי ציון ואמונה על חקיקה בעניין הטבות לאסירי ציון.

אברהם נגוסה: הרשות לאסירי ציון, שהוקמה מתוקף החוק שנחקק בוועדה ונתקבל בשנת 1992, נמצאת במשרד העלייה והקליטה.

אברהם נגוסה: בנוסף, נתקבלו תיקוני חקיקה בשנת 2002 ואף בשנת 2012.

אברהם נגוסה: ישיבת הוועדה האחרונה בנושא אסירי ציון התקיימה בנובמבר 2013, במסגרתה עלתה לדיון הקמת אנדרטה לאסירי ציון, במוזיאון אסירי ציון בלטרון.

אברהם נגוסה: נשמח לקבל עדכון בסוגיה, מנציג משרד הביטחון, שמשתתף בישיבה, מר אשר הלפרין, מתאם ארצי לאנדרטאות ואתרי הנצחה וכן מנציג המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.

אברהם נגוסה: בדיון זה אנחנו מוגבלים בזמן.

אברהם נגוסה: אנחנו צריכים לסיים בדיוק בשעה אחת, ולכן אשמח שכל אחד שמדבר ידבר בקצרה ובסיכום, כדי שנוכל לתת ליותר אנשים להביע את דעותיהם.

אברהם נגוסה: אני מודע לתרומתו הראויה לציון של ארגון ההגנה, כמו גם לעובדה שאלפים מחבריו היו אסירי ציון, ואין ספק שתולדותיו של ארגון ההגנה, חקוקים עמוק בדברי העמים של המדינה.

אברהם נגוסה: כולנו יודעים מה התרומה של אסירי ציון בהצלת יהודים ובהעלאתם למדינת ישראל.

אברהם נגוסה: כל אסיר ציון הוא גיבור.

אברהם נגוסה: גיבור של העם היהודי, גיבור של מדינת ישראל.

אברהם נגוסה: חובה על מדינת ישראל להכיר בעובדה זו ולתמוך ולעזור לאסירי ציון.

אברהם נגוסה: לכן אנחנו מקיימים היום בוועדה דיון בנושא הזה.

אברהם נגוסה: נשמח לשמוע מנציגי המשרדים וגם מנציגי הארגונים, וכך נדע במה הוועדה פה בכנסת יכולה לעזור יותר, כדי לקדם את האינטרס של אסירי ציון.

אברהם נגוסה: אנחנו נתחיל מנציג משרד הביטחון, מר אשר הלפרין ונקבל סקירה כללית.

<אשר הלפרין: שלום לכולם.

<אשר הלפרין: שמי אשר הלפרין ואני ראש תחום אנדרטאות ואתרי הנצחה ביחידה להנצחת החייל.

<אשר הלפרין: העדכון שלי יהיה קצר.

<אשר הלפרין: הנושא הזה של אנדרטה לאסירי ציון, זה הדיון הראשון שאני משתתף בו.

<אשר הלפרין: אמנם שמעתי על היוזמה הזאת, אולם הטיפול באנדרטה הזאת או בהקמתה, אינו בתחום של משרד הביטחון נכון לעכשיו.

<אשר הלפרין: אם יש כוונה לשנות את הסטאטוס הזה, אז צריכה להיות פנייה למנכ"ל משרד הביטחון, בצורה מסודרת, על מנת שמשרד הביטחון יקדם את הנושא.

<אשר הלפרין: אני רוצה לציין שאנחנו מעריכים, מוקירים, את החללים של אסירי ציון, אולם חלקם אינם בתחום טיפול משרד הביטחון.

<אשר הלפרין: רק אלה שהוכרו כחללי מערכות ישראל, הם אלה שהם בטיפול.

<אשר הלפרין: החללים עצמם מטופלים על ידי משרד הביטחון, ההנצחה שלהם, נכון לעכשיו, נעשתה באמצעות העמותות שמנציחות אותם ומטפלות במשפחות.

<אשר הלפרין: נכון לעכשיו יש אנדרטה כללית אחת לחללי הלח"י.

<אשר הלפרין: מעבר לזה יש אנדרטאות של חללים של המחתרות, יותר לפי מקומות או מקומות יישוב או מקומות הלחימה, כגון האצ"ל ברמלה ועוד.

<אשר הלפרין: זה מה שיש לי להגיד בנושא הזה.

אברהם נגוסה: מי אחראי בעניין הזה?

אברהם נגוסה: חוץ מהעמותות, מבחינת הרשויות.

אברהם נגוסה: מבחינת המדינה, איזה משרד אחראי?

<אשר הלפרין: מאחר שכפי שאמרתי האוכלוסייה של החללים מתחלקת בין מספר אוכלוסיות, אני לא חושב, למיטב ידיעתי אין גוף אחד שאחראי לכולם.

אברהם נגוסה: הבנתי.

אברהם נגוסה: אז אם כך, אנחנו נפנה לגברת גלית כהן, מהרשות לאסירי ציון שיושבת במשרד הקליטה.

<גלית כהן: שלום, בוקר טוב.

<גלית כהן: לגבי האנדרטה באמת נתן פה את הטון האדון ממשרד הביטחון.

<גלית כהן: הייתי מבקשת לדבר איתכם על העניין של האתר.

<גלית כהן: אנחנו בונים במשרד העלייה והקליטה כיום - אנחנו עובדים על זה מאד מאד חזק, אנחנו כבר נמצאים בשלבים האחרונים – אתר אינטרנט שבו אנחנו מתעדים את כל פועלם של אסירי ציון.

<גלית כהן: זה יהיה אתר שיהיה פתוח לכלל התלמידים – זאת המטרה בעיקרון.

<גלית כהן: אנחנו רואים בזה כרגע יעד מרכזי, להנחיל את המורשת, להעביר אותה.

<גלית כהן: יחד עם זאת, משרד העלייה והקליטה מקיים אחת לשנה טקס ממלכתי, שבו אנחנו משתפים תנועות נוער, חיילים, תלמידים, וכל זה גם כדי להנציח את המורשת ולתעד את פועלם של כלל אסירי ציון.

<גלית כהן: ובכל מקרה, האתר כרגע שנבנה, הוא אתר שנבנה וזה כבר כמה שנים שבעצם ההליך הזה מתקיים אצלנו.

<גלית כהן: אנחנו אספנו מידע על כל אסירי ציון.

<גלית כהן: לא הגענו לכולם, אבל זו המטרה העיקרית שלנו וכרגע בזה המשרד עוסק, למען אסירי ציון, כמובן.

אברהם נגוסה: מה הצפי שלכם, מתי זה יסתיים?

<גלית כהן: אני מאד מקווה שעד סוף השנה הזאת.

אברהם נגוסה: עד סוף השנה?

<גלית כהן: כן.

<גלית כהן: אנחנו ממש בשלבים הסופיים, אני מאד מקווה.

אברהם נגוסה: טוב, תודה רבה.

אברהם נגוסה: מר שרגא דירקטור, יו"ר ארגון אסירי המחתרות, ההגנה, אצ"ל, לח"י.

<שרגא דירקטור: מה רצונך לשמוע?

אברהם נגוסה: אתה רשום פה כדובר.

אברהם נגוסה: אתה לא חייב.

<שרגא דירקטור: תודה, תודה, אני מודה לך.

<שרגא דירקטור: אלף, אני רוצה לעשות כאן הפרדה בין הנצחת החללים הנעדרים וכו', לבין אנדרטה, יד לאסירי ציון, שאותו ארגון כולל בתוכו גם את אסירי ההגנה, גם אסירי האצ"ל, גם אסירי כל הגלויות בכל תבל.

<שרגא דירקטור: יש פה איזו שהיא הפרדה.

<שרגא דירקטור: אנדרטאות לחללים, לכל ארגון בפני עצמו יש לנו אנדרטאות.

<שרגא דירקטור: הציונות מלאה באנדרטאות של קורבנות הציונות, המאורעות בכל השנים, המלחמות לכל אורך ההיסטוריה.

<שרגא דירקטור: יש לנו אנדרטאות בלי סוף.

<שרגא דירקטור: אני חס וחלילה לא רוצה לפגוע בחללים, אני גם שותף במשפחתי לחללי המחתרות.

<שרגא דירקטור: אני רוצה לומר דבר אחד, חללים אלה דברים שאנחנו משאירים אותם בזיכרוננו.

<שרגא דירקטור: אנחנו כל שנה מאזכרים אותם.

<שרגא דירקטור: ביום זיכרון כללי עולים לבתי הקברות, למצבות, לאתרי חללי גבעתי, חללי גולני וכו' וכו'.

<שרגא דירקטור: כשאני מדבר על אנדרטה, אני מדבר על הנצחה, לא הנצחת העבר, אלא הנצחת העתיד, וזו ההנצחה שחשובה לנו יותר מכל.

<שרגא דירקטור: אמנם גם העתיד, בעתיד יהפוך לעבר, אבל קיום, מתפקידנו – ואני מדבר על בני דור התקומה כרגע, אני לא מדבר כרגע בשם קיבוץ הגלויות.

<שרגא דירקטור: אמנם אני הייתי אסיר העפלה.

<שרגא דירקטור: אני מציין שישבתי שלוש שנים בגדר עליית מעפילים לארץ, מטעם ארגון ההגנה, אבל אני חושב שהבעיה שלנו היא דאגה להנצחת העתיד, או יותר נכון – להנצחת העבר בעיני העתיד.

<שרגא דירקטור: כי פה זו גם שאלה חינוכית, שאלה של הנצחת ההיסטוריה באבן, הנצחת ההיסטוריה במראה, לא רק בספרים.

<שרגא דירקטור: ספרים היום כמעט ולא קוראים, אבל כשנוסעים באוטובוסים, מבקרים בארץ, רואים אנדרטה כמו יוסף טרומפלדור, הדבר הזה דבק בנו עד היום.

<שרגא דירקטור: בתי ספר הולכים בי"ד באדר למצבת טרומפלדור בתל חי, כי המצבה הזו מספרת את תולדות גבורתנו בתקופה ההיא.

<שרגא דירקטור: מה שאני רציתי לומר בקשר לאנדרטה לאסירי ציון.

<שרגא דירקטור: אני כבר שלוש או ארבע שנים, עלה בדעתי הרעיון הזה, בגלל שאני עוסק דרך אגב גם באנדרטה של ארגון ההגנה בירושלים, ועלה בי, היתוש הזה עקץ אותי, לתכנן ביוזמתי אני, אנדרטה לאסירי ציון.

<שרגא דירקטור: לא דיברתי על זה הרבה, אבל אני בניתי בראשי ושחזרתי את זה בדגם חי אצלי בבית, אנדרטה שהיא לפי דעתי מבטאת בדיוק את מה שהיא צריכה לבטא.

<שרגא דירקטור: אני רוצה תוך כדי דיבורי להראות לכם, אם מותר לי, דוגמא של אותה אנדרטה.

<שרגא דירקטור: חשבתי שהרעיון הוא קודם כל להקים אותה במחנה בעמק איילון.

<שרגא דירקטור: אלף, שם היה מחנה המעצר המרכזי בארץ ישראל, שבשבת השחורה הגיעו לשם קרוב לעשרות אלפים, כולל מחנה המעצר ברפיח, של אנשי ההגנה, האצ"ל והלח"י כאחד.

<שרגא דירקטור: בשבת השחורה.

<שרגא דירקטור: קראנו לשבת הזו השבת השחורה מסיבות כלשהן, זה קרה באמת בשבת.

<שרגא דירקטור: הבריטים פרצו לכל הקיבוצים כמעט בארץ והחרימו נשק של ארגון ההגנה בכמויות אדירות.

<שרגא דירקטור: לא לתאר.

<שרגא דירקטור: ארגון ההגנה התרוקן כמעט מכל הנשק הכבד, החשוב, שהיה לו.

<שרגא דירקטור: בנוסף לזה, הגלו גם 250 'עצורי אריתריאה', כך קראנו להם, עצורי אצ"ל ולח"י לאריתריאה, מתוך מחנות המעצר פה בארץ.

<שרגא דירקטור: ואני חושב שהאירוע הזה, שהתחיל במחנה המעצר לטרון, אני חושב שזה המקום המתאים להקמת האנדרטה, גם בזכות היותו הכביש במעלה ירושלים.

<שרגא דירקטור: שלא לדבר על הקרבות, על מאות החיילים שנהרגו בחזית לטרון, בקרב על פריצת הדרך לירושלים.

<שרגא דירקטור: האנדרטה שאני מביע אותה, אני מוכרח רגע להראות לכם אותה.

<שרגא דירקטור: האנדרטה הזאת מביעה את ארץ ישראל בגובה של שלושה ארבעה מטרים, מאבן, חלולה.

<שרגא דירקטור: החלל שלה זה ארץ ישראל.

<שרגא דירקטור: בפנים יש ארבעה חיצים, שמסמלים את ארבע העלויות המרכזיות – העלייה הראשונה, השנייה, השלישית והרביעית.

<שרגא דירקטור: אין דבר יותר מתאים מזה, בקשר לעלייה.

<שרגא דירקטור: במרכז מגן דוד זעום, זוהי ירושלים, בירת ישראל.

<שרגא דירקטור: ארבעת החיצים שמסמלים את העלייה, הם מכוונים לירושלים, למרכז.

<שרגא דירקטור: פה למטה על השלט הזה כתוב – ציון הלא תשאלי לשלום אסירייך.

<שרגא דירקטור: אתם יכולים לראות את זה כאן.

אברהם נגוסה: אנחנו מאד מתרשמים מדברייך.

אברהם נגוסה: יש עוד אנשים שרוצים לדבר.

<שרגא דירקטור: עוד רגע.

אברהם נגוסה: בסדר.

<שרגא דירקטור: בשביל זה באנו הנה, נכון?

אברהם נגוסה: נכון.

<שרגא דירקטור: תן לי עוד דקה.

<שרגא דירקטור: כאן יש שתי חומות שמסמלות את בתי הסוהר, עליהן שישה ושישה משולשים – 12 משולשים המסמלים את 12 השבטים, שבטי ישראל.

<שרגא דירקטור: למטה – חגורת שרשרת ברזל, מנותקת, מסמלת את ההתנתקות מהסוהר והכלא.

<שרגא דירקטור: 12 המשולשים האלה, שמסמלים את 12 השבטים, הם משולשים שהקודקודים שלהם הפוכים, שאם אתה מחבר את שניהם – זה מגן דוד.

<שרגא דירקטור: קודקוד תחתון וקודקוד עליון.

<שרגא דירקטור: כתוב פה – 'והוצאתי אתכם מכל העמים' – מצד ימין, 'והושבתי אתכם על אדמתכם'.

<שרגא דירקטור: זוהי האנדרטה שלדעתי משקפת בצורה ניטראלית, בצורה חדה ומוחשית, מה אנחנו רוצים.

<שרגא דירקטור: אני מקווה שהדבר הזה יובא לדיון באופן רציני ואני חושב שאין לנו הרבה זמן לחכות.

<שרגא דירקטור: אני כבר עוסק בנושא הזה קרוב לארבע שנים ולא קיבלתי עד היום תשובה, לא משרת הקליטה, לא משר הקליטה ולא מאף אחד.

<שרגא דירקטור: השאלה, אם לכם בכלל יש עניין בנושא הזה.

<שרגא דירקטור: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: בשביל זה אנחנו מקיימים את הדיון ואנחנו נשמע את כל הצדדים, גם את נציגי המשרדים ואז נשמח להיות גם בקשר איתך בעניין הזה.

<שרגא דירקטור: בוודאי.

אברהם נגוסה: מצטרפת אלינו חברת הכנסת קסניה סבטלובה.

אברהם נגוסה: זכות הדיבור למר איציק שווקי, מנהל מחוז ירושלים, המועצה לשימור אתרים.

<איציק שוויקי: שלום לכבודו ולכולם.

<איציק שוויקי: אני מנהל המועצה לשימור אתרי מורשת בישראל.

<איציק שוויקי: בתפקיד מעל 13 שנים.

<איציק שוויקי: בעיקרון אני גמלאי של הצבא ואני מייצג את הציבור בנושא המורשת הבנויה והמורשת של העם בארץ.

<איציק שוויקי: הסיפור הזה מתחיל שמח ונגמר עצוב.

<איציק שוויקי: התכנית להקמת האנדרטה, ויש פה את הנייר, אני אעביר אותו, לגבי האנדרטה שנקראת יד למחנות המעצר לטרון.

<איציק שוויקי: התחלנו בפרויקט הזה לפני כ-12 שנה.

<איציק שוויקי: הארגונים - ארגון הלח"י, ההגנה והאצ"ל ביקשו, כי זה לא קשור למועצה לשימור אתרים - - -

<שרגא דירקטור: אני התחלתי בזה לפני 12 שנה.

<איציק שוויקי: והתכנסנו במשטרת לטרון והיה סיור ויצאה פרוגראמה ויש סאגה מה שנקרא.

<איציק שוויקי: זה תהליך מתמשך שאנחנו הגענו לכל מי שאתה רוצה.

<איציק שוויקי: יש תכנית מאושרת.

<איציק שוויקי: מנהל מקרקעי ישראל ביקשו אישור.

<איציק שוויקי: הלכנו למנהל מקרקעי ישראל, ביקשו שהמועצה לשימור אתרים תחתום על 50 דונם, כי כל השטח שביקשנו זה מטר על מטר, ואז אמרנו להם מה אתם רוצים 54 דונם, כאשר אני רוצה מטר על מטר?

<איציק שוויקי: ואז אמרו צריך מישהו שיהיה אחראי על כל השטח.

<איציק שוויקי: פנינו לראש המועצה האזורית מטה יהודי, סיפרנו לו את הסיפור והוא קיבל על עצמו את האחריות על השטח.

<איציק שוויקי: הגעתי למועצה, אמרו לא, צריך תב"ע – תכנית בניין עיר מחוזית.

<איציק שוויקי: הלכתי למועצה לתכנון ובנייה של מחוז ירושלים והוצאתי תב"ע – תכנית בניין עיר, שאני מדבר על תכנית שזה סיפור וקיבלנו אישור סטטוטורי להקמת האנדרטה.

<איציק שוויקי: גמרתי את זה, הגעתי לוועדה המחוזית של מטה יהודה.

<איציק שוויקי: היה דיון בוועדה ואישרו את הקמת האנדרטה.

<איציק שוויקי: שתבינו, אנחנו מדברים סך הכל על הקמת אנדרטה לזיכרון לאסירי ציון שהוכנסו למחנות המעצר.

<איציק שוויקי: היו שם ארבעה מחנות מעצר בלטרון, גם כתבתי על זה מאמר.

<איציק שוויקי: נשאר שריד אחד בלבד מכל המחנות האלה, זה הבוטקה של הש"ג של המחנות, ובבוטקה – אני מזמין אותך לבקר – שמתי שלט מורשת שמספר את הסיפור.

<לאה לגזיאל: רגע, סליחה, אתה מדבר רק על אנדרטה, והמחנות האלה של האצ"ל, לח"י - - -

<איציק שוויקי: וההגנה.

<איציק שוויקי: זה לא משנה.

<לאה לגזיאל: מה עם כל אסירי ציון?

<איציק שוויקי: לא, לא אנחנו מדברים על מחנה המעצר לטרון, על הסיפור של לטרון בלבד ופה הדיון על לטרון.

<איציק שוויקי: אני לא מדבר על אסירי ציון, אנחנו לא מדברים על זה.

<איציק שוויקי: שיהיה, הלוואי במקום אחר, או איפה שיקבעו.

<איציק שוויקי: אנחנו מדברים על - - -

אברהם נגוסה: לא, הדיון הוא על אסירי ציון, אבל אתה מדבר על לטרון.

<שרגא דירקטור: הם אסירי ציון.

אברהם נגוסה: אין מחלוקת, אבל הדיון - - -

<שרגא דירקטור: זה היה מחנה מעצר בלבד.

<שרגא דירקטור: גם ברפיח ועוד מחנות מעצר, עתלית וכו'.

<קריאה: זה היה מחתרות, זה לא היה אסירי ציון.

<קריאה: על מה אתה בכלל מדבר?

<איציק שוויקי: בכל מקרה, התהליך הסטטוטורי הסתיים בהצלחה.

<איציק שוויקי: התהליך של גיוס המשאבים – כשל.

<איציק שוויקי: כתבנו מכתב ללבנה, יש פה מכתבים לראש הממשלה.

<איציק שוויקי: יש פה מכתבים של מזכיר הממשלה, שאומר אנחנו קיבלנו את מכתבכם.

<איציק שוויקי: אני פניתי אישית אפילו לחבר הכנסת צחי הנגבי, שאבא שלו ברח משם והוא אמר לי איציק, אני אטפל בזה אישית.

<איציק שוויקי: נתתי לו את כל החומר ביד וגם הוא לקח את זה, כמו שאתה אומר, לקח את זה ולא החזיר את זה.

<איציק שוויקי: זאת אומרת לא קרה כלום.

<איציק שוויקי: דיברנו עם לימור לבנת, דיברנו עם כולם.

אברהם נגוסה: מה עם הרשות לאסירי ציון, שהגברת גלית כהן הציגה לנו קודם?

<איציק שוויקי: לא הגענו לקשר הזה, כי אנחנו גוף שמטפל בנושא המורשת, והמורשת זה מול משרדי הממשלה, מול תכנית מורשת היום ומול הגופים הסטטוטוריים, כי מה שאנחנו מבקשים זה להקים.

<איציק שוויקי: הבעיה כרגע היא המימון הכספי.

<איציק שוויקי: זאת אומרת יש אישורים סטטוטוריים, יש אישורים של כולם לעזור, אף אחד לא הכניס את היד לכיס.

<איציק שוויקי: המועצה לשימור אתרים מתחייבת לתת סכום ראשוני, היא מוכנה לתת סכום ראשוני מתוך תקציב המועצה, להקמת האנדרטה.

<איציק שוויקי: אבל שנבין, המועצה לשימור אתרים, זה לא בתוקף סמכותה.

<איציק שוויקי: זאת אומרת אנחנו לא מציעים, אנחנו לא מקימים אנדרטאות ואנחנו לא מנציחים, זאת אומרת משחזרים מקומות.

<איציק שוויקי: אנחנו רק משמרים מקומות, לא משחזרים.

<איציק שוויקי: אני לא עושה מה שנקרא שחזור, שחזור זה לא המועצה לשימור.

<איציק שוויקי: שחזור זה משהו אחר.

אברהם נגוסה: אני רוצה לדעת כתובת מדויקת – איזה משרד לטענתך או אתה חושב שצריך לתקצב את הנושא הזה?

אברהם נגוסה: אם זה לא הרשות לאסירי ציון, משרד הקליטה, אז מי לדעתך?

<שרגא דירקטור: אני יכול לענות?

אברהם נגוסה: רק רגע, קודם נשמע אותו.

<איציק שוויקי: הסיבה שזה לא קם, כי כל אחד לא רוצה להוציא את היד מהכיס וכל אחד אומר זה לא אני.

אברהם נגוסה: אין משרד שאחראי בעניין?

<איציק שוויקי: גם למשרד הביטחון פנו.

<איציק שוויקי: זה לא נכון שלא פנו למשרד הביטחון.

<איציק שוויקי: יש לי פה ניירות משנת 2006.

<איציק שוויקי: 2006 זה לפני 9 שנים.

<איציק שוויקי: משרד הביטחון אמר אנחנו נבדוק ובדק ולא נתן שום דבר.

<איציק שוויקי: יש פה מסמכים.

<איציק שוויקי: אני לא אומר שזה משרד הביטחון, גם משרד הביטחון.

<איציק שוויקי: בנו למשרד הביטחון.

<איציק שוויקי: הרי מה אנחנו רוצים לעשות?

<איציק שוויקי: רק מטר על מטר אנדרטה, שאנשים שיגיעו למקום, יראו את המחנה, יסבירו להם את המחנה.

<איציק שוויקי: רק לדורות הבאים.

<שרגא דירקטור: אז אתה מציע שלט רחוב גדול, זה הכל.

אברהם נגוסה: סליחה, יש סדר.

<שרגא דירקטור: אני רוצה לומר מילה.

<שרגא דירקטור: במקרה אני עסקתי עם לבנת עזריאל בזמנו בנושא הזה.

<שרגא דירקטור: הייתה לנו ישיבה במצודת זאב, עסקנו בזה כמה ישיבות.

<שרגא דירקטור: הדבר הזה לדעתי, מחויבים לעסוק בזה ארגוני שלוש המחתרות – הגנה, אצ"ל ולח"י.

<שרגא דירקטור: לדעתי.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: אני פשוט רוצה לדעת, בכמה כסף מדובר?

<איציק שוויקי: 300,000 שקלים.

אברהם נגוסה: הבנתי.

<איציק שוויקי: פחות מ-100,000 דולר.

<איציק שוויקי: אני רק רוצה לענות לידידי היקר.

<איציק שוויקי: אנחנו פנינו לאחרונה לארגונים.

<קריאה: לאיזה ארגונים אתה פנית?

<איציק שוויקי: אנחנו פנינו לעורך דין אלי צוק, יו"ר עמותת חברי ההגנה ומר יאיר שטרן, יו"ר עמותת הלח"י.

<איציק שוויקי: התשובה שלהם הייתה – אין לנו שקל לתת להקמת האנדרטה.

<איציק שוויקי: זו התשובה.

אברהם נגוסה: מה שאנחנו כוועדה יכולים לעשות, אנחנו נפנה למשרד התרבות והספורט, כי זו מורשת.

אברהם נגוסה: אם הם יפנו אותנו למקום אחר, אז נראה, אבל אנחנו נפנה את זה אליהם ובאותו זמן נפנה גם לרשות אסירי ציון במשרד הקליטה.

אברהם נגוסה: בואו נעבור הלאה, לדובר אחר.

<קריאה: בממשלה הנוכחית השר שעוסק בקליטה, הוא גם השר שאחראי על מורשת, אז אני חושב שזה נשאר באותו מקום.

אברהם נגוסה: הבנתי, בסדר גמור.

<לאה לגזיאל: חשוב להדגיש את העניין.

אברהם נגוסה: מה שמך?

<לאה לגזיאל: שמי לאה לגזיאל, אני נציגה של קהילת יהודי מצרים בנוגע לאסירי ציון.

<לאה לגזיאל: מה שחשוב לי להדגיש, ומר דירקטור דיבר על זה, אנחנו מדברים פה הרבה על הנצחה בצורת אנדרטה, כשמדובר רק על אסירי ציון של המחתרות.

<לאה לגזיאל: אין צורך לעשות הפרדה, קודם כל.

<לאה לגזיאל: דבר שני, מדובר על כל אסירי ציון.

<לאה לגזיאל: אם כבר רוצים להנציח את אסירי ציון, אי אפשר לעשות הפרדה של לוחמי המחתרות ולוחמי הקהילה.

<לאה לגזיאל: זה לא הגיוני.

<לאה לגזיאל: כל הדיון כאן הוא ללא תכלית, כי בעצם המטרה העיקרית היא להנציח, כמו שפה דיברו – להנציח מורשת.

<לאה לגזיאל: מורשת יהודית אמורה להנציח גם את המחתרות וגם את אסירי ציון עם כל הקהילות.

<לאה לגזיאל: זה הדבר הבסיסי שאני רוצה לדבר עליו.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע עכשיו את מר איציק שמחון, מזכיר ברית חיילי האצ"ל.

אברהם נגוסה: אני חייב להגיד שאני מאחל רפואה שלמה לברוך גוטמאכר, שהוא היה צריך להיות פה היום ובגלל מחלה לא הגיע.

אברהם נגוסה: אנחנו שולחים לו רפואה שלמה.

<איציק בן שמחון: בהחלט.

<איציק בן שמחון: רק לפני שאני אומר את דבריי, יושב הראש של ברית חיילי האצ"ל מבקש להעיר מספר דברים.

<יאיר אסיסקוביץ: שמי יאיר אסיסקוביץ.

<יאיר אסיסקוביץ: אני יו"ר ברית חיילי האצ"ל בישראל.

<יאיר אסיסקוביץ: אני הייתי מחלק את הישיבה הזאת לשני חלקים.

<יאיר אסיסקוביץ: בחלק השני שלה, הייתי מדבר על הטבה בזכויות לאסירי ציון, אבל כשאני שומע פה כבר את המילה הנצחה, ובלי לפגוע, כי מעולם לא פגעתי באיש, אני חושב שההנצחה לא יכולה להיות בדרך ששמעתי עד כה.

<יאיר אסיסקוביץ: אני שייך למשפחה, מצד אימי זה בן עזר רב, עץ המחרשה, התלם הראשון בפתח תקווה, בן עזר רב.

<יאיר אסיסקוביץ: ומצד אבי אנחנו 400 שנה בארץ ואני היהודי היחידי בעולם שמסרתי בשנת 1951 לממשלת ישראל קושאן, נסח טאבו, 242 דונם לב עזה.

<יאיר אסיסקוביץ: עזה שלי ולא של הערבים.

<יאיר אסיסקוביץ: אם כן, כשמדברים על הנצחת מורשת, אולי אתם לא יודעים, עשרות אלפי תלמידים, עשרות, לא מאות, עשרות אלפי תלמידים עומדים בתור במוסדות החינוך, לבקר בפתח תקווה בנושא אתרי פתח תקווה והאצ"ל מספרים.

<יאיר אסיסקוביץ: פתח תקווה היא העיר היחידה, אדוני, שההגנה והאצ"ל והלח"י פועלים יחד, ובמבצר אנטיפטרוס יש לנו את אנדרטת אלכסנדרוני, ולמטה יש לנו את האנדרטה שבלמה את הצבא העיראקי בפלישה לפתח תקווה.

<יאיר אסיסקוביץ: ואם כן, בתכנית לימודים היום של בתי הספר, אם לא ידעתם, חובה ללמוד את מורשת אסירי ציון והמחתרות.

<יאיר אסיסקוביץ: וכשהם באים לעירי פתח תקווה, אחרי הרצאה בבית ספר, הם עוברים את כל אתרי המורשת של פתח תקווה – ממאורעות 1921, דרך אותה אנדרטה של העלייה הבלתי חוקית, דרך אנדרטת עולי הגרדום וכל הפעולות שנעשו על ידי ההגנה והאצ"ל לשחרור ולגירוש הבריטים.

<יאיר אסיסקוביץ: ולכן אני רוצה לסכם ולומר, חשוב, חשוב ליצור בכל עיר בישראל, את אותם השלטים והאנדרטאות שיוכלו לספר לבני נוער.

<יאיר אסיסקוביץ: לא יתכן שמנהלי בית ספר ריאלי חיפה, או בכל מקום, שואלים למה רק בפתח תקווה.

<יאיר אסיסקוביץ: כי להפסיק לדבר.

<יאיר אסיסקוביץ: בכל עיר אפשר להקים את העשרות המועטות של ההנצחה ולא לדבר על קנה מידה ארצי.

<יאיר אסיסקוביץ: יכול להיות שלט בכל עיר על אסירי ציון במצרים, באתיופיה וכו'.

<יאיר אסיסקוביץ: ואני רוצה לומר לך, אני מתאר לך שאני ממוצא אתיופי, שהמונים באים לראות ולסייר והם לא מבינים למה לא עשו עד עכשיו בנושא של אתרי המורשת של המחתרות ואסירי ציון.

<יאיר אסיסקוביץ: כך שצריך לפי דעתי לעשות ולא לחפש מי יממן או מי לא יממן.

<יאיר אסיסקוביץ: אותי לא מימן אף אחד, אלא דאגתי לגבי כל מיני מוסדות, בקשרים שראו שהנושא הזה חשוב ולכן יש לי 84 אנדרטאות ושלטים, שיכולים לתת לבני נוער מידע.

<יאיר אסיסקוביץ: הם גם עושים עבודות גמר על הדברים האלה.

<יאיר אסיסקוביץ: הם באים לביתי או לא לביתי ועושים עבודות גמר.

<יאיר אסיסקוביץ: זה הנצחה.

<יאיר אסיסקוביץ: ולא לדבר.

<יאיר אסיסקוביץ: לעשות.

<יאיר אסיסקוביץ: לעשות ולעשות.

<יאיר אסיסקוביץ: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

<איציק בן שמחון: אני רוצה לחזור לוועדה משנת 2013 ולהגיד, הרושם שמתקבל זה שהיה דיון בנושא אחד באותה ועדה, וזה נושא האנדרטה וההנצחה ומעבר לזה לא עלו עוד נושאים.

<איציק בן שמחון: באותה ישיבה עלו 10 נושאים נוספים, שעסקו בתנאי המחייה של אותם אסירים שרובם כבר חצו את גיל הזהב.

<איציק בן שמחון: יש איזו שהיא נקודה שחייבים לתת עליה את הדגש ובאמת למצוא את המשרדים, כל אחד בנושא שלו, איך באמת אנחנו עוזרים לאנשים האלה.

<איציק בן שמחון: הנצחה ומורשת זה חשוב מאד לדורות הבאים, אבל מכיוון שהאנשים האלה עדיין מסתובבים בינינו, אני חושב שהוועדה צריכה לחזור להחלטות או לפחות לנושאים שהתקבלו בשנת 2013 ובעצם לא קיבלו ביטוי מאז ועד היום.

<איציק בן שמחון: אז אולי בקצרה, כל נושא הסיוע בארנונה, תרופות, מה שאנחנו מכירים משרידי השואה, אז אנחנו חושבים שמן הראוי שיחילו גם על האנשים האלה, כי גם הם צריכים את העזרה ולרוב מדובר באנשים שחלקם עריריים או אנשים שאין להם משפחות.

<שרגא דירקטור: זה לא שייך.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

<בן שמחון איציק: בטח שזה שייך.

<שרגא דירקטור: אדון אסיסקוביץ, אני יליד פתח תקווה לפניך.

אברהם נגוסה: תודה אדוני.

<שרגא דירקטור: המועצות האזוריות, העיריות, שהן תדאגנה לאנדרטאות אצלן.

<שרגא דירקטור: זה לא עניין של משרד הקליטה.

<שרגא דירקטור: תודה רבה שאתה אומר נכון.

אברהם נגוסה: בבקשה.

<נחמה נובנשטרן: תודה רבה ליושב ראש הוועדה.

<נחמה נובנשטרן: שמי נחמה נובנשטרן, אני הסמנכ"לית במועצה לשימור אתרים ואני עובדת יחד עם איציק שווקי.

<נחמה נובנשטרן: כבוד הוועדה הזמינה אותנו לדבר על נושא מאד מסוים.

<נחמה נובנשטרן: אני רוצה להבהיר כאן, התפקיד של המועצה לשימור אתרים, כמו שנקבע לפני 31 שנים כאן בכנסת, בוועדת החינוך, זה לטפל במבנים היסטוריים.

<נחמה נובנשטרן: מבנים שמספרים סיפור, מבנים שהייתה סכנה שהם ייהרסו ואותה מורשת הבנויה, שאנחנו נעבור ברחוב ונראה בית – תיעלם.

<נחמה נובנשטרן: הנושא של האנדרטה הגיע לפתחנו, ואנחנו כמי שחיים כאן במדינה הזו, לא יכולים להתעלם מדברים גם אם הם לא בתחום עיסוקנו הישיר.

<נחמה נובנשטרן: כי כמו שאמר מר אשר הלפרין, מי שאחראי על אנדרטאות זה משרד הביטחון, האגף המסוים וכל אנדרטה אחרת יש חוק גנים לאומיים, אתרי הנצחה ואתרים לאומיים ושם יש חוק שמדבר על הקמת אנדרטאות.

<נחמה נובנשטרן: אנחנו עשינו את המרב שיכולנו, שוב אני אומרת, שלא בתחום סמכות המועצה, אלא בתור אנשים שחיים כאן

<נחמה נובנשטרן: במדינת ישראל ויש להם את הכבוד ואת ההערכה לכל מי שהיה כאן ופעל במהלך השנים האלה להקמת המדינה ולפעילותה.

<נחמה נובנשטרן: אז כך שצריך לקבל את הדברים, את העשייה שלנו כמועצה, באמת.

<נחמה נובנשטרן: אנחנו לקחנו על עצמנו ובעיקר איציק, את כל הריצות אלה וכל הבירוקרטיה והאדמיניסטרציה, ואנחנו הגענו עד נקודה מסוימת וזה היה המנדט שלנו.

<נחמה נובנשטרן: הייתה פנייה להקים את האנדרטה הזו לאסירי מחנות המעצר והסיפור שלהם, שהוא גבורה.

<נחמה נובנשטרן: אז כך שאם אפשר לקדם את הנושא בעזרת הוועדה, בעזרת הרשות לאסירי ציון, אנחנו נשמח להמשיך ולטפל בזה.

<נחמה נובנשטרן: יושב פה גם אדריכל התכנית ואנחנו ביחד - את המשימה שקיבלנו ולקחנו - אנחנו מוכנים למלא אותה, אבל אנחנו צריכים שמישהו גם יהיה שותף יחד איתנו.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח לעזור, בשביל זה אנחנו פה.

אברהם נגוסה: תהיו בקש איתנו ותפנו אלינו.

אברהם נגוסה: אנחנו נעזור בכל משרד רלבנטי.

<נחמה נובנשטרן: כבוד יושב הראש הוועדה, אני רוצה להוסיף עוד נושא.

<נחמה נובנשטרן: דיבר כאן האדון בנושא של חינוך.

<נחמה נובנשטרן: כאן זה לא ועדת החינוך, אני לא רוצה להרחיב על פעילות החינוך שאנחנו עושים בקרב בני נוער ובכלל בקרב הקהל בנושא של שימור אתרים היסטוריים.

<נחמה נובנשטרן: אנחנו גם משלטים בשלט מיוחד, שלט כחול ואפשר לראות אותו ברחבי הארץ.

<נחמה נובנשטרן: אנחנו היום מדברים בערך על 2,000 שלטים כחולים, כולל בפתח תקווה ובשאר הערים, שמספרים סיפור של מבנים, של מחתרות, של פעילויות וכדומה.

<נחמה נובנשטרן: אז ככה שאנחנו מאד מעורים בעשייה הזו.

<נחמה נובנשטרן: צריך רק איפה שאפשר לעזור לנו.

<נחמה נובנשטרן: תודה.

אברהם נגוסה: תודה.

אברהם נגוסה: מלקו טמנו, יו"ר ארגון אסירי ציון יוצאי אתיופיה.

<מלקו טמנו: תודה רבה על ההזמנה לוועדה.

<מלקו טמנו: אני יושב ראש ארגון אסירי ציון יוצאי אתיופיה.

<מלקו טמנו: יש לנו חברים.

<מלקו טמנו: כל שנה יש לנו טקס לאסירי ציון עם גלית כהן, ממשרד הקליטה לגבי המסע של אסירי ציון, כל אסירי ציון.

<מלקו טמנו: הגברת עם גברת לאה היינו בכפר סבא, היינו כל הזמן.

<מלקו טמנו: הגענו לבקר בטקס של אסירי ציון.

<מלקו טמנו: אין לנו מורשת אסירי ציון.

<מלקו טמנו: פנינו במכתב לקרן הקיימת, מכתב לשרת הקליטה לשעבר, אף אחד לא החזיר לנו תשובה.

<מלקו טמנו: שום דבר.

<מלקו טמנו: אולי היום, חבר הכנסת, ד"ר אברהם נגוסה, אולי בסיוע שלך.

<מלקו טמנו: אתה מכיר את העלייה שלנו.

<מלקו טמנו: אתה קשור לזה ויש לך - - - אתה יודע, סבלנו בסודן ובמקומות נוספים, בסומליה.

<מלקו טמנו: תראה, כמו דאע"ש - - - בסומליה.

<מלקו טמנו: נשים, גברים, ילדים, עברנו.

<מלקו טמנו: תודה רבה, קיבלנו זכויות לעלייה.

<מלקו טמנו: שום דבר לגבי אסירי ציון.

<מלקו טמנו: שמעתי סיפור בעכו של גיבורים, אנשי פלמ"ח, הגנה, אצ"ל.

<מלקו טמנו: שהייתי - - - מוות למשפט, מוות לתלייה, של לפני כמה שנים.

<מלקו טמנו: היינו עם מאיר כנפו היושב ראש שהיה בעבר, גם אני הייתי בסיני.

<מלקו טמנו: - - - איזה מספר.

<מלקו טמנו: - - - כל העלייה שקשורה לכאן.

<מלקו טמנו: כל הסיפור - - - - - - גם אתה יודע.

<מלקו טמנו: כולנו יודעים.

<מלקו טמנו: איפה מורשת אסירי ציון?

<מלקו טמנו: איפה התרבות שלנו?

<מלקו טמנו: תרבות עלייה, לכל יהודי אתיופיה, לכל הארצות יש תרבות.

<מלקו טמנו: זרקנו את הפעילות שלנו, סבלנו, עד עכשיו יש טראומה.

<מלקו טמנו: יש מדוכאים.

<מלקו טמנו: זה כולם.

<מלקו טמנו: אני הייתי באתרים של הפלמ"ח וההגנה.

<מלקו טמנו: בכל השנים מתו רבים, יש לנו רשימה במשרד הקליטה.

<מלקו טמנו: לא רואים אנדרטה.

<מלקו טמנו: אם יראו, זה באמת יהיה כייף.

<מלקו טמנו: האנשים הגיעו מהפלמ"ח, ברוך וכו', בני 80.

<מלקו טמנו: אסור למדינה שקמה, מלחמה גדולה.

<מלקו טמנו: ראיתי סרט בבנייני האומה, סרט באמת מרשים.

<מלקו טמנו: סבלו - - - אני באמת - - - אנחנו לא מקבלים.

<מלקו טמנו: איך בן 80 שום דבר על העלייה שלנו לא יודעים.

<מלקו טמנו: גם ילדים בגן לא יודעים שום דבר על העלייה שלנו.

<מלקו טמנו: העלייה שלנו צריכה להיות מורשת וכל הילדים צריכים לדעת עליה.

<מלקו טמנו: יש תמונות.

<מלקו טמנו: כל הארגונים, עשרות ארגונים, אין.

<מלקו טמנו: אין לו תמונה.

<מלקו טמנו: אין לו בית.

<מלקו טמנו: אין לו מקום.

<מלקו טמנו: אין לו מרכז מורשת של אסירי ציון.

<מלקו טמנו: זה מה שאנחנו מבקשים.

<מלקו טמנו: אולי יש לך הזדמנות, ד"ר אברהם, חבר הכנסת, זו הזדמנות, זה הזמן שלך.

<מלקו טמנו: זה לא פוליטיקה.

<מלקו טמנו: ראית, העלייה שלנו, עד עכשיו אין זיכרון לעלייה שלנו, לעניין שלנו, לעניין שלי.

<מלקו טמנו: הישראלים לא מכיר את העניין שלנו.

<מלקו טמנו: כמה אנשים סבלו?

<מלקו טמנו: - - - - כמה אנשים מתו, מתגעגעים.

<מלקו טמנו: אמא שם, אבא כאן, ילדים, נכדים, חיילים.

<מלקו טמנו: מלחמה.

<מלקו טמנו: כל הזמן הגענו ועזרנו ולא - - - אותנו.

<מלקו טמנו: אנחנו שושלת שהגענו דרך סודן, מדינת אויב.

<מלקו טמנו: סודן השתתפה - - - מלחמה.

<מלקו טמנו: זה אנחנו אויב שלו.

<מלקו טמנו: יש כמה נוצרים, מוסלמים ונוספים – הסודנים עזרו לנו.

<מלקו טמנו: לנו נתנו זריקה.

<מלקו טמנו: נתנו לנו מכה.

<מלקו טמנו: מתו כמעט 2,000 אנשים.

<מלקו טמנו: - - - גם היו בכלא.

<מלקו טמנו: הגענו בזמן כזה, באמת תודה רבה.

<מלקו טמנו: זה שטח שלנו.

<מלקו טמנו: זה מדינת שלנו.

<מלקו טמנו: לא אתיופיה המדינה שלנו, זו המדינה שלנו – מדינת ישראל, כולנו כאחד.

<מלקו טמנו: אנחנו מבקשים שיהיה לנו זיכרון.

אברהם נגוסה: תודה רבה מלקו טמנו.

אברהם נגוסה: בקדנציה הזו, כשאני יושב ראש, זה הדיון הראשון בנושא אסירי ציון.

אברהם נגוסה: אנחנו נקיים דיון בעניין ההטבות ובכל הסוגיות שעולות פה ונדון עליהן.

אברהם נגוסה: הוועדה תתערב בכל משרד ממשלתי שנוגע בדבר.

אברהם נגוסה: נשמע את מר יוסף יודייקין, יושב ראש אסירי ציון מברית המועצות לשעבר.

<יוסף יודייקין: כבוד יושב ראש ועדת הקליטה, העלייה והתפוצות, ד"ר אברהם נגוסה, חברת הכנסת וסגנית יושב ראש הכנסת, קסניה סבטלובה.

<יוסף יודייקין: אני רואה שרק שני אנשים מ-120 באו.

<יוסף יודייקין: מה זאת אומרת?

<יוסף יודייקין: זאת אומרת שמעל ל-18 חברי כנסת בכלל לא מעוניינים.

<יוסף יודייקין: הבעיה שאנחנו שהיום היום על מה אנחנו היום מדברים.

<יוסף יודייקין: אני מצטער מאד שאחרים לא באו ולא שומעים מה יש פה לאנשים להגיד.

<יוסף יודייקין: ראשית כל, אני רוצה להגיד שני דברים.

<יוסף יודייקין: דבר אחד על האנדרטה שמדברים כל הזמן ושום דבר לא נעשה.

<יוסף יודייקין: אם אני שומע לפני שנתיים, בנובמבר 1913, יושב ראש של ועדת הקליטה והתפוצות אז, יואל רזבוזוב, הוא אמר לנו, כאשר הוא שמע אותנו, אתם יודעים, חברים, בעוד שלושה שבועות אתם תבואו ואנחנו נדבר ונסדר את הבעיה הזאת.

<יוסף יודייקין: אז לא עברו רק שלושה וחצי שבועות, לא עברו שלושה וחצי חודשים, עברו שנתיים, 24 חודשים ואף אחד במדינת ישראל לא היה מוכן להרים את הבעיה הזאת.

<יוסף יודייקין: עכשיו על האנדרטה.

<יוסף יודייקין: בוודאי שצריך לעשות אנדרטה שתהיה לזכר כל אסירי ציון מכל תבל, שאת כל נפשם, את כל חירותם נתנו עבור ארץ ישראל, שהם הגיבורים, כמו שאתם אמרתם, כמו שאתה אמרת, אברהם.

<יוסף יודייקין: אבל אנחנו לא רק רוצים שיהיה שם אסירי ציון.

<יוסף יודייקין: אנחנו רוצים - ואני מדבר על ארגון אסירי ציון מברית המועצות – שהאנדרטה תכלול גם כן את הרוגי מלכות ישראל.

<יוסף יודייקין: אנשים שלא רק את שירותם, אלא את החיים נתנו כדי שיהיה ניצחון של הציונות להקמת מדינת ישראל.

<יוסף יודייקין: אני לא מבין.

<יוסף יודייקין: הרי פה רק מדברים.

<יוסף יודייקין: תסלח לי, זה הרי בלה, בלה, בלה.

<יוסף יודייקין: שום דבר לא מתקדם וגם לא יתקדם אם אתה, אם חברי הכנסת לא ייקחו את הנושא לידיים שלהם ויפתרו את הבעיה.

<יוסף יודייקין: רק אתם יכולים לעשות את זה.

<יוסף יודייקין: אני אגיד לך עוד משהו.

<יוסף יודייקין: אני כבר 16 שנים יושב ראש ארגוני אסירי ציון מברית המועצות.

<יוסף יודייקין: 10 שנים לקח לנו, משנת 2002 עד שנת 2012 – 10 שנות מאבק, כדי שכנסת ישראל תקדם חוק לטובת אסירי ציון, שהם יקבלו קצבה לפי הכנסה.

<יוסף יודייקין: אני שואל אתם האם אנחנו צריכים להיאבק גם כן 10 שנים, כדי שאיזה משהו ייצא?

<יוסף יודייקין: אז אני מקווה ואני מבקש מכם חברי הכנסת, שאת הבעיה הזאת אתם תעבירו לכל חברי הכנסת, מכל המפלגות, כי עכשיו זה הדבר.

<יוסף יודייקין: דיברו כבר הרבה על האנדרטה, על הנצחה.

<יוסף יודייקין: איציק אמר נכון, לפני שנתיים אנחנו דיברנו כאן גם כן על דבר מאד חשוב, על זה שאסירי ציון יקבלו איזו שהיא תמורה עבור החיים שהם עברו.

<יוסף יודייקין: תסתכלו.

<יוסף יודייקין: על האנדרטה אני לא אדבר הרבה.

<יוסף יודייקין: אני אגיד לכם רק דבר אחד, בברית המועצות עצרו 120,000 אסירי ציון, 120,000.

<יוסף יודייקין: יצאו אחרי כן רק 10,000.

<יוסף יודייקין: מה-10,000 הרבה היו קשישים, היו חולים, היו שכבר צריכים היו עזרה מאנשים שהסתובבו ועלו ארצה רק 851 איש, מהם כבר 700 נפטרו.

<יוסף יודייקין: יש לנו 150 איש עכשיו שנשארו בחיים.

<יוסף יודייקין: אני פניתי לשר הרווחה, מר חיים כץ ודיברתי על אסירי ציון.

<יוסף יודייקין: הוא אמר לי – תעביר לי מכתב.

<יוסף יודייקין: העברתי לו שני מכתבים בכתב.

<יוסף יודייקין: מכתב אחד על אסירי ציון, מכתב שני על הרוגי מלכות.

<יוסף יודייקין: ואני מבקש לקרוא לכם, כי חשוב מאד מה שאנחנו רוצים שכל אסירי ציון יקבלו.

<לאה לגזיאל: אני רק רוצה לחזק את דבריו ולומר שיש לי פה מכתב משנת 2007.

אברהם נגוסה: הוא עוד לא סיים.

אברהם נגוסה: אני אתן לך בהמשך.

<לאה לגזיאל: תודה.

<יוסף יודייקין: אני עוד לא סיימתי.

אברהם נגוסה: נמצאת איתנו גם נציגת המוסד לביטוח לאומי ואני רוצה שהיא תגיב לאחר שתשמע את האחרים, בעניין הזכויות של אסירי ציון וההטבות.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמע לשמוע על כל זה ממך, אבל קודם כל נשמע את אדוני.

<יוסף יודייקין: אז אני פונה אליכם בשם אסירי ציון מכל רחבי תבל בבקשה.

<יוסף יודייקין: במשך 65 השנים האחרונות, מאז שנת 1950 עד שנת 2015, הגיעו לישראל 3,321 אסירי ציון, שבתוכם אסירי ציון מאתיופיה, מעיראק, מאיראן, מצרים מסוריה, מלבנון, תוניס, אלג'יריה, מרוקו, בולגריה, רומניה, צ'כוסלובקיה, הונגריה, פולין.

<יוסף יודייקין: היו 2,470 איש ובנוסף 851 אסירי ציון מברית המועצות.

<יוסף יודייקין: כעת נשארו בחיים רק 1,207 אסירי ציון ורק 156 מהם מברית המועצות.

<יוסף יודייקין: כל חודש נפטרים בערך 10 אסירי ציון מכל הארצות.

<יוסף יודייקין: עוד מעט כבר לא יהיו.

<יוסף יודייקין: מכל הארצות מלבד ברית המועצות, נשארו בחיים 43% מהאסירים, אבל בגלל שהאסירים מברית המועצות חיו במציאות של מחנות השמדה לאורך זמן ממושך מאד, נשארו בחיים רק 18% מאסירי ציון שהגיעו לישראל.

<יוסף יודייקין: על התנאים במחנות ברית המועצות אתם יכולים לראות בנאום שאני נשאתי ב-28 בדצמבר שנת 2005, רק עם תיקון אחד, עכשיו כבר עברו 67-70 שנה, כאשר אסירי ציון נכלאו במחנות ההשמדה בכלא וכך הלאה.

<יוסף יודייקין: בשנה שעברה העניק שר האוצר, באותו זמן חבר הכנסת מר יאיר לפיד, הטבות לניצולי השואה ולוטרנים שלחמו במלחמת העולם השנייה נגד הנאצים, אבל אסירי ציון נשארו מחוץ למסגרת.

<יוסף יודייקין: רק אסירי ציון ובמיוחד מברית המועצות, הם אנשים מבוגרים, מעל גיל 85.

<יוסף יודייקין: אני יכול להגיד שהם יותר מגיל 90, כי מתי התחילו איתם, בשנת 1940, כאשר הצבא האדום כבש את ליטא, אסטוניה, חצי מפולין, מולדביה, אז את כל הציונים הכניסו תיכף ומיד לבית הכלא ואחר כך למחנה ריכוז ואחרי כן כמה מהם נשארו חבוקים, הלכו והוציאו אותם להורג.

<יוסף יודייקין: ועכשיו, מי הם אלה?

<יוסף יודייקין: הם נכים, הם זקנים, הם חולים ותלויים בעזרה מהאנשים הסובבים אותם.

<יוסף יודייקין: בגלל שאורך החיים הממוצע של הגברים, שהם 99% מכלל אסירי ציון, הוא 80 שנה בישראל, לאנשים האלה נשאר זמן קצר מאד לחיות.

<יוסף יודייקין: מחמת כל האמור לעיל, אבקש להעניק לכל אסירי ציון שהגיעו לגיל 85, את ההטבות הבאות: (1) להעלות את תשלומי קצבת הזקנה מהמוסד לביטוח הלאומי – זה בשביל 25%; (2) להעניק נסיעה חינם בתחבורה הציבורית – אוטובוס ורכבת; (3) להחליט כך שישלמו רק 50% מהוצאות חשמל, גז, מים וטלפון; (4) לאפשר הנחה של 100% בארנונה לדירה עד 100 מטרים מרובעים.

<יוסף יודייקין: עכשיו ההנחה היא רק 66%.

<יוסף יודייקין: ועכשיו מה שקיבלו ניצולי השואה: (5) לפטור מתשלום עבור תרשום מרשם; (6) לפטור מתשלום עבור ביקור רופא בכל קופת חולים; (7) לפטור ממס ביטוח בריאות.

<יוסף יודייקין: הרי אנחנו משלמים ביטוח בריאות כל אחד, כאשר אנחנו כבר הגענו לגיל יותר; (8) לפטור מתשלום בכל מרכז בריאות עבור בדיקות, קוצב לב, רנטגן, אולטרא-סאונד, CT ואחרים.

<יוסף יודייקין: והדבר השני, מאד קצר, שאני כתבתי על הרוגי מלכות.

<יוסף יודייקין: אסירי ציון והרוגי מלכות הם הגיבורים שהוצאו להורג בגלל פעילותם הציונית המתמדת, במדינות אויב.

<יוסף יודייקין: הם סיכנו את הכל למען השאיפה, בעד - - - בקרב יהודי ברית המועצות למורשתם היהודית, לציונות והחשוב ביותר – למאבק להקמתה של מדינת ישראל.

<יוסף יודייקין: בזכות אלה שלא חששו להקריב את חירותם וגם את חייהם למען ניצחון הצדק, ניצחון הציונות וניצחון של מדינת יהודים בארץ ישראל.

<יוסף יודייקין: אנחנו מבקשים את הצדק האלמנטרי, שאסיר ציון שהינו בעצמו בן של הרוג מלכות, שאיבד את אביו בילדותו, שאימו בתור אלמנת הרוג מלכות אף פעם לא קיבלה איזו שהיא קצבה עבור בעלה, (יש אלמנות שקיבלו), שהוצא להורג בגלל הפעילות הציונית ובגלל שהוא אסיר ציון בעצמו שהגיע לגיל מבוגר של 85 שנים, כאשר הוא בעצמו כבר לא מסוגל לעבוד, יקבל מהמדינה אותה הקצבה שמקבלת היום אלמנתו של הרוג מלכות שהוצא להורג אחרי קום המדינה.

<יוסף יודייקין: עם מיטב הברכות של ציון ותודה מראש.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<יוסף יודייקין: זהו.

<יוסף יודייקין: אני מבקש שעכשיו אתם, בכל זאת, תתחילו קצת להשתמש במה שאתם יכולים לסייע לארגוני ולאסירי ציון ולהרוגי מלכות.

אברהם נגוסה: קודם כל תודה רבה.

אברהם נגוסה: אנחנו נשמח לקבל העתק מהמכתבים, וזה יעזור לנו להתמקד בדרישות.

אברהם נגוסה: אני חושב שהוא הבהיר לנו את התמונה הכללית וגם את הדרישות.

אברהם נגוסה: יש לנו עוד שני דוברים.

אברהם נגוסה: אני מבקש לקצר את הדברים ולא לחזור על דברים שכבר נאמרו פה, וגם כדי שיהיה מספיק זמן לנציגת הביטוח הלאומי, שתיתן לנו את הדרך להתמודד עם מה ששמענו.

אברהם נגוסה: מר חיים ביינסו, בקיצור, בבקשה.

<חיים ביינסו: בקיצור.

<חיים ביינסו: אני מארגון אסירי ציון יוצאי אתיופיה.

<חיים ביינסו: כמו שדיבר מלקו, אנחנו הקמנו את הארגון הזה בשנת 2000, לפני כ-15-16 שנה.

<חיים ביינסו: מאז שהקמנו את הארגון, אנחנו ביקשנו, אני כתבתי וגם עשיתי שרטוטים לכל המשרדים.

<חיים ביינסו: ראשית, הייתה לנו תרבות יהודית באתיופיה.

<חיים ביינסו: שנית, אנחנו מדברים עכשיו על האנדרטה, אבל עדיין לא קיבלנו שום דבר.

<חיים ביינסו: אנחנו כותבים, כותבים לכל מקום ואף אחד לא מתעניין וזה בערך כבר 15-16 שנה.

<חיים ביינסו: יכול להיות שעכשיו הגיע הזמן, ד"ר אברהם, מה שעשו הארגונים האלה פה, אולי נבנה והגיע הזמן וזה הכל.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

אברהם נגוסה: גברת רחל ברגר, העמותה להנצחת מורשת הלח"י.

<רחל ברגר: שלום.

<רחל ברגר: תודה רבה.

<רחל ברגר: אני באמת פעם ראשונה בוועדה הזאת ואני רוצה להגיד שאנחנו כעמותה להנצחת מורשת לח"י, מנסים לעשות המון - ובעזרת מתנדבים, בעזרת סכום כל כך מינימאלי – כדי לעשות הנצחה.

<רחל ברגר: אז כשאני שומעת על האנדרטה שקיימת ואנחנו באמת היינו בכמה פגישות שם, אני רוצה להגיד שהסיפורים שהיו בלטרון הם סיפורים כל כך חשובים להיסטוריה, שחייבים לציין את זה באיזה שהוא אלמנט שיהיה לדורות הבאים.

<רחל ברגר: הסכומים שמדברים עליהם הם לא סכומים גדולים, אבל לנו כעמותות, שאנחנו בקושי מתקיימים, זה סכום מאד חשוב.

<רחל ברגר: אז אנחנו מוכנים להופיע בכל מקום כדי לקדם את הנושא של האנדרטה.

<רחל ברגר: זה מזעזע לשמוע גם שיש אנשים שלא חיים בכבוד, המבוגרים.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

<לאה לגזיאל: אני רוצה לחזק את הדברים שנאמרו כאן לגבי שלא נעשה כל כך למען אסירי ציון.

<לאה לגזיאל: בתחילת הדיון כאן דיבר על שלושה דיונים משנת 1972 ואחר כך בשנת 2002 ואחר כך בשנת 2013.

<לאה לגזיאל: המרווחים האלה מוכיחים בעצם כמה שהנושא הזה הוא זניח.

<לאה לגזיאל: זה דבר אחד.

<לאה לגזיאל: דבר שני, יש בידי מכתב תלונה משנת 2007, שכתב ד"ר אברהם מטלון, אסיר ציון והוא בעצם מתלונן נגד משרד מבקר המדינה, בשם אסירי ציון ממצרים ומעיראק, שעוכבו בסוף שנת 1976 ולא זכו לקבל את הגמלאות שמגיעות להם על פי חוק.

<לאה לגזיאל: כלומר, יש משהו בהתנהלות הזאת, שמוכיח שבאמת הדברים לא זזים, הם תקועים.

<לאה לגזיאל: ולמה?

<לאה לגזיאל: אסירי ציון הם בעצם אנשים מבוגרים.

<לאה לגזיאל: היום הרבה מאד כבר לא מסוגלים להגיע לטקס ההוקרה שעושים לכבודם בגלל קשיי ניידות, בגלל בעיות בריאות.

<לאה לגזיאל: אני חושבת שצריך לשנות את המתכונת הזאת, לחשוב על איזו שהיא מתכונת הרבה יותר אפקטיבית, שיכולה להנציח לאו דווקא באנדרטה, אלא הרבה מעבר לאתר אינטרנט, שאתר אינטרנט זה לא סיפור גדול ולא במחיר כל כך נוראי.

<לאה לגזיאל: בסך הכל יש בירוקרטיה סביב הסיפורים, אני מבינה את זה, אבל אתר צריך להיות, כדי שאנשים שעדיין איתנו יוכלו לספר, יוכלו להיות חשופים לדורות הבאים לא פחות מאשר אנדרטה.

<לאה לגזיאל: זה הכל.

אברהם נגוסה: תודה רבה לך.

<משה ברנדיי: אני לא יודע אם פה הכתובת הנכונה לדבר.

<משה ברנדיי: אני מייצג את הגוף של אסירי ציון הבריטים מזמן המנדט.

<משה ברנדיי: זה כולל את אלה ששכבו בבתי הסוהר, את אלה ששכבו בקנייה ואלה ששכבו במחנה המעצר בלטרון.

<משה ברנדיי: כידוע, בלטרון שכבו אלפים-אלפים במשך שנים רבות רבות.

<משה ברנדיי: אנחנו פנינו כבר לכל כתובת שהיא, שרק אפשר, כדי להקים איזה ציון, איזה זיכרון או משהו, לעצורי לטרון שישבו.

<משה ברנדיי: וכידוע, ישבו שם גם מנהיגי הציבור, מנהיגי היישוב באותם הימים.

<משה ברנדיי: וזה לא עוזר שום דבר.

<משה ברנדיי: לא שנה, לא שנתיים ולא שולש.

<משה ברנדיי: אני פונה.

<משה ברנדיי: האם אפשר, אני לא יודע אם אתה הכתובת הנכונה, לעשות איזה משהו, ציון, או אנדרטה או משהו כזה, לעצורי לטרון שהיו על ידי הבריטים.

<משה ברנדיי: הייתי רוצה להוסיף נקודה נוספת אחת.

<משה ברנדיי: הייתה מחלקה מיוחדת בעצורי לטרון שהשתחררו ממש כשהבריטים יצאו מהארץ.

<משה ברנדיי: במחלקה הזו, שאני הייתי שם, יצאנו לכבוש את מלחה.

<משה ברנדיי: היום מלחה זה מרכז ירושלים, ידועה מאד.

<משה ברנדיי: אז מלחה הייתה שכונה קטנה מאחורי שכונת בית וגן.

<משה ברנדיי: בכיבוש מלחה נפלו לנו מהמחלקה 20 מתוך 30 חברי המחלקה ואנחנו מתחננים ומבקשים לא רק מכתובת אחת, ממשרד הביטחון ומכל גוף שהוא, להקים משהו לזכרם של אותם 20 נופלי כיבוש הכפר הקטן, לא כפר, שכונת מלחה הקטנה באותם הימים ואני לא מוצא את הכתובת.

<משה ברנדיי: אני לא יודע לאיפה אפשר להגיע בכדי להקים משהו עבורם.

<משה ברנדיי: תודה.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: עכשיו נקבל הסבר מהביטוח הלאומי, על הזכויות ועל ההטבות שמר יוסף ציין פה וגם אחרים.

אברהם נגוסה: הגברת קרן גולדנר.

<קרן גולדנר: נעים מאד, שמי קרן גולדנר.

<קרן גולדנר: אני פעם ראשונה כאן בוועדה, מכירה חלק גדול מהאנשים.

<קרן גולדנר: אני אספר קצת עלינו.

<קרן גולדנר: אני עובדת באגף נפגעי פעולות איבה ואסירי ציון.

<קרן גולדנר: זה אגף גדול.

<קרן גולדנר: המחלקה של אסירי ציון מונה אותי, את חדוה שיושבת פה משמאלי ואת דרורה זגורי.

<קרן גולדנר: אני רוצה לספר שמלבד החוק שעל פיו אנחנו פועלים, זו מחלקה קטנה עם המון-המון לב, עם גישה מאד חברית, מאד מעריכה ומאד מכבדת כלפי כל אסירי ציון.

<קרן גולדנר: אני לא יודעת אם נתקלתם בשירותים של מוסדות ממשלתיים, אבל אצלנו כל מי שמתקשה, כל מי שמגיע, בלי הזמנה מראש, בלי לקבוע, תמיד מתקבל בברכה ומקבל את מלוא תשומת הלב.

<קרן גולדנר: אולי מישהו מתקשה ומפנה אלינו איזו שהיא בעיה שבעיניו נראית קטנה, אבל מה שנעשה מאחורי הקלעים, ואת זה מאד חשוב לי להסביר, זה הרבה מאד עבודה.

<קרן גולדנר: לפעמים אנחנו מנסים פשוט לתווך בין הפונים אלינו לבין מחלקות אחרות, גם כשזה לא קשור אלינו.

<קרן גולדנר: אני רוצה שתדעו שמי שנמצא שם, זה באמת בנות מאד מאד מיוחדות, שזה מאד חשוב להן.

<קרן גולדנר: עכשיו באופן כללי.

<קרן גולדנר: לפי סיכום שעשיתי קצת לפני טקס אסירי ציון, יש לנו כ-1,200 אסירי ציון ואלמנות הרוגי מלכות ואלמנות אסירי ציון.

<קרן גולדנר: אני רוצה לציין למי שלא יודע, שאנחנו משלמים גמלה לאסירי ציון שהוכרו במשרד העלייה והקליטה ולאחר שעברו ועדות נקבעה נכות שמזכה בגמלה.

<קרן גולדנר: בנוסף לזה, וזה ייחודי אצלנו במחלקת אסירי ציון, יש לנו גמלה שנקראת גמלת הכנסות.

<קרן גולדנר: גמלת הכנסות, בדומה לגמלת הבטחת הכנסה, היא גמלה שבודקת הכנסות של התא המשפחתי ובמידה ויש חוסר בהכנסות, לפי התנאים שנקבעו, אנחנו מזכים גם בגמלה נוספת.

<קרן גולדנר: זאת אומרת, יש אפשרות אצלנו לקבל גם את הגמלה הזאת וגם את הגמלה הזאת ואנחנו לא שוללים ולא לוקחים אותה בחשבון.

<קרן גולדנר: הטבות לפי חוק, שזכאים להן אסירי ציון, נכים – מענק הטבות אחת לשנה.

<קרן גולדנר: מענק זה עמד השנה בחודש אוגוסט על סכום של 1,660 שקלים.

<קרן גולדנר: מענק נוסף שמקבלים, הטבה נוספת, זה מענק הבראה.

<קרן גולדנר: מענק ההבראה הוא בסכום 2,090 שקלים.

<קרן גולדנר: אלה שתי ההטבות שמקבלים אסירי ציון נכים.

<קרן גולדנר: בנוסף לזה יש הנחה בארנונה.

<קרן גולדנר: ההנחה, ושוב אני אומרת, כי פנו אלי בכל מיני סיבות, ההנחה ניתנת על ידי הרשויות המקומיות.

<קרן גולדנר: מאיתנו הם מקבלים מידע מי הם אסירי ציון וההנחה שניתנת היום היא 60% לאסירי ציון נכים.

<קרן גולדנר: אסירי ציון שמקבלים גמלת הכנסות, במידה ולפני שהיו זכאים לגמלת ההכנסות היו זכאים להבטחת הכנסה, למעלה מחצי שנה, מקבלים הטבות נוספות.

<קרן גולדנר: מקבלים הנחה של 50% באגרת טלוויזיה, פטור מארנונה של 100% והנחה בתרופות שהם צורכים דרך קופות החולים.

<קרן גולדנר: מה שחשוב לציין, שאותן ההנחות ניתנות על ידי הגורמים האחרים.

<קרן גולדנר: זאת אומרת על ידי רשות השידור, על ידי המועצות והעיריות המקומיות ועל ידי קופות החולים, כמובן משרד הבריאות.

<קרן גולדנר: אנחנו מוסרים להם את המידע אודות הנפגעים.

<קריאה: לא כל הרשויות נותנות.

<קריאה: עיריית ירושלים למשל לא נותנת.

אברהם נגוסה: זה בקשר לארנונה.

<קרן גולדנר: עיריית ירושלים אמורה לתת למי שמקבל תגמול נכות.

<איציק שוויקי: ידוע לך מה האחוז של הנחה בתרופות?

<קרן גולדנר: לא.

<קרן גולדנר: משרד הבריאות נותן את ההנחה הזאת.

<קרן גולדנר: אני מוכנה לבדוק, אבל זו לא הנחה שאנחנו נותנים.

<קרן גולדנר: זה מה שחשוב לי שתדעו.

<קריאה: לניצולי השואה אפס.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

אברהם נגוסה: האם למשרד הקליטה יש תגובה?

אברהם נגוסה: אתם לא חייבים.

<גלית כהן: אני אגיד בקצרה.

<גלית כהן: רק ברשות

<גלית כהן: כם, אני רוצה לחזור על מה שהתחלתי איתו בהתחלה.

<גלית כהן: תראו, החוק שלנו, מי שיודע, החוק לאסירי ציון, הוא חוק שמורכב בעצם משני נדבכים.

<גלית כהן: האחד הוא של משרד העלייה והקליטה ושר העלייה והקליטה – אנחנו בעצם אמונים על העניין של ההכרה, ושר הרווחה, שזה קשור למוסד לביטוח לאומי, שהם אחראים על הנושא של כל התגמולים וכל ההטבות שניתנות בעצם לאסירי ציון.

<גלית כהן: אני רוצה לחזור לעניין הזה של האתר עצמו.

<גלית כהן: עלתה כאן איזו שהיא אמירה שאומרת בעצם זה לא מספיק, אבל כרגע זה המון, כי אני רוצה להסביר לכם שכרגע, וקודם כל אנדרטה זה דבר מבורך והלוואי שהיא תוקם, אבל אתר אינטרנט, אם אתם חושבים על זה בגדול, קודם כל זה לא פשוט בכלל לאסוף את כל הסיפורים של אסירי ציון.

<גלית כהן: זה לא מה בכך.

<גלית כהן: ואתר אינטרנט היום ישמש לכלל העולם, זה לא יהיה רק בישראל.

<גלית כהן: זה משהו שבאמת נוכל להפיץ אותו, ואז באמת להראות את המורשת של כלל אסירי ציון ובאמת להנציח את פועלם של אסירי ציון, כמו שגם ביחד עם המוסד לביטוח לאומי, גם העלינו את האתר של הנצחת הרוגי מלכות.

<גלית כהן: אני רק חייבת להגיד לכם שהושקעו המון מאמצים בהקמת האתר הזה.

<גלית כהן: זהו.

<גלית כהן: אנחנו מאד מאד מקווים שזה יישא פרי, אבל זה לעניין האתר שלנו.

<גלית כהן: וכמובן, גם לדורות הבאים.

אברהם נגוסה: תודה רבה.

<איציק שוויקי: רציתי רק להגיד שהאינטרנט זה חשוב, אבל הכי חשוב זה לראות את המקום ולהיות במקום.

<איציק שוויקי: את הולכת לכותל לראות את הכותל.

<איציק שוויקי: את לא שמה את האתר לראות את הכותל.

<גלית כהן: נכון.

<גלית כהן: בשביל זה אנחנו כאן, כדי שאם בעזרת השם זה יקום, יקום אתר, אנדרטה כזאת, אז - - -

<איציק שוויקי: אנשים יראו את המקום, כי המקום הזה מספר את סיפורם.

אברהם נגוסה: בהחלט.

אברהם נגוסה: כולם מסכימים שאין תחליף לאנדרטה, זה ברור.

אברהם נגוסה: אני מאד מודה לכל המשתתפים.

אברהם נגוסה: אנחנו זיהינו את המשרדים הרלבנטיים להביא את השינוי במצב הזה.

אברהם נגוסה: אנחנו נפנה למשרדים האלה.

אברהם נגוסה: לגבי האנדרטה, לדעתי עלינו לפנות למשרד התרבות והספורט ולמשרד החינוך.

אברהם נגוסה: מדובר פה בחינוך לדורות הבאים ולכן אלה שני המשרדים שאליהם אנחנו צריכים לפנות.

אברהם נגוסה: וכמובן גם משרד האוצר.

אברהם נגוסה: בעניין ההטבות, אני חושב שהמשרדים שאני זיהיתי מהדיון הזה, זה משרד התרבות והספורט, משרד החינוך כמובן, משרד הקליטה, משרד הרווחה ומשרד האוצר.

אברהם נגוסה: כמו כן השלטון המקומי לגבי הנחות בארנונה.

אברהם נגוסה: משרד הבריאות לגבי הנחות בעניין תרופות.

אברהם נגוסה: אלה המשרדים שאנחנו נפנה אליהם, ובדיון הבא שאנחנו נקיים ביחד אתכם, לאחר הבירור עם המשרדים האמורים, על פי הדרישות שהגשתם פה, ואנחנו רוצים לקבל העתק מהכתב שצוין פה - אנחנו נדרוש שנציגים של כל המשרדים הרלבנטיים האלה יהיו בדיון ויתנו דין וחשבון בעניין זה.

אברהם נגוסה: הנושא מאד חשוב לנו.

אברהם נגוסה: מדובר בנושא מאד חשוב, כפי שפתחתי ואמרתי – גיבורי ישראל – אלה אסירי ציון.

אברהם נגוסה: את המורשת צריך לחזק ולכן גם הגשתי הצעת חוק, שמטרתה ללמד את המורשת של כל העדות בישראל.

אברהם נגוסה: הצעת החוק אומרת שזו תהיה חובה במערכת החינוך, ללמד את זה.

אברהם נגוסה: כי אם אנחנו לא נחזק את עברנו, לא נחזק את עתידנו.

אברהם נגוסה: תודה לכם.

<קריאה: כל העדות וגם המפלגות.

אברהם נגוסה: בהחלט.

אברהם נגוסה: אנחנו נעשה את זה.

אברהם נגוסה: אני מאד מודה לכל המשתתפים.

אברהם נגוסה: אני סוגר את הישיבה.

אברהם נגוסה: תודה רבה לכם.