ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 89, 2015-10-11 11:15

משה גפני: אני מתכבד לפתוח את ישיבת ועדת הכספים.

משה גפני: בבוקר היתה לנו ישיבה של הוועדה המשותפת של ועדת הכספים ושל ועדת העבודה, הרווחה והבריאות בנושא הגדלת קצבאות הקשישים לאלה שמקבלים השלמת הכנסה, ועכשיו אנחנו עוברים לסעיף שעוסק בקצבאות הילדים: פרק ו' (ביטוח לאומי), סעיפים 26 (1), (5) ו- (6), 26(13) ו-(14), 27(ב) ו-(ג) – קצבאות ילדים וחיסכון ארוך טווח לכל ילד.

משה גפני: זה חלק מהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית.

משה גפני: מי מציג את הצעת החוק?

משה גפני: בבקשה.

<יעל אגמון: אני רפרנטית ביטוח לאומי במשרד האוצר.

<יעל אגמון: מדובר בחוק שמעלה את קצבאות הילדים ומתחיל תוכנית של חיסכון ארוך טווח לכל ילד, על מנת ליצור לילד שמגיע לגיל 18 או 21 – תלוי אם הוא שירת בצבא או לא - סכום התחלתי לתחילת החיים.

אילן גילאון: בכמה הוא מעלה את קצבאות הילדים.

משה גפני: לא הבנתי; מה שירת בצבא?

<יעל אגמון: לא קשור.

<יעל אגמון: אפשר למשוך מגיל 18 ומעלה.

משה גפני: יש שני דברים שאני לא מבין, אני רוצה שתסבירו.

משה גפני: מה היה ב-2012 עם קצבאות הילדים – כסף, מה אמור להיות עכשיו; ומי מחליט על החיסכון – איפה הוא יהיה, מתי הוא יהיה וכו'?

משה גפני: אלה שתי סוגיות שונות.

משה גפני: א', תגידו בדיוק מה הכסף שעליו מדובר – מה היה ב-2012 וכמה יש היום; ב', מה זה החיסכון הזה: מי מחליט עליו, מתי מחליטים וכו'.

משה גפני: בבקשה.

מנחם אליעזר מוזס: ואיך מבטיחים.

אילן גילאון: אני עוד פחות מבין.

אילן גילאון: אתם מגדילים את הקצבה, ואחרי זה ממנה אתם לוקחים - - -?

<יעל אגמון: קודם כול, חשוב להגיד שמבחינה תקציבית אנחנו מחזירים את המצב בדיוק למה שהיה ב-2012.

<יצחק קדמן: לא נכון.

משה גפני: ד"ר קדמן, אי אפשר להגיד על פקידי האוצר "לא נכון".

משה גפני: אין דבר כזה.

משה גפני: ד"ר קדמן, אאפשר לך הרי לדבר, תקבל רשות דיבור.

משה גפני: הן יגידו בדיוק את מה שהן חושבות.

<רבקה לויפר: אני רכזת של תחום ביטוח לאומי ורווחה באגף התקציבים באוצר.

<רבקה לויפר: אני מתנצלת, הגעתי מישיבה אחרת.

<רבקה לויפר: סכומי הקצבה לכל ילד, כפי שהיו ב-2012 - שזה 175 שקלים לילד הראשון, 263 שקלים לילדים שני עד רביעי וילד חמישי כמו הילד הראשון - שימשו לנו כמצב בסיס לחזור אליו.

<רבקה לויפר: הפער בין קצבת הילדים כפי שהיא עכשיו לבין קצבת הילדים כפי שהיתה בסכום כולל הוא 2.65 מיליארד.

<רבקה לויפר: את ההפרש הזה החזרנו.

אראל מרגלית: זה קיים.

<רבקה לויפר: זה הפער בין הקיצוץ שהיה אז בקצבה – אני מדברת כרגע במונחים ריאליים.

אראל מרגלית: ומה היה סך הכול הסכום?

<רבקה לויפר: סך הכול הסכום היה כ-7 מיליארד, הוא ירד לקצת פחות מ-5 מיליארד ועכשיו מעלים אותו בחזרה.

<רבקה לויפר: הסכומים הקודמים, כמו שאמרתי, היו 175 שקלים ו-263 שקלים.

<רבקה לויפר: הסכומים החדשים הולכים להיות: 200 שקל לילד הראשון, כאשר 50 שקלים מתוכם ילכו - - -

משה גפני: לאט לאט.

משה גפני: חוזר מה שהיה לפני הקיצוץ - - -

<רבקה לויפר: הסכום הכולל חוזר.

משה גפני: זה כולל החיסכון.

<רבקה לויפר: כולל הכול.

<רבקה לויפר: עכשיו אני יורדת לפרטים כדי להציג את התמונה.

<שגית אפיק: מתוך ה-2.65, כמה זה החיסכון וכמה זה לקצבת הילדים?

<רבקה לויפר: אפרט הכול, כולל הסכומים, רק תנו לי.

<רבקה לויפר: התמונה היתה מלמעלה למטה, תנו לי רגע מלמטה.

<רבקה לויפר: בסופו של דבר הקצבה תהיה 200 שקלים לילד הראשון וילד החמישי ו-238 לילד שני עד רביעי, כאשר אני מחלקת את זה לחיסכון ולקצבה.

<רבקה לויפר: החיסכון הוא 50 שקל לכל ילד, כך ש-200 השקלים מתחלקים ל-150 שקלים קצבה ו-50 שקלים לחיסכון; עבור הילדים השני, השלישי והרביעי יהיו 188 שקלים של קצבה ו-50 שקלים נוספים לחיסכון.

<רבקה לויפר: מכיוון שמדובר במנגנון פיננסי מורכב - - -

מיקי לוי: תמיד 50 שקלים.

<רבקה לויפר: תמיד 50 שקלים.

<רבקה לויפר: ההפרש הוא 150 או 188 שקלים.

אילן גילאון: למה כל דבר אתם מסבירים כך, כאילו זה לחלק ברגליים, להכפיל בשתיים, ולא בצורה פשוטה.

אילן גילאון: כמה התוספת לקצבה לעומת מה שהיה קודם, מה מתוך זה הולך לחיסכון - - -

<יצחק קדמן: עשרה שקלים בדיוק.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: ומה עם החיסכון, זה לא תוספת?

<יצחק קדמן: חיסכון על חשבוני?

<יצחק קדמן: זה הלוואה למדינה - - -

אילן גילאון: זה צריך להתברר, אם חיסכון זה קצבה או לא קצבה.

<יצחק קדמן: המשפחה צריכה לקנות "מטרנה" עכשיו, לא בעוד 21 שנה.

אלי אלאלוף: מה זה קשור לזה?

אלי אלאלוף: ומה עם הילד שמגיע בגיל 18 ואין - - -

אילן גילאון: קצבת ילדים זה לילדים, לא לחיילים.

<רבקה לויפר: רגע, אבל אלה לא העובדות.

<רבקה לויפר: בגלל המבנה של הקצבה, שהילדים השני עד הרביעי מקבלים יותר – הקצבה שלהם עכשיו היא 140 שקלים, היא תעלה ל-188 שקלים, בלי ה-50 שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: למה השוני בין הילדים?

<רבקה לויפר: השוני בין הילדים הוא מבנה שהיה קיים ב-2012.

<רבקה לויפר: היו חילוקי דעות איך נכון לבנות את הקצבה: האם אותו סכום לכל ילד או בצורה שילדים שני עד רביעי מקבלים קצת יותר.

<רבקה לויפר: צריך להבין שבסוף, כשהילדים גדלים, הם יוצאים מהמעגל ולכל משפחה יש כל הזמן ילד ראשון או ילד שניים עד ארבע.

<רבקה לויפר: צריך להבין איך הביטוח הלאומי סופר את זה כדי להבין את המבנה.

אראל מרגלית: וכשהורדו ה-2.65 מיליארד שקלים אז גם נעשתה השוואה בין כל הילדים, נכון?

<רבקה לויפר: 140 שקלים לכל ילד.

אראל מרגלית: ועכשיו הוחזרה הדיפרנציאציה בין ילד ראשון וחמישי לבין שני עד רביעי.

<רבקה לויפר: נכון, המבנה הוחזר.

<רבקה לויפר: רק תנו לי לסיים עם תיאור של העובדות.

מנחם אליעזר מוזס: ומהילד החמישי ואילך אין חיסכון?

<רבקה לויפר: חיסכון לכל ילד.

מנחם אליעזר מוזס: לכל ילד, אפילו עשרה ילדים.

מנחם אליעזר מוזס: בעשרה ילדים מורידים 500 שקל, נכון?

מנחם אליעזר מוזס: צדקתי?

<טלי ארפי: לא מורידים.

<טלי ארפי: נותנים.

משה גפני: כמה קיבל ילד אחד במשפחה ב-2012 וכמה הוא מקבל היום?

משה גפני: תעזבי את החיסכון בצד.

<רבקה לויפר: ילד ראשון – 140 שקלים - - -

אורלי לוי אבקסיס: ב-2012, לפני יאיר לפיד.

משה גפני: אני רוצה לחזור על השאלה.

משה גפני: תעזבי עכשיו את החיסכון, את החיסכון הבנו – לכל ילד חוסכים 50 שקל.

משה גפני: ילד שהוא בן יחיד, כמה הוא קיבל קצבת ילדים ב-2012 וכמה לאחר קבלת החוק הזה, אם הוא יעבור?

משה גפני: כמה הוא מקבל, בלי חיסכון?

<רבקה לויפר: 175 שקלים ב-2012; בין יולי 2013 לעכשיו הקצבה שלו עמדה על 140 שקלים; אחרי התיקון הזה הקצבה שלו תהיה 150 שקלים ו-50 שקלים נוספים לחיסכון.

מאיר כהן: הוא יקבל עוד עשרה שקלים.

אלי אלאלוף: וחיסכון של 50 שקלים.

<שגית אפיק: ילד ראשון ירד ב-25 שקלים לעומת 2012.

<רבקה לויפר: ילד שני, שלישי ורביעי - לפני יולי 2013 הקצבה שלו עמדה על 263 שקלים; עכשיו היא עומדת על 140 שקלים; מחר היא תעמוד על 188 שקלים ועוד 50 שקלים לחיסכון.

משה גפני: אז יהיה פחות ממה שהיה ב-2012.

<קריאות: כן, ברור.

משה גפני: גם אם החיסכון יהיה.

<רבקה לויפר: השינוי שעשינו בסכומים, אם אתה מחפש את המשחק בתוך המספרים, אז בעוד הילד הראשון היה אז 175 בסכום כולל, אחרי התיקון הוא יהיה 200 שקלים בסכום כולל וילדים שני עד רביעי אנחנו מדברים על 238 במקום 263 שקלים כסכום כולל.

אורלי לוי אבקסיס: כולל החיסכון.

<רבקה לויפר: בילד ראשון וחמישי ואילך הסכום גדל.

אראל מרגלית: מ-160 ומשהו ל-238.

<רבקה לויפר: מ-175 ל-263.

אורלי לוי אבקסיס: לא לא לא, זה היה 200 ומשהו שקלים.

<רבקה לויפר: לילד חמישי היה - - -

אראל מרגלית: רבקה, הצלחתי להתבלבל ואני דווקא טוב במספרים.

אראל מרגלית: תגידי עוד פעם אחת את הילדים שני, שלישי - - -

אורלי לוי אבקסיס: חבל שלא עשיתם טבלה, היה לנו הרבה יותר קל.

<רבקה לויפר: יש לנו טבלה.

<רבקה לויפר: אם מישהו רוצה - - -

אראל מרגלית: בסדר, תגידי לנו עוד פעם.

אראל מרגלית: כרגע אנחנו מדברים על 238, שמתוכם 50 שקלים זה חיסכון.

<רבקה לויפר: נכון.

אראל מרגלית: מה היה קודם?

<רבקה לויפר: לפני כן, עבור אותם ילדים שקיבלו 238 שקלים הסכום היה 263 שקלים.

אראל מרגלית: כלומר הורידו שני דברים: הורידו 50 שקל במזומן ואת זה שמו בצד - - -

<רבקה לויפר: לקחו מזה לחיסכון.

אראל מרגלית: בסדר.

אראל מרגלית: תיכף נדבר על החיסכון הזה, כי השאלה אצל מי נמצא הכסף.

אראל מרגלית: אם זה נמצא אצלו בחשבון – זה דבר אחד, אם זה נמצא אצל המדינה – זה דבר.

אלי אלאלוף: אצלו בחשבון, בבנק פרטי.

אראל מרגלית: בסדר, אבל גם ככה ירד - -

<רבקה לויפר: אז הסברתי.

<רבקה לויפר: אם אתה מחפש את החלוקה הפנימית של הכסף, אז לילד ראשון היה פחות והוא יקבל יותר.

<רבקה לויפר: זאת אומרת, נעשה שם משחק, איזשהו משחק עם הסכומים כדי להחליק קצת יותר את השינוי, אבל הסכום הכולל הוא אותו סכום ריאלי.

משה גפני: הילד החמישי לא אמרת.

<רבקה לויפר: אותו דבר כמו הילד הראשון.

מנחם אליעזר מוזס: הילד החמישי ואילך פחות שווים מהשניים הראשונים.

אילן גילאון: מזל שיש לי רק ארבעה ילדים כי לא הייתי מבין את השיטה פה.

משה גפני: בסדר, הלאה.

<רבקה לויפר: אשמח להשלים.

<רבקה לויפר: בהתאם למודלים שונים שקיימים היום בעולם, וגם להמלצות של - - -

משה גפני: אם אפשר לא להפריע.

משה גפני: מיקי.

אראל מרגלית: רק תגידי באיזה מקומות בעולם, כשאת מציינת "בעולם".

אילן גילאון: למשל, את יודעת מה הקצבה הממוצעת ב-OECD?

רחל עזריה: בואו נשמע ואז נדון, כמו שמקובל.

משה גפני: רבותי, בבקשה.

<רבקה לויפר: הנושא של חיסכון הוא נושא ששב ועולה לדיונים במערכת הרווחה כבר כמה וכמה שנים.

<רבקה לויפר: זו לא שנה ראשונה שדנים על הנושא הזה.

<רבקה לויפר: גם הוועדה למלחמה בעוני המליצה על החיסכון הזה, ואסביר את המהות שלו.

מנחם אליעזר מוזס: אבל היא המליצה להעלות את קצבאות הילדים בצורה משמעותית ואחרי זה החיסכון.

<רבקה לויפר: אסביר את העובדות, מה אנחנו מביאים לכאן לתיקון.

אלי אלאלוף: אבל ההסכם הקואליציוני קבע להחזיר את זה, חבר הכנסת מוזס.

אלי אלאלוף: אתם ביקשתם להחזיר את המצב לקדמותו.

מנחם אליעזר מוזס: להשיב את הגזלה.

אורלי לוי אבקסיס: הוא אומר: אתם לא ביקשתם ליישם את הדוח שלו.

מיקי לוי: הסכום הכללי, חברים – אתה עשית הסכמים קואליציוניים - ב-2016 או 2017 יהיה שווה לסכום הכללי שהיה ב-2012.

מיקי לוי: אתה עשית את ההסכמים הקואליציוניים.

מיקי לוי: הטוטאל הוא אותו טוטאל – 800 מיליון שקל.

משה גפני: מיקי, הבנו את זה, תאמין לי.

אראל מרגלית: רק חלק מזה לקחו מה-cash flow.

מיקי לוי: זה נכון, אבל זה ההסכמים שהוא עשה.

משה גפני: כולנו נושאים באחריות.

משה גפני: אנחנו צמודים להסכם הקואליציוני – אני מדבר על חבר הכנסת מוזס ועלי, אנחנו חברי סיעת יהדות התורה.

משה גפני: אתם רק עושים בזה שינויים אז אנחנו רוצים לוועדה של אלי אלאלוף.

משה גפני: מתברר שהוועדה שלו עשתה עבודה טובה בכל התחומים.

מנחם אליעזר מוזס: מצוינת.

מנחם אליעזר מוזס: דרשתי ליישם רק את ועדת אלאלוף.

<שגית אפיק: רבקה, הסכומים שנתת כוללים עדכון מדד או את העדכון של - - -?

<רבקה לויפר: הסכום הכולל שנתתי הוא ריאלי.

משה גפני: מכאן ואילך זה צמוד למדד.

<רבקה לויפר: לפי חוק הביטוח הלאומי.

<רבקה לויפר: אסיים את נושא החיסכון.

<רבקה לויפר: מדובר במודל שנדון כבר מספר שנים במערכת הרווחה, הוא נדון גם בוועדה למלחמה בעוני, וקיים במספר מדינות בעולם.

<רבקה לויפר: זה קיים בקנדה, זה קיים בארצות-הברית במדינות שונות, קיים באירלנד, בסינגפור.

אראל מרגלית: מה קיים בקנדה?

<רבקה לויפר: יש כל מיני מודלים לנושא הזה של חיסכון.

<יצחק קדמן: המדינה שמה את חלקה בעניין, את זה אל תשכחי להגיד.

<יצחק קדמן: זה לא שלוקחים מהמשפחות.

<רבקה לויפר: אנחנו לא לוקחים כלום כי אנחנו - - -

<יצחק קדמן: חיסכון זה דבר יפה - - -

משה גפני: גברת לויפר, אני מציע שתדברי אתי מכיוון שאחרת - - -

אראל מרגלית: מה שהוא העיר זה מעניין.

משה גפני: שאלת שאלה, אני רוצה לחזור עליה.

משה גפני: אל תזרקי "במדינות בעולם" בגלל שזו ועדה שנצטרך בסוף להצביע וצריך שלכל חברי הוועדה תהיה את כל האינפורמציה.

משה גפני: ועדת הכספים של הכנסת תעשה בדיוק את מה שקורה בעולם, זו כבר מסורת פה, כמעט.

משה גפני: אנחנו רק רוצים לדעת, כשאת אומרת "העולם" למי את מתכוונת?

משה גפני: תגידי שם, כמה שם קצבאות הילדים, כמה הולך לחיסכון, איך זה נעשה.

משה גפני: אנחנו אנשים שמכופפים את ראשינו בפני העולם, במיוחד כשאומרת את זה הרכזת של משרד האוצר.

מנחם אליעזר מוזס: וכמה ילדים במעגל העוני, אדוני היושב-ראש.

מנחם אליעזר מוזס: מיליון ילדים במעגל העוני.

משה גפני: חבר הכנסת מוזס, עכשיו כבר לא אבין כלום.

משה גפני: אם היא תגיד לי בדיוק את שם המדינה ומה קורה שם אולי אצליח להבין.

משה גפני: אשאל גם את אראל מרגלית, שיידע להגיד לי.

משה גפני: על איזו מדינה אנחנו מדברים?

משה גפני: ה-OECD?

משה גפני: ה-OECD, נלך על ה-OECD.

אילן גילאון: ממוצע ה-OECD 490.

<רבקה לויפר: אם אצליח לדבר אולי גם אצליח להגיד.

<רבקה לויפר: אם הוועדה רוצה, אפשר להעביר נתונים מסודרים.

משה גפני: גברת לויפר, תצטרכי להעביר נתונים מסודרים בכל מקרה.

משה גפני: חברי הוועדה כבר ביקשו את זה.

<רבקה לויפר: עלתה כאן שאלה מה זה מודל החיסכון, ואשלים את התמונה הכוללת.

<רבקה לויפר: התמונה הכוללת היא שמדינת ישראל מבקשת להחיל חיסכון לכל ילד.

<רבקה לויפר: המתכונת שאנחנו בוחנים היא מתכוננת פיננסית שצריכה עוד ליטוש.

<רבקה לויפר: הסיבה שהזכרתי את העולם היא מכיוון שהנושא הזה קיים במספר מדינות בעולם במודלים פיננסיים שונים.

<רבקה לויפר: מה אנחנו לא נעשה - - -

אראל מרגלית: רגע, יש לי שאלה למה שאמרת.

אראל מרגלית: במדינות האחרות, שיש בהן מודל של חיסכון, רק תגידי לנו אם גם המדינה נותנת את חלקה, לפני הסכומים הספציפיים.

<רבקה לויפר: אני חושבת שזאת היתה אותה שאלה, אמרתי שיש מודלים שונים.

<רבקה לויפר: אני רוצה להתייחס למודל הפיננסי, שבשבילו הצעת החוק שמונחת כאן מבקשת שנה של היערכות, וזאת על מנת לייצר את המודל הכי יעיל והכי משתלם מכל הבחינות.

<רבקה לויפר: שמעתי פה בין השורות ואני כבר אומרת: זה לא עומד להיות תקציב רישומי, זה הולך להיות תקציב שאכן יוצא מהמדינה על מנת שינוהל בתור חיסכון.

אראל מרגלית: על-ידי מי?

<רבקה לויפר: זאת השאלה, כאן - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז עד שיחליטו שיכניסו את זה בשוטף.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא מבינה; עוד אין את המודל, אין כלום, את ה-50 שקל תנו בחשבון, נבחן את הנתיב שהם מציעים כשיגיע הרגע.

משה גפני: אני עוד לא הבנתי, את כבר הגעת למסקנה.

אורלי לוי אבקסיס: הם אומרים: עוד לא בחנו מודל, עוד לא - - -

משה גפני: אז תני לה להגיד.

אורלי לוי אבקסיס: רק בעוד שנה זה יגיע לידי ביטוי, ובינתיים מה קורה?

<יצחק קדמן: אפשר יהיה להתחיל לפדות רק ב-2019 לפי מה שכתוב פה.

<יצחק קדמן: עוד ארבע שנים.

משה גפני: ד"ר קדמן, אי אפשר לנהל את הישיבה.

אילן גילאון: בסדר, אבל זה לא תחליף לקצבה.

משה גפני: אילן.

משה גפני: בבקשה, תמשיכי.

אילן גילאון: יגיד האוצר שהוא מציע חיסכון - - -

משה גפני: רגע.

<רבקה לויפר: בסופו של דבר הצעת החוק - - -

משה גפני: אני רוצה נתונים מדויקים, תזכרי שאני צריך לדעת גם מה שקורה בעולם.

משה גפני: התחלת לדבר לגבי החיסכון.

משה גפני: כמה כסף הולך לחיסכון, את יודעת להגיד?

<רבקה לויפר: אני מנסה קודם לדבר על המנגנון ועל הצעת החוק ואז נרד לפרטים.

<רבקה לויפר: הצעת החוק מבקשת לקבוע כי התוספת לקצבה תינתן באופן מיידי מיום כינונה של הממשלה, כלומר החל מחודש מאי.

<רבקה לויפר: התוספת לחיסכון תינתן גם היא החל מחודש מאי.

<רבקה לויפר: בשל הצורך לייצר את המנגנון היעיל ביותר - ואני חושבת שעם כל הביקורת שיכולה להיות בנושא הזה כולם רוצים שיהיה מודל כמה שיותר יעיל – החיסכון עצמו יתחיל רק ב-2017 כאשר הסכומים, כפי שהם מנוסחים בהצעת החוק, יוחזרו החל מיום כינונה של הממשלה בצורה רטרואקטיבית.

<רבקה לויפר: פה סיימתי לתאר מה היא הצעת החוק.

<יצחק קדמן: מתי אפשר יהיה לפדות את זה?

<יצחק קדמן: למה כתוב 2019?

<שגית אפיק: במשך שלוש שנים בתשלומים שווים, ההחזר הרטרואקטיבי.

<רבקה לויפר: כאשר המשמעות היא על התקציב.

<רבקה לויפר: זאת אומרת, מבחינת האנשים - הם יקבלו את הכסף לחשבון ושכבות הגיל שמגיעות לגיל 18 כמובן שלא תיפגענה, הן תקבלנה ראשונות את ההחזר.

אורלי לוי אבקסיס: לא הבנתי.

<רבקה לויפר: יש שכבת גיל שצריכה לצאת בעוד שנתיים, מתחיל החיסכון מעכשיו - - -

אורלי לוי אבקסיס: מה שאת אומרת זה שקצבאות הילדים, עד שייבנה המנגנון ועד שתחליטו על איזה מודל ללכת, הכסף יהיה שמור בסוג של נאמנות משרד האוצר והוא לא יגיע לחשבונות הפרטיים?

<רבקה לויפר: לא לא.

<רבקה לויפר: חשבון פרטי אפשר לפתוח מחר.

<רבקה לויפר: כנראה שלא יהיה יעיל לעשות את זה בלי מחשבה ובלי בחינה מסודרת של הדברים.

אורלי לוי אבקסיס: השאלה שלי היא מה קורה עם הכסף, עם ה-50 שקל לחיסכון, עד שתמצאו את המנגנון ועד שתחליטו מה עושים אתו.

<רבקה לויפר: עניתי.

<רבקה לויפר: הצעת החוק כאן מגדירה את הסכומים בדיוק, היא לא משאירה מקום ליד הגורל.

<רבקה לויפר: הסכומים שהיו אמורים להיות מופקדים בחשבונות השנה יופקדו בשנה לאחר מכן.

אורלי לוי אבקסיס: אלא אם כן יש עתיד יחזרו להיות במשרד האוצר.

מיקי לוי: תתפלאי, זה יקרה מהר.

אורלי לוי אבקסיס: אז אדוני יושב-ראש הוועדה, תחשבו שוב פעם אם זה המודל, כי באבחת - - -

משה גפני: עכשיו זה כבר לא של יהדות התורה, עכשיו זה של הוועדה.

משה גפני: צריך להחליט כאן מה אנחנו עושים.

מנחם אליעזר מוזס: כמה זמן ייקח לכם להחליט על המנגנון?

אילן גילאון: עד שהילדים ייסעו להודו לטיול.

<רבקה לויפר: החוק מחייב שהמנגנון הזה יתחיל לפעול בינואר 2017.

משה גפני: מה קורה עם הכסף במשך הזמן הזה, שעדיין לא החליטו על החיסכון?

משה גפני: איפה הכסף נמצא?

<רבקה לויפר: במשך הזמן הזה התקציב של הקצבה החודשית יופקד עבור הילדים; תקציב שמיועד לחיסכון לא יופקד והוא יתחיל להיות מופקד בשנת 2017.

משה גפני: ועד 2017?

<רבקה לויפר: בשנת 2017 מה שיקרה - - -

אורלי לוי אבקסיס: באוצר.

מאיר כהן: עד 2017 זה רישומי.

מאיר כהן: זה לא מגיע, זה רשום לזכותו של הילד.

<יצחק קדמן: מתי הוא יכול להוציא את זה?

אראל מרגלית: איזו הרבית נצברת?

מנחם אליעזר מוזס: אתה עומד בריבית?

מנחם אליעזר מוזס: איפה הקרן בכלל?

אראל מרגלית: אם זה נצבר, אפשר לצבור את זה עם הריבית.

<טלי ארפי: צריך להגיד: יהיה ברור שינהל המוסד רישום שמגיע לכל ילד 50 שקלים.

<טלי ארפי: זאת אומרת, רישומית יהיה ברור שעבור פלוני מגיע 50 שקלים.

<טלי ארפי: כל חודש יהיה ברור עבור איזה ילדים מגיעים 50 השקלים.

<טלי ארפי: העברת הכספים בפועל תיעשה - - -

אראל מרגלית: עם הצמדה וריבית?

<יצחק קדמן: ילד שהוא היום בן 17, מתי יוכל למשוך את החיסכון?

מיקי לוי: עוד שנה.

<יצחק קדמן: לא נכון, בדצמבר 2019.

<יצחק קדמן: תקרא, סעיף 27ג.

<טלי ארפי: גיל הפדיון הוא גיל 21.

<טלי ארפי: ניתן יהיה למשוך את הכספים למטרות מסוימות.

אורלי לוי אבקסיס: למה?

אורלי לוי אבקסיס: למה רק בגיל 21?

<יצחק קדמן: ואם הוא יתחתן, כמו שאתם אומרים, מתי הוא יוכל למשוך את הכסף?

<יצחק קדמן: אתם לא אומרים דברים נכונים.

<יצחק קדמן: תסתכלו בסעיף 27ג.

<טלי ארפי: בגיל 21 ניתן יהיה למשוך את הכסף לכל מטרה שהיא.

<יצחק קדמן: לא נכון.

<טלי ארפי: לא נכון לדעתך.

<טלי ארפי: אני מבקשת ממך, ד"ר קדמן, תן לנו להציג את העובדות כפי שאנחנו רואים.

<יצחק קדמן: אתם מסתירים פה דברים.

משה גפני: ד"ר קדמן, אחרי זה יגידו שאני לא יודע לנהל את ועדת הכספים כשאתה נמצא.

משה גפני: אני מבין שגם אצלכם עדיין לא ברור, אני רוצה שתעשו סדר בעניין.

משה גפני: אני רוצה להגיד פעם נוספת לחברי הוועדה, לשים את הדברים על דיוקם: לנו, לסיעת יהדות התורה, יש הסכם קואליציוני.

משה גפני: ההסכם הקואליציוני מדבר על קצבאות הילדים, להחזיר אותן כפי שהיו לפני הקיצוץ.

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: מכאן ואילך התקיימו כל מיני דיונים, שאני לא מתכחש להם, אבל ההסכם שאנחנו חתומים עליו, סיעת יהדות התורה, זה להחזיר את קצבאות הילדים.

משה גפני: לא להעלות אותן - - -

אילן גילאון: מה זה קשור לפה?

משה גפני: מכיוון שמדובר בהצעת חוק לקריאה שניה ושלישית אמרתי את מה שאמרתי על מנת שיהיה גילוי נאות.

משה גפני: ראיתם את ההסכם הקואליציוני, הוא הונח על שולחן הכנסת.

משה גפני: נקודה.

משה גפני: עכשיו האוצר הגיע להסכמות שהוא מביא אותן, לדעתי זה גם לא מושלם.

משה גפני: אין לי טענות, בגלל שזה באמת מאוד מסובך, אבל את מה שיש אני רוצה שנלמד.

משה גפני: אל תאשימו אותנו בעניין, אנחנו נקבל על עצמנו האשמה כשתהיה התוצאה הסופית.

אראל מרגלית: דרך אגב, זה לא כל כך מסובך, זה שניים-שלושה מספרים.

אראל מרגלית: זה פשוט עניין של החלטה.

משה גפני: כמה כסף הולך בשנה לחיסכון וכמה נגרע מהקצבה עצמה?

<רבקה לויפר: עבור שנה מלאה זה 1 מיליארד - - -

משה גפני: החיסכון.

<רבקה לויפר: לא.

<רבקה לויפר: לקצבאות זה 1 מיליארד ולחיסכון זה 1.6 מיליארד.

משה גפני: איך יכול להיות שקצבאות הילדים הן 1 מיליארד והחיסכון הוא 1.6 מיליארד?

קריאה: זו התוספת לעומת המצב הקיים היום.

<רבקה לויפר: הסכום הכולל של התוספת - - -

אילן גילאון: כמה הילד מקבל ביד, כמו שאומרים ב"גשש החיוור"?

<רבקה לויפר: הסכום הכולל של התוספת לקצבאות הוא 2.64 מיליארד; מתוכם כ-1 מיליארד לקצבה החודשית ו-1.6 מיליארד לחיסכון, מתוך התוספת.

משה גפני: שואל אילן, וגם אני שואל: כמה קצבה מקבל הילד בפועל?

משה גפני: לחיסכון אני יודע – 50 שקל.

<רבקה לויפר: הילד הראשון 150 שקלים, הילד השני - - -

משה גפני: כמה זה קצבאות הילדים בסך הכול, בלי החיסכון?

<רבקה לויפר: 7 מיליארד, כולל החיסכון.

משה גפני: בבקשה, חבר הכנסת אלאלוף.

אלי אלאלוף: היות שדיברנו על הסכמים קואליציוניים, החוק הזה הוא באמת המלצה שכלולה בדוח העוני.

אלי אלאלוף: כתבתם שהקצבאות צריכות לחזור ל-2012 - וזה נעשה.

אלי אלאלוף: אבל בדוח העוני זה גם מלווה בצורך בהעצמת הילד, חיסכון להעצמת הילד, שזו תוכנית החיסכון הזה.

אלי אלאלוף: הסכמתם גם, לפחות שלוש סיעות הסכימו, לאמץ במלואו את דוח העוני.

אלי אלאלוף: אני רוצה, ברשותכם, שנכניס סדר ותקבלו החלטות, אני פה רק כאורח.

אלי אלאלוף: קודם כול, צריך לדעת שקצבת ילדים - שום דבר לא מגיע לילד באופן ישיר, ובוודאי לא לטווח ארוך.

אלי אלאלוף: אני מופתע שחברי, אדון קדמן, לא חושב על זה.

אלי אלאלוף: כל קצבאות הילדים, רק השם הוא "ילדים", כל השאר הולך לשוטף של המשפחות.

אורלי לוי אבקסיס: והילדים לא - - -

<יצחק קדמן: הילד לא גדל במשפחה?

<יצחק קדמן: איפה הוא גדל, הוא גדל בעציץ?

אלי אלאלוף: תפסיקו, חבר'ה.

אורלי לוי אבקסיס: מי קונה את ה"מטרנה"?

אלי אלאלוף: אנחנו באים ממשפחות כאלה, אני יודע בדיוק לאן הולך הילד.

משה גפני: תירגעו, כולם ידברו.

אלי אלאלוף: חבר'ה, תאפשרו.

אלי אלאלוף: בוועדה שלי לא היה קורה – סליחה, בלי לפגוע בך – לא היה קורה דבר כזה.

אלי אלאלוף: מה קרה פה?

אלי אלאלוף: אי אפשר להתחיל משפט ולגמור אותו?

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד את זה, אין לי ברירה.

אלי אלאלוף: אני מתאפק.

אלי אלאלוף: כל הכבוד לסבלנות שלך, אדוני היושב-ראש.

משה גפני: הישיבה הקודמת היתה יותר טובה מפני שהיית לידי.

אלי אלאלוף: אם זה היה באי-סדר הזה הייתי מתערב לך.

משה גפני: אבל בישיבה הקודמת היה בסדר.

משה גפני: שאלה שבאו חדשים לא יחשבו שכל הזמן זה ככה.

משה גפני: בבקשה, אלי.

אלי אלאלוף: היום קצבאות הילדים הולכות לתקציב השוטף של המשפחה, וזה לא אומר שזה לא הולך לילד.

אלי אלאלוף: אבל אנחנו מגיעים עם ילדים בגיל 18 ו-21 ללא שום עורף כלכלי ויכולת להתמודד עם החיים שלהם.

אלי אלאלוף: תבדקו את המספרים של הילדים בני 21 היום – והם גם ילדים שלנו - ותראו באיזו הידרדרות כלכלית, חברתית וכו' הם נמצאים, בגלל שאף אחד לא דאג להם.

אלי אלאלוף: ההמלצה של דוח העוני - וזה בא ממחקרים שנעשו בביטוח הלאומי מעל לעשר שנים, אבל זה לא תורגם, ומחקרים של האוניברסיטה בראשות פרופ' ורד סלונים, שמוכיחים שצריך להתחיל לדאוג בהמלצה כוללת, לא מפורטת.

אלי אלאלוף: בוועדה הזאת אתם עושים חידוש עולמי.

אלי אלאלוף: יש בהמלצה של ה-OECD צורך להתמודד עם זה, אבל לא התחילו.

אלי אלאלוף: פה יש החלטה עקרונית, לא טכנית.

אלי אלאלוף: תבינו, לפני שתדברו על המספר – עוד 10 שקלים, עוד 20 שקלים – זו קודם כול החלטה להתחיל לחשוב על האוכלוסייה החלשה שבגיל 18 או 21 אין לה שום דבר שיעזור לה, כולל החיילים שכביכול אנחנו עוזרים להם.

מנחם אליעזר מוזס: אבל מדברים על ילדים.

אלי אלאלוף: רגע, רגע, אל תפריע לי, אדון מוזס כי אני מכבד אותך.

משה גפני: לא להפריע.

אלי אלאלוף: אז הוועדה של העוני המליצה להחזיר את המצב של קצבאות הילדים למצב של 2012, למרות הדעה האישית שלי.

אלי אלאלוף: אני הייתי במיעוט, ואני גאה להיות במיעוט לפעמים ולאפשר לרוב להחליט.

אלי אלאלוף: אבל חלק מזה להעביר לתוכנית חיסכון לטובת הילד לטווח ארוך, כולל סעיף המאפשר אם הילד, חס וחלילה, לא במצב בריאותי תקין, להוציא את הכסף מהיום למחר.

אלי אלאלוף: קודם כול, וזה מאוד חשוב - הכסף לא יהיה בכספי מדינה, לא בקופות של המדינה, כולל לא של הביטוח הלאומי כי אנחנו יודעים מה האוצר יודע לעשות לפעמים.

אלי אלאלוף: הכסף יהיה בחשבון הפרטי האישי של הילד.

אלי אלאלוף: אני ממליץ לך בסוף למנות ועדת משנה שלך.

משה גפני: את זה הממשלה לא מציעה.

אלי אלאלוף: היא כן מציעה, תקרא את דברי ההסבר.

משה גפני: קראתי.

אלי אלאלוף: אני אומר לך, החיסכון יהיה אישי לילד.

אורלי לוי אבקסיס: ההמלצה היתה לקחת את הכסף מתוך קצבת הילדים, לא אקסטרה?

אלי אלאלוף: כן, מודה באשמה.

אלי אלאלוף: יש גבול.

אלי אלאלוף: הבוקר גם הזכרנו - - -

מנחם אליעזר מוזס: אבל דיברת שם על הגדלת הקצבאות, יותר מ-2012.

אלי אלאלוף: חבר'ה, תנו לי רק לגמור.

משה גפני: בבקשה, אלי, תסיים.

משה גפני: עמדתך ברורה.

אלי אלאלוף: הכסף יהיה רשום בבנקים פרטיים.

אלי אלאלוף: הבנקים יתחילו להתחרות כדי למשוך את הסכומים האדירים האלה, שיהיו אצלם, ואז יוסיפו הטבות.

אלי אלאלוף: אני מקווה שיום אחד כולנו, אם נהיה חברי כנסת חרוצים, נדע להגדיל את החיסכון ולחייב את המדינה להוסיף לחיסכון.

<יצחק קדמן: אה.

אלי אלאלוף: אה.

אלי אלאלוף: אתם לוקחים הערות ככה.

משה גפני: קדמן, אני לא מסכים לזה.

אלי אלאלוף: דבר נוסף, מאוד חשוב: אנחנו חברה ששכחה שחיסכון זה בניית העתיד.

אלי אלאלוף: אנחנו חיים מהיד לפה בקושי ושורפים כסף, ומשתמשים בצורה לא ראויה בכסף.

אלי אלאלוף: בצרפת, ואני חניך של המערכת הצרפתית, יש פנקס חיסכון שהמדינה נותנת עליו ריבית גבוהה יותר מכל הריביות במשק.

אלי אלאלוף: המוסיפה מוסיפה על זה לפעמים.

אורלי לוי אבקסיס: כמה כסף יש לילדים בצרפת?

אלי אלאלוף: זה וולונטרי.

אראל מרגלית: אלי, זה בדיוק העניין.

אראל מרגלית: כשאתה חוסך, אז עושים מצ'ינג.

אלי אלאלוף: אם היושב-ראש ירשה לי לענות, אתייחס.

אלי אלאלוף: אבל אסיים.

אלי אלאלוף: מאוד חשוב שתבינו שהנושא הזה מאוד מהותי, הוא לטובת הילדים.

אלי אלאלוף: היו לי שיחות פרטיות עם ליצמן, שאמר לי: עזוב, ההורים זקוקים לחלב.

אלי אלאלוף: הוא צודק, יש כאלה, אבל נפתור את בעיית החלב בדרך אחרת, לא על חשבון החוזק של הילד בגיל 18.

אלי אלאלוף: אם בגיל 18 אין לו במה להתחיל את החיים הוא יהיה בביטוח הלאומי, בהבטחת הכנסה ובמעמד החברתי הנחות.

אלי אלאלוף: אז תנו לאפשר לחזק את הילד בגיל 18.

אלי אלאלוף: זו הנקודה המרכזית.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: בחוק שאתם מציעים לנו מופיע שהכסף הזה נכנס לחשבון של הילד?

משה גפני: בעבר היתה תוכנית חיסכון לילד; ילד נולד, היתה תוכנית חיסכון ולא היה עליה מס.

משה גפני: זה התבטל ב-2003.

אורלי לוי אבקסיס: כשביבי היה שר האוצר.

משה גפני: יכול להיות.

משה גפני: אין היום תוכנית חיסכון לילד שעליה יש עידוד של המדינה, מה שאמר אלי אלאלוף.

משה גפני: אין תוכנית כזאת.

משה גפני: אני שואל שאלה טכנית, לפני שמקיימים את הדיון בעניין הזה: האם בחוק מופיע, כמו שאמר חבר הכנסת אלאלוף, שהכסף בינתיים, עד שיחליטו – תיכף נראה על היחליטו הזה - הולך לחשבון פרטי של הילד?

משה גפני: תשובה – כן או לא.

<רבקה לויפר: הכסף יהיה על שם הילד.

<רבקה לויפר: לגבי חשבון פרטי, התשובה היא שכן רק בואו נסביר רגע.

משה גפני: את רוצה לדבר אתי, בבקשה?

משה גפני: אני רוצה לדעת: כן או לא?

משה גפני: אם אנחנו מצביעים עכשיו על החוק ככתבו וכשלשונו, האם בינתיים כסף של החיסכון נכנס לבנק פלוני על שם הילד?

משה גפני: נכנס או לא נכנס?

<רבקה לויפר: עד 2017 הכסף הוא רישומי.

אילן גילאון: כלומר לא.

<רבקה לויפר: הוא יתחיל להיכנס רק ב-2017.

משה גפני: עד 2017 זה רישומי, לא נגעו בכלל בכסף – לא תוכנית חיסכון, לא בנק איגוד, מה שמישהו הציע, וגם לא בנק המזרחי, מה שמישהו רצה להציע.

<רבקה לויפר: אני רוצה להשיב, כי שאלת ספציפית לגבי בנק.

<רבקה לויפר: יכול להיות שמנגנון החיסכון צריך להיות בגוף אחר, בגוף מוסדי או במקום אחר.

<רבקה לויפר: לכן המילה "בנק" - - -

משה גפני: על מה אנחנו הולכים להצביע, אם אנחנו מצביעים על החוק שלכם?

<רבקה לויפר: החוק אומר: קיים צוות שיגיש המלצות.

משה גפני: קיים צוות?

<רבקה לויפר: יש צוות בראשות - - -

מאיר כהן: כלומר, יכול להיות שהצוות יגיד שזה יהיה בגוף מוסדי.

<טלי ארפי: נכון מאוד.

<טלי ארפי: זה צוות שממליץ, יכול להיות שימליץ שגוף מוסדי ינהל את זה.

<קריאה: זה לא כמו שהוא אומר, זה לא על שם הילד.

מאיר כהן: גוף מוסדי לא יכול לתת הטבות כמו גוף כלכלי.

משה גפני: שניה.

<טלי ארפי: תרשה לנו להשלים את העובדות.

משה גפני: אבל לא קיבלת רשות דיבור, את יודעת שאני מכבד אותך.

משה גפני: אני עושה סיכום - - -

<טלי ארפי: שהעובדות יהיו בפני חברי הכנסת.

משה גפני: אני רוצה קודם לעשות סיכום של העניין.

<טלי ארפי: אבל לא השבנו, אדוני.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: אז מה?

<קריאה: נתנו לך להשיב בכן או לא, ולא השבת לא כן ולא לא.

רחל עזריה: לא הייתי בדיון כזה אף פעם, באמת.

רחל עזריה: אני לא מבינה.

משה גפני: נכון.

משה גפני: אני לא יודע מה ההתרגשות הזאת.

רחל עזריה: אנחנו לא מצליחים - - -

<טלי ארפי: אדוני היושב-ראש, אפשר להשיב?

משה גפני: לא לא, קודם אני רוצה - - -

רחל עזריה: למה לא?

רחל עזריה: בואו נשמע את זה.

משה גפני: רגע, אתן לה.

משה גפני: אני מבקש לעשות סיכום לעצמי, אני עושה את זה בקול ואני רוצה לדעת האם טעיתי במשהו.

משה גפני: מעבר לכל הדיון, אני מדבר כרגע רק על תוכנית החיסכון: כרגע המצב הוא שהכסף הזה יהיה רישומי במשרד האוצר.

משה גפני: עד 2017 יהיה צוות שיורכב על-ידי הממונה על התקציבים, החשבת הכללית - - -

אראל מרגלית: צריך שנתיים בשביל זה?

משה גפני: כן כן - - -

אראל מרגלית: תגידו, מה אתם עושים צחוק?

אראל מרגלית: בחייכם.

משה גפני: רגע, אראל.

משה גפני: תצביע נגד.

משה גפני: לא לענות.

אראל מרגלית: אבל אם הכסף לא נמצא בחשבון מסוים אין ריבית ואין שיעור, ומחר הממשלה מחליטה לקחת אותו, היא יכולה לקחת אותו בבת אחת.

אראל מרגלית: למה אי-אפשר להחליט עכשיו ששמים בחשבון כזה או אחר, זה נצבר, יש לזה ריבית, יש לזה - -

משה גפני: לא לענות.

אראל מרגלית: - - וזה של אותו ילד, של אותו בן אדם.

אראל מרגלית: מחר אפשר להחליט באופן גורף שלוקחים את כל העסק הזה, מחזירים הכול למדינה וזהו.

אראל מרגלית: זה לא היה שייך לך וזה לא שייך אליך גם בעתיד.

אראל מרגלית: ככה לא עובדים.

משה גפני: בינתיים זה רישומי, בהצעת החוק אתם מציעים שעד 2017 יהיה צוות שבמשך כל השנתיים האלה - שנה וחודשיים - - -

<רבקה לויפר: אני יכולה רק - - -

משה גפני: תקשיבי לי.

משה גפני: אני לא יכול להבין יותר ממה שאני מבין.

משה גפני: את מבינה יותר ממני, אבל תני לי קודם להגיד את מה שהבנתי.

משה גפני: עד אז הצוות ההוא יחליט מה עושים עם הכסף הזה.

משה גפני: למשל, הצוות יכול להחליט שאת הכסף הזה הוא נותן רק לתושבי תל-אביב.

משה גפני: למה?

משה גפני: ככה החליטו.

<רבקה לויפר: אוקיי, אז אני רוצה - - -

משה גפני: מה אוקיי?

משה גפני: אני היושב-ראש, תקשיבי לי.

<רבקה לויפר: אתה אומר, אבל זה לא מדויק.

משה גפני: אז זה לא מדויק, אתן לך להשלים.

משה גפני: הצוות, אני לא יודע מה הוא הולך להחליט.

משה גפני: אני יודע שזה הסכום שכתוב בחוק, אני לא יודע מה הוא הולך לעשות עם זה – האם ישימו את זה בחשבון של הילד, האם לא ישימו את זה בחשבון של הילד.

משה גפני: אני גם לא מבין למה צריך כל כך הרבה זמן.

משה גפני: זה מה שכתוב בחוק.

משה גפני: בבקשה.

<רבקה לויפר: אסביר.

<רבקה לויפר: קודם כול, זה סכום רישומי, אבל הוא מוקנה עבור הילד בחוק.

<רבקה לויפר: הצעת החוק שמונחת כאן מקנה את הסכום והסכום הוא של הילד.

<רבקה לויפר: זה מוגדר שחור על גבי כחול.

משה גפני: זה הבנו.

משה גפני: רישומי.

<רבקה לויפר: זה רישומי, אבל הזכות מוקנית.

<רבקה לויפר: דבר שני, הצוות הזה לא יכול להמליץ על כל דבר.

<רבקה לויפר: הצוות מוסמך לדון במנגנון הפיננסי שבו החיסכון ינוהל ועל הצורה היעילה ביותר, גם לטובת הילד וגם בצורה החסכונית ביותר.

אראל מרגלית: למה הוא צריך שנתיים?

<רבקה לויפר: לא צריך שנתיים.

<רבקה לויפר: אנחנו מדברים על שנה, אנחנו כבר באוקטובר.

אראל מרגלית: יומיים, שבועיים.

<רבקה לויפר: החקיקה כתובה באופן ברור; הצוות לא יכול לעשות מה שהוא רוצה, הצוות מדבר בדיוק על המנגנון הפיננסי.

<רבקה לויפר: הסכומים קבועים בחקיקה, הזכות מוקנית בחקיקה, המנגנון הפיננסי עדיין צריך ליטוש.

אלי אלאלוף: המלצות הצוות חייבות לבוא לאישור הוועדה.

אראל מרגלית: רבקה, תראי מה מטריד אותנו, בסדר?

משה גפני: שניה, יש פה עוד חברים שרוצים לדבר.

אראל מרגלית: אני לא מדבר, אני מעיר לה.

משה גפני: את לא שינית דבר וחצי דבר ממה שאמרתי.

משה גפני: אם בתחילת 2017 הצוות לא יגיע למסקנות מה צריך לעשות ולא תביאו תקנות, המשמעות של העניין שימשיך להיות הלאה רישומי.

משה גפני: זאת אומרת, אף אחד לא ילך לבית-סוהר אם לא תתקבל החלטה.

משה גפני: אנחנו יושבים פה בוועדה, יש אלף ואחד דברים שצריך לקבל החלטות ולא מקבלים החלטות.

משה גפני: שאל חבר הכנסת מרגלית, ואני שואל גם כן: למה אי אפשר להחליט היום?

משה גפני: מה הבעיה?

משה גפני: אנחנו עוד נמצאים חודש–חודש וחצי לפני אישור התקציב, תגידו היום מה עושים עם זה.

אראל מרגלית: זה גם עניין קנייני.

אראל מרגלית: כלומר, ברגע שלילד אין את הקניין אז אחרי זה אפשר, באופן כללי, לקחת את הכסף למשהו אחר ולא נעשה עוול לאף אחד באופן ספציפי.

אלי אלאלוף: בכל מקרה זה יבוא לאישור הוועדה.

משה גפני: אין לך תשובה לשאלה הזאת?

<רבקה לויפר: התשובה היא שככל שהממשלה לא תעשה צעדים כדי שהחיסכון הזה יתחיל לעבוד היא עוברת על החוק.

<רבקה לויפר: זו תשובה ראשונה.

<רבקה לויפר: התשובה השניה היא שהתקציב שאוצר המדינה מעביר למוסד לביטוח לאומי קבוע גם הוא בחוק.

<רבקה לויפר: זאת אומרת, בלי קשר לעבודת הצוות ובלי קשר להמלצות שלו, תקציב המדינה אמור להעביר החל מ-2017 למוסד לביטוח לאומי גם את הסכום התוספתי וגם את ההחזר, את הרטרו, ממאי.

<רבקה לויפר: אני חושבת שהגשנו כאן

<רבקה לויפר: הצעת חוק שהיא בלי חורים ושמאפשרת את הדרכים הכי טובות - - -

אראל מרגלית: את זוכרת למה אנחנו קצת מודאגים כשמגיעים כספים לביטוח הלאומי, שהוא משמש הרבה פעמים כמסלקה בסוף השנה לתקציבים של האוצר.

אראל מרגלית: זה נושא אחר.

<טלי ארפי: זה כבר לא נכון.

<רבקה לויפר: זה לא נכון כבר מספר שנים.

<רבקה לויפר: אין שום עודפים בביטוח הלאומי שמשמשים לאוצר המדינה.

מאיר כהן: אני שומע אותך בכבוד ואני מגן עלייך בכל הזדמנות, אני רק מבקש מכם לא למעוד ולהטעות ולהגיד שזה לא נכון?

<רבקה לויפר: שמה?

מאיר כהן: שהביטוח הלאומי הוא לא מסלקה של האוצר.

<יצחק קדמן: כך היה לנו שנה שעברה.

משה גפני: הדיון הוא לא אתה, מאיר.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה הבהרה, אדוני היושב-ראש.

אורלי לוי אבקסיס: הכסף עובר לביטוח הלאומי או נשאר באיזשהו במקום אחר?

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדעת, כי היא אמרה שהכספים מגיעים לביטוח הלאומי ואני די חוששת מזה.

<רבקה לויפר: הזכות מוקנית לילד.

<רבקה לויפר: מה שקורה ב-2017 - - -

משה גפני: חבר הכנסת מוזס, בבקשה.

משה גפני: אחריו – חבר הכנסת אראל מרגלית.

מנחם אליעזר מוזס: אדוני היושב-ראש, בדיון הקודם, לפני שבועיים כשהיה נוכח שר האוצר, כבר עלה הנושא הזה.

מנחם אליעזר מוזס: ומה התברר אז?

מנחם אליעזר מוזס: כשישבנו אחרי ההסכם הקואליציוני להגיע עם האוצר לחיסכון כזה או אחר - מישהו בכיר באוצר גם דיבר אתי: אין ברירה, אנחנו מאוזנים, אין דרך וזה ממש יערער את כל האיזון של התקציב, ה-1.6 מיליארד של קצבאות הילדים.

מנחם אליעזר מוזס: ישבנו כאן ופתאום נוכחנו לדעת שיש עודף גבייה של 8 מיליארד שקל - -

אראל מרגלית: יותר.

מנחם אליעזר מוזס: ועד סוף דצמבר, יש לי את דברי הפרוטוקול, צפוי להיות עודף גבייה של 14 מיליארד.

מנחם אליעזר מוזס: אז יתברר שמהכסף הזה הולכים לתת לחד-הוריים, לאלכוהול, לבתי-ספר נוצריים והורדת מע"מ.

אורלי לוי אבקסיס: לחד-הוריים – הלוואי, אבל לא נותנים עדיין.

מנחם אליעזר מוזס: ולדבר כה בסיסי, כמו קצבאות ילדים – תתארו לעצמכם, מדובר כאן על הורים לעשרה ילדים שלוקחים מהם חיסכון של 500 שקל, שזה הדבר הבסיסי ביותר שזה מוצרי החלב והלחם.

מנחם אליעזר מוזס: אומרים שבעוד 18 שנה יקבלו את זה בחזרה.

מנחם אליעזר מוזס: ריבונו של עולם, הוא צריך היום, עד 18 שנה נדמה לי שהחלב כבר יתחמץ.

מנחם אליעזר מוזס: מוכרים לנו כאלה סיפורים.

מנחם אליעזר מוזס: יתרה מכן, איפה אנחנו, עם חכם כמונו?

מנחם אליעזר מוזס: אמרתי אז את האמרה טוב ציפור ביד מאשר שתיים על העץ; כאן מוכרים לנו פרה על הגג, לצערי הרב.

מנחם אליעזר מוזס: תשמעו טוב, בהגדרות כתוב שאפשר להוציא את הכסף לשלוש מטרות, שאחת מהן היא לימודים במוסד חינוכי, כהגדרתו במשרד הדתות.

מנחם אליעזר מוזס: הכוונה היא לאגף למוסדות תורניים.

<טלי ארפי: זה מפנה להגדרה בחוק הביטוח הלאומי, כולל - - -

מנחם אליעזר מוזס: יבואו אחר כך וישנו כמו כלום, יגידו שהכוונה היא רק למוסד להשכלה גבוהה או ללימודים כאלה ואחרים.

מנחם אליעזר מוזס: זה הרי דברים של מה בכך לשנות, שלא לדבר על הנקודה שדיברנו עליה קודם.

מנחם אליעזר מוזס: אני שואל, האם אנחנו, הציבור, בדיוק מקצבאות הילדים צריכים לתת הלוואה למדינה ל-18 או 21 שנה?

מנחם אליעזר מוזס: כאשר דיברתי עם אחד מהמועמדים לתפקיד היועץ המשפטי לממשלה, הוא אמר לי: בלי אגרות חוב שתקבלו ביד על שם הילדים האלה אתם תיכשלו.

מנחם אליעזר מוזס: תבוא ממשלה אחרת, כל מיני סיבות אחרות ולא תראו את הכסף.

משה גפני: מה שאתה מציע זה אגרות חוב?

מנחם אליעזר מוזס: אגרות חוב, אם מדברים על חיסכון.

מנחם אליעזר מוזס: אני אומר שיש 14 מיליארד, בדיוק בילדים מצאו את הסיפור הזה, בדיוק כאן?

אורלי לוי אבקסיס: אתם חלק מהקואליציה.

מנחם אליעזר מוזס: אמרתי כשאנחנו דנו אז בכו - - -

משה גפני: אמרת אמירה לא טובה, מפני שגם את היית בקואליציה ושיבחתי את עמדתך האמיצה.

אורלי לוי אבקסיס: נלחמתי נגד ההורדה של הכסף לילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני עדיין מחזיקה באותו עמדה.

משה גפני: מאה אחוז.

משה גפני: זה שהוא בקואליציה לא רלוונטי, הוא - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתם יכולים למנוע את זה.

מנחם אליעזר מוזס: גברת אורלי, אני רוצה שתדעי שכשדנו בזה אנשי האוצר בכו ממש: אנחנו מאוזנים, אי-אפשר להוציא את ה-1.6 מיליארד, אין מאיפה.

מנחם אליעזר מוזס: עכשיו יש עוד 8 מיליארד.

אורלי לוי אבקסיס: - - -

משה גפני: חבר הכנסת אראל מרגלית, בבקשה.

משה גפני: רגע, כולם רשומים.

אראל מרגלית: אני רוצה להזכיר לעצמנו מה קרה פה לפני שנה וחצי–שנתיים בוועדת הכספים, כשהורידו את קצבאות הילדים.

אראל מרגלית: זה נכון שגם אורלי לוי וגם כמה חברי מהקואליציה של אז זעקו לשמיים.

אראל מרגלית: הורידו אז, בהורדת קצבאות הילדים, משהו כמו 50,000 משפחות מתחת לקו העוני.

אלי אלאלוף: 35,000 ילדים.

אראל מרגלית: זה והעניין של המע"מ פשוט לקח מהאנשים שיש להם הכי פחות, לקח להם מתוך ההכנסה הפנויה החודשית, ואנחנו זעקנו.

אראל מרגלית: עכשיו אתם עושים דבר עם כוונה טובה – אתם מחזירים חלק מקצבאות הילדים לשולחן, ואתם עושים משהו עם כוונה עוד יותר טובה – אתם גם מכניסים מושג חדש, שאני מאוד מסכים, שהוא חיסכון לכל ילד ולתת לו אפשרות שיהיה לו איזה משהו כשהוא יוצא לחיים.

אראל מרגלית: מצוין, רק האופן שבו אתם עושים את זה מעורר בנו חשדנות, ובמקום שנשמח וניתן לכם את הגיבוי ונלך יחד אתכם אנחנו מרגישים שעושים לנו פה עבודה שלפעמים רואה חשבון עושה בהבדל בין תזרים מזומנים לבין רישום בספרים.

אראל מרגלית: דיברת על קנדה ומקומות אחרים - בכל מדינה שבה יש איזושהי הפרשה לילד, תמיד המדינה עושה מצ'ינג.

אראל מרגלית: זה כמו מין קופת גמול, אומרים: אתה נותן ככה, זה נותן ככה, זה פטור ממס ועושים איזשהו מצ'ינג.

אראל מרגלית: כלומר, מגדילים את הסכום למי שחוסך.

אראל מרגלית: זה דבר ראשון, אנחנו רוצים לראות את המנגנון הזה.

<רבקה לויפר: פה זה הפוך, רק המדינה חוסכת.

אראל מרגלית: זה לא נכון.

אראל מרגלית: אם זה שייך לילד - - -

אורלי לוי אבקסיס: זה היה אמור להגיע אליהם לכיס.

אראל מרגלית: רבקה, זה לא עובד ככה, זה בדיוק ההבדל בינינו.

אראל מרגלית: את אומרת: המדינה נותנת.

אראל מרגלית: בטח שהמדינה נותנת, אבל המדינה מחליטה שזה שייך למשפחה ולכן זה שייך לאותו ילד בתוך המשפחה, ולכן זה שלו ולא של המדינה.

אראל מרגלית: זה בהחלטת המדיניות שאנחנו מחליטים, כך אנחנו רוצים את מדיניות הרווחה שלנו.

אראל מרגלית: אנחנו רוצים יותר, אתם אומרים שאין – הגענו לפשרה.

אראל מרגלית: זה בעצם של הילד, של המשפחה.

אראל מרגלית: לכן, אם אתם רוצים לתת הטבה – בבקשה, תעשו מצ'ינג, בעיקר אם הוא חוסך.

אראל מרגלית: זה דבר ראשון.

אראל מרגלית: דבר שני, כל העניין של מה קורה עם הכסף עד אז והתהליך.

אראל מרגלית: כולנו אנשים בוגרים, והיום ברגע אני מסדר לך חשבון דרך האינטרנט בכל מקום שאת רוצה וגם נותן לך לצבור עליו ריבית.

אראל מרגלית: למה זה חשוב?

אראל מרגלית: כי יש פה גם עניין של קניין.

אראל מרגלית: כלומר, לי חשוב שלא רק תגידי מראש שאת מקצה את זה באופן כללי; אני רוצה שתגידי שזה שייך לאותה ילדה שהיום המשפחה שלה קיבלה בעבורה כסף וזה שלה.

אראל מרגלית: אם זה שלה, אז מה קורה מיד, ולא משנה כרגע אם זה נחסך במקום פנסיוני או בבנק?

אראל מרגלית: היא מתחילה לצבור ריבית.

מיקי לוי: הרווחים שייכים לחוסך.

אראל מרגלית: אני מבין, אבל ברגע שעוד לא הקצו את זה לילד אין לו רווחים.

אראל מרגלית: עושים לו רק רישום ואין לו רווחים.

מיקי לוי: מדובר על השנה וחצי.

אראל מרגלית: נכון, אבל שנה וחצי זה המון זמן, חבל.

אראל מרגלית: אתם רוצים?

אראל מרגלית: נכנס פה תת-ועדה ונתמוך בכם או שתעשו אתם זה אתם בעצמכם.

אראל מרגלית: שבו שבועיים, שלושה, ארבעה שבועות, תחליטו אם אתם רוצים שזה יהיה בשלושה-ארבעה מוסדות פיננסיים מקובלים ושכל ילד יתחיל לצבור ריבית.

אראל מרגלית: למה זה חשוב לנו?

אראל מרגלית: כי אז זה ייצור אצלנו אמון שאי-אפשר יהיה לקחת את זה בחזרה.

אראל מרגלית: חבר הכנסת מוזס אמר את זה מאוד נכון: ריבונו של עולם, אלי אלאלוף, יחד עם שר הרווחה, הביאו לנו בפעם שעברה איזוהי תמונה.

אראל מרגלית: התמונה קשה.

אראל מרגלית: אנחנו מדינה חזקה, אנחנו לא מדינה חלשה.

אראל מרגלית: הייתי בכנס אצל נשיא צרפת בשבוע שעבר - ישראל היא המדינה עם החדשנות הכי גבוהה במדינות ה-OECD ועם העוני של ילדים הכי גדול בקבוצה הזאת.

אראל מרגלית: אז אנחנו אומרים לעצמנו כרגע: אתם אנחנו נתחשבן ונשחק אתם משחקים?

אראל מרגלית: שימו את זה, תנו להם לחסוך.

אראל מרגלית: יהיה לנו אחר כך יותר?

אראל מרגלית: ניתן יותר.

אראל מרגלית: אבל כרגע אנחנו לא צריכים שנתיים כדי לדעת שה-50 שקל האלה שייכים לכל ילד.

אראל מרגלית: בואו נעשה את זה.

אראל מרגלית: אתם מספיק מוכשרים, ואנחנו ניתן לכם את הגיבוי.

אראל מרגלית: תודה.

משה גפני: תודה, דברים כדורבנות.

משה גפני: מיקי לוי ואחריו – אילן גילאון.

משה גפני: לפני זה, קחו בחשבון שחלקנו נמצאים בוועדה כבר כמה קדנציות.

משה גפני: הבאתם לנו קיצוץ בדמי הבראה – אני יכול להביא הרבה דוגמאות - - -

אורלי לוי אבקסיס: קרן להצלת מפעלים.

אורלי לוי אבקסיס: איפה הכסף?

אורלי לוי אבקסיס: איפה הוא?

אורלי לוי אבקסיס: מיליארדים.

אורלי לוי אבקסיס: "מגבות ערד" נסגר - - -

משה גפני: אבל זה מה שאני הולך להגיד, אני מייצג אותך בעניין הזה.

משה גפני: אני יכול להביא הרבה דוגמאות, אבל זו דוגמה בולטת שאני, כיושב-ראש הוועדה, סבלתי ממנה.

משה גפני: החלטנו כאן על קיצוץ בדמי ההבראה של העובדים, שזה כסף שלהם על-פי חוק, וקבענו שהכסף הזה ילך לקרן לעסקים במצוקה.

משה גפני: קבענו.

משה גפני: עד היום הזה, לפי דעתי עברו מאז חמש שנים, לא הוקמה הקרן הזאת.

משה גפני: הכסף נלקח מהעובדים, לא הוחזר להם, והקרן לא הוקמה.

משה גפני: לא חשוב, אני לא מבקש תשובה לזה.

משה גפני: אם אומר אראל מרגלית שאנחנו אנשים בוגרים ויש לנו חשדנות, יש לנו גם סיבות למה יש לנו חשדנות.

משה גפני: מה רצית להגיד?

<טלי ארפי: שר האוצר הנחה לפעול להקמת את הקרן והגיעו להסכמות, האוצר עם יו"ר ההסתדרות ועם יו"ר התאחדות התעשיינים - - -

אורלי לוי אבקסיס: רגע, מה זאת אומרת הנחה?

אורלי לוי אבקסיס: עד עכשיו, ארבע שנים אחרי - - -

<טלי ארפי: מאחר שלא הגיעו להסכמות, ועכשיו - - -

משה גפני: ב-2010 עשינו את זה כאן.

משה גפני: אנחנו נמצאים היום, לפי דעתי, בסוף 2015.

אורלי לוי אבקסיס: כאילו עושים לנו טובה - - -

<טלי ארפי: אני מזכירה שהקרן הזאת היא קרן עם גורמים חיצוניים והיה צורך להגיע להסכמות.

משה גפני: על איזה שר אוצר מדובר?

<טלי ארפי: שר האוצר הנוכחי.

<טלי ארפי: אני מזכירה שהקרן למפעלים במצוקה היא קרן עם גורמים חיצוניים והיה צורך להגיע להסכמות.

<טלי ארפי: הקרן הזאת הולכת - - -

אורלי לוי אבקסיס: איפה הכסף מ-2010?

אורלי לוי אבקסיס: כמה כסף יש שם?

משה גפני: לא התחלנו דיון על העניין הזה, רק אמרתי.

משה גפני: את רוצה שאביא עוד דוגמאות?

משה גפני: אביא עוד דוגמאות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אנחנו לא מקיימים על זה.

משה גפני: מיקי לוי.

אורלי לוי אבקסיס: לא, זה חשוב מאוד.

משה גפני: רק הבאתי כדי לאשש את עניין החשדנות.

משה גפני: אני יכול להביא עוד הרבה דוגמאות.

משה גפני: מה שלא נמצא בפועל לא נמצא.

משה גפני: מיקי לוי, בבקשה.

משה גפני: אחריו – חבר הכנסת אילן גילאון.

אורלי לוי אבקסיס: בואו נגיש תביעה ייצוגית שיחזירו את דמי ההבראה לאנשים.

מיקי לוי: תלכו הביתה, תביאו פתרון לשנה וחצי הזאת.

מיקי לוי: הפתרון לשנה וחצי ירגיע את חברי ועדת הכספים הזו.

מיקי לוי: הנה, בשקט, בלי צעקות, זה נשמע כמעט מכל עבר - תביאו משהו אפוי, לא חצי אפוי.

מיקי לוי: זה אחד.

מיקי לוי: שניים, תסבירו לי בבקשה את הרציונל – אלא אם כן זה היה בהסכמים הקואליציוניים - שעמד מאחורי הסיפור של גיל 18, 21.

מיקי לוי: בגיל 18 אני ממליץ להוסיף גם את הוצאת רישיון הנהיגה, תבחנו את זה.

מיקי לוי: אני מברך על כל נושא החיסכון.

מיקי לוי: אני חושב שזה חשוב, פתאום בחור, נער, מוצא את עצמו ללא שום דבר.

מיקי לוי: בגיל 18 הבן שלי מפסיק לקבל – ואל תיקחו את זה ברמה האישית, אדוני היושב-ראש, לא אתה ולא מוזס.

מיקי לוי: אוכלוסיות מסוימות מקבלות את הכסף בגיל 18, ברור לכולם מי.

מיקי לוי: בגיל 18 הוא מוציא את הכסף ונהנה ממנו, יכול לעשות את זה.

מיקי לוי: הקריטריונים שנקבעו כאן לא מאפשרים, לא לבן שלי ולא לבן של אילן ולא לבן של כמעט כל יושבי כאן, להוציא את הכסף, אלא בגיל 21.

מיקי לוי: נכון?

מיקי לוי: הוא לא מתחתן, הוא לא קונה בית, הוא לא מתחיל ללמוד – ארבעת הקריטריונים מוכוונים.

מיקי לוי: הילדים שהם 64% מהאוכלוסייה – אני סתם אומר, אני לא יודע בדיוק כמה, אבל זה הרוב - לא מסוגלים להוציא את הכסף בגיל 18 כי הם לא עומדים בקריטריונים שנקבעו.

מיקי לוי: זה בסדר הקריטריונים, אין לי בעיה אתם, אבל אני דורש מכם, לאלה שהולכים לצבא ומשרתים את המדינה הזו ועומדים כשכפ"ץ מול טרור משתולל ומול ירי בעזה ומשתתפים במלחמות - ואני אומר לכם את זה גם כבן למשפחה שכולה – אתם תלכו הביתה ותביאו 50 שקלים על כל אחד עד גיל 21, כי יש 30 מיליארד שקל עודף.

מיקי לוי: גם גבייה עודפת, גם 1 חלקי 12 - יש כסף.

מיקי לוי: הוכחתם שיש כסף.

מיקי לוי: ואני מבקש מכם, לכל אלה שהולכים לשרת את עם ישראל ואת מדינת ישראל להוסיף 50 שקלים לחודש.

מיקי לוי: אחרת מה השוני?

מיקי לוי: מה עשיתם?

מיקי לוי: הוא לא יכול לממש את זכותו על הכסף בגיל 18.

מיקי לוי: אצביע נגד אם לא תביאו פיצוי, ואני אדבר עם שאר החברים כאן אם לא תביאו פיצוי.

מיקי לוי: עוד פעם – כי רק גזרה מסוימת הולכת לצבא.

מנחם אליעזר מוזס: יש עודף גבייה היום, אין בעיה.

מיקי לוי: מוזס, תאמין לי, נתתי לך את הכבוד.

מיקי לוי: רבקה, את אחראית גם על החד-הוריות, נכון?

מיקי לוי: לכן כרתתי ברית ביני לבין גפני ועוד חברי כנסת – זה 60 או 80 מיליון שקל.

מיקי לוי: פגעתם באוכלוסייה הכי חלשה.

מיקי לוי: אגיד לך גם מה שאמרתי לראש אגף התקציבים ולשר האוצר: החוק עבר בקריאה ראשונה, אתם פקידים, בכירים ככל שתהיו – ואני נותן לכם כבוד ואני מגן עליכם, אתם יודעים את זה – אתם לא יכולים לבטל חוק שעבר בקריאה ראשונה ושרוב חברי הכנסת - - -

משה גפני: אמרת את זה בישיבה הקודמת.

מיקי לוי: רבקה פה, אתה יודע איזו הזדמנות בשבילי?

מיקי לוי: בעדינות אני אומר.

משה גפני: בסדר, אז נעשה פגישה ביניכם.

<רבקה לויפר: אבל לא ביטלנו.

מיקי לוי: חסכתם שנה.

מיקי לוי: זה היה צריך להיכנס ב-2016, חברות.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אילן גילאון ואחריו – מאיר כהן.

אילן גילאון: אהיה מאוד קצר משום שאראל ביטא פה את הרעיון שלי, פחות או יותר.

אילן גילאון: הבעיה היא כאן היא הדיון על הכמות, על כמה.

אילן גילאון: העובדה המרכזית היא שכאשר הורידו את קצבאות הילדים נכנסו עשרות אלפי ילדים מתחת לקו העוני.

אילן גילאון: חיסכון זה דבר מבורך ואני חושב שזה רעיון מצוין, רק אפשר לעשות אותו כאשר מחזירים את הקצבה לרמה סבירה.

אילן גילאון: כשאנחנו מדברים על הממוצע ב-OECD, הממוצע ב-OECD הוא 490 שקלים לקצבה לילד בממוצע.

אילן גילאון: יש הוצאות על ילדים בני שש, בני שבע ובני שמונה, והם כרגע הנחוצים ביותר.

אילן גילאון: כאשר אתם הולכים לרעיון כזה של חיסכון, שהוא רעיון נשגב בעיניי, הוא לא אותו דבר, זה לא הקצבה.

אילן גילאון: כרגע הקצבה היא בחוסר.

אילן גילאון: זה מאוד דומה לדיון הקודם שהשתתפנו בו: השאלה היא מי מקבל כמה ומי משלם כמה בסופו של דבר.

אילן גילאון: אני מקבל את הניתוח שלך, אראל.

אילן גילאון: היה ניתוח מדויק לחלוטין, ברמת המהות, של איך ינוהל העניין הזה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת מאיר כהן ואחריו – חבר הכנסת בצלאל סמוטריץ'.

משה גפני: אם הוא לא נמצא – חברת הכנסת רחל עזריה.

מאיר כהן: אדוני היושב-ראש, אני שמח גם על ההחלטה בדוח העוני, אבל אם תעיינו בהחלטה, ההחלטה דיברה על הגדלה משמעותית של הקצבאות.

מאיר כהן: שנית, בדקתי מה קורה במדינות אחרות וצודק חבר הכנסת מרגלית שאמר שיש מצ'ינג של המדינה.

מאיר כהן: אין בשום מקום לקיחה מסכום האפס של החיסכון.

מאיר כהן: על כל שקל - או יורו או דולר - שלקחו, ויש תוכניות כאלה, המדינה שמה על זה שקל.

<יצחק קדמן: הרבה יותר.

<יצחק קדמן: באנגליה שמים הרבה יותר.

מאיר כהן: אני פונה אליכם.

מאיר כהן: מיקי, ידידי, אני תומך במה שאתה אומר ונעשה מלחמה גדולה מאוד – מי שממשיך לשרת עד גיל 21, החיסכון ימשיך עד גיל 21.

מאיר כהן: אין שום סיבה שבעולם שבן 18 יוציא את כספו כי הוא מתחתן וכו', וזה מוכוון וברור שזה מוכוון, ולמרות שאנחנו אוהבים אחד את השני אנחנו יודעים שיש פוליטיקה וזה הסכם קואליציוני - - -

משה גפני: זה לא הסכם קואליציוני.

מאיר כהן: וזה מוכוון אך ורק כדי לרצות את החרדים.

משה גפני: אין את זה בהסכם הקואליציוני.

מאיר כהן: אין לי דבר וחצי דבר כנגד רבקה או כנגד הפקידים באוצר.

מאיר כהן: אני לא מבקש מהם שום דבר, אני מבקש מהשרים.

מאיר כהן: מה, שכחתם שיש שר אוצר?

מיקי לוי: לא, הפניתי את זה לשר.

מאיר כהן: אין שר אוצר?

מאיר כהן: הסיפור של החד-הוריות הוא של שר האוצר, והסיפור של הקצבה הוא של שר האוצר.

מיקי לוי: מאיר, אמרתי לו את זה.

משה גפני: לא לא.

משה גפני: מאיר, בבקשה.

משה גפני: זכות הדיבור שלך.

מאיר כהן: עוד מעט נתחיל לחשוב שבגלל שלשר האוצר יש חברים בישראל הוא מנוע מלטפל בבעיות של ישראל הוא מנוע לטפל בבעיות של ישראל.

מאיר כהן: מה זה הדבר הזה?

מאיר כהן: מה אני בא לרבקה?

מאיר כהן: עבדתי עם רבקה כשר רווחה, ואני חייב להגיד שכשהחלטתי באתי לרבקה, התווכחנו, אבל אמרתי: ככה יהיה.

מאיר כהן: אז מה אנחנו משחררים את השרים מהאחריות שלהם?

מיקי לוי: לא, ממש לא.

מאיר כהן: אני אומר לכם, חברים: צריך לדאוג לילדים שלנו.

מאיר כהן: יש לי ביקורת על נושא הקצבאות, אני אומר את זה כילד למשפחה מרובת ילדים, אבל היות שכך הוחלט אז אנחנו צריכים לדאוג שמי שמשרת עד גיל 21 בצבא - זה ייהנה וזה לא יחסר.

מאיר כהן: מי שעד גיל 18 רוצה להוציא את הכסף – שיוציא; מי שהולך לצבא - שיפקידו לו עוד שלוש שנים עוד 50 שקלים.

מאיר כהן: תודה רבה.

משה גפני: רחל עזריה, בבקשה.

משה גפני: אחריה – אורלי לוי וישראל אייכלר.

רחל עזריה: באופן שבו המשפחות במשק מתנהלות היום, את השוטף הרבה פעמים אנחנו לא שורדים.

רחל עזריה: אני חושב שמה שגורם לכולם להחסיר נשימה זו הידיעה שאין חסכונות לילדים.

רחל עזריה: ברגע שמגיעים לאיזשהו מעמד סוציו-אקונומי, זה אחד הדברים הראשונים שקופצים, שאין שום דבר שיאפשר לילדים לצאת ביום פקודה ויהיה להם משהו.

רחל עזריה: בעבר הרבה אנשים נהגו לחסוך את הקצבאות, היה נוהג כזה.

רחל עזריה: אבל יצא יקר יותר לחסוך בגלל כל התשלומים לבנק על כל העברה חודשית, זה הפסיק להיות משתלם.

רחל עזריה: כשהריבית ירדה זה עוד פחות השתלם.

אראל מרגלית: על יתרת זכות לא מקבלים ריביות ועל יתרת חובה משלמים 8%, אז - - -

רחל עזריה: נכון, לכן אנשים הפסיקו עם זה.

רחל עזריה: יש פה הזדמנות לאפשר לאנשים בדיוק את הדבר שאנשים לא מצליחים לעשות בשוטף.

רחל עזריה: אנחנו יודעים שבמדינת ישראל אנשים לא חוסכים, אפשר לחשוב שאולי בגלל שאנחנו מדינה צעירה אנשים לא רגילים לחשוב על טווחים ארוכים, אבל זה לא כל כך משנה.

רחל עזריה: יש כאן הזדמנות לייצר את המהלך הזה, ובעיניי הוא מהלך נכון, כאמא לארבעה ילדים, דווקא בעניין של מחשבה איך דואגים לעתיד של הילדים.

רחל עזריה: היום אחד הפערים הכי גדולים למי יש לו כסף להתחיל את החיים ולמי אין כסף להתחיל את החיים, ובמהלך הזה אנחנו מצמצמים את הפערים בעניין הזה.

רחל עזריה: בעיניי זה מהלך נכון וחשוב.

רחל עזריה: אשמח אם החלק של החיסכון יגדל בעתיד, לא על חשבון הקצבה, אבל אני חושבת שעניין החיסכון צריך לגדול.

משה גפני: תודה.

מנחם אליעזר מוזס: מתחילים את החיים בגיל אפס ולא בגיל 18.

משה גפני: מוזס - - -

רחל עזריה: זה לא נכון.

רחל עזריה: הילד בסוף גדל, רוב החיים שלנו אנחנו מבוגרים, וההורים דואגים לילדים גם כשהם גדלים, ברוך השם.

משה גפני: את חברת כנסת בקדנציה הראשונה, אני מצטער שאני אומר את זה.

משה גפני: אני עברתי הרבה קדנציות; היו הרבה הבטחות של משרד האוצר ופתאום לא מומשו.

משה גפני: מה לעשות, עברתי את זה.

רחל עזריה: אם השאלה היא איך אנחנו דואגים שזה יקרה נקודתית, זה הדיון הזה.

רחל עזריה: הדיון העקרוני - - -

משה גפני: בבקשה, אורלי.

אורלי לוי אבקסיס: אני בעד העיקרון של חיסכון לכל ילד, בעיקר לאותם ילדים שבאים מאזורים במצב סוציו-אקונומי לא חזק, ואם לא נחסוך להם על-ידי יוזמה כזו, שהיא גם יוזמה של המדינה, כנראה שלעולם לא יהיה להם חיסכון.

אורלי לוי אבקסיס: אבל לומר שהחיסכון הזה הוא פתרון לעוול הגדול שקרה כאן, התאונה הגדולה מאוד שקרתה לחברה בישראל בקדנציה הקודמת - הוא לא יכול להיות על-ידי המשך העוול הזה, כי בסופו של דבר אנחנו לא באמת מחזירים את אותן קצבאות למצב בטרם.

אורלי לוי אבקסיס: פה אנחנו גם אומרים שזה על תנאי - הרבה מאוד תלוי מי יהיה שר האוצר בפעם הבאה.

אורלי לוי אבקסיס: ואם התקלה הזו יכולה לחזור על עצמה, מה יהיה אז?

אורלי לוי אבקסיס: אז, כשהקימו את הקרן להצלת מפעלים במצוקה, שאלנו מי אחראי על הכסף, איך יהיה.

אורלי לוי אבקסיס: אמרו לנו: האוצר.

אורלי לוי אבקסיס: זה כסף שלכם, הוא צבוע, אי אפשר לגעת בו.

אורלי לוי אבקסיס: בינתיים "מגבות ערד" היו במשבר, "פרי גליל" היו במשבר, מפעלים בפריפריה נסגרו.

אורלי לוי אבקסיס: כמה עסקים קטנים ובינוניים נסגרו, אראל מרגלית?

אורלי לוי אבקסיס: אתה יודע יותר טוב ממני.

אראל מרגלית: 60,000.

אורלי לוי אבקסיס: 60,000 נסגרו, ולא נמצא הכסף להציל אותם.

אורלי לוי אבקסיס: איפה הכסף הזה?

אורלי לוי אבקסיס: זה עלום, הוא מוחבא, הוא מוסתר, אין לנו ידיעה מה קורה.

אורלי לוי אבקסיס: דרך אגב, זה מיליארדי שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: אם אינני טועה, 4 מיליארד שקלים כסף ציבורי.

אורלי לוי אבקסיס: כמה יכולנו לקבל ריבית על הכסף הזה?

אורלי לוי אבקסיס: האם הריבית תהיה בפנים כשהוא ישוחרר מתישהו, אם וכאשר?

אורלי לוי אבקסיס: מי מנהל אותו בינתיים, אני רוצה לדעת?

אורלי לוי אבקסיס: באיזו נאמנות, באיזו חובת נאמנות?

אורלי לוי אבקסיס: כי לכל נאמן יש חובה כלפי - - -

אורן אסף חזן: - - - כשיגיעו לגיל.

אורלי לוי אבקסיס: שניה, אגיע גם לזה.

אורן אסף חזן: יצטרכו לסגור איזה חוב.

אורלי לוי אבקסיס: אני באה לשאול שאלות מהותיות: מה יקרה מחר, כאשר שר האוצר לא יהיה כחלון?

אורלי לוי אבקסיס: הוא אולי יהיה יאיר לפיד בחזרה.

אורלי לוי אבקסיס: אתה ואתה תהיו בחזרה באופוזיציה ונצטרך להילחם על הכסף.

אורלי לוי אבקסיס: באבחה אחת של הסכם קואליציוני הכסף הזה ייעלם או שיישאר באיזשוהי נקודה ואני לא יודעת אם בכלל יגיע ליעדו.

אורלי לוי אבקסיס: למה אנחנו לוקחים מהכסף המקורי כאשר אנחנו רואים פה – צודק מיקי לוי – עודף של 30 מיליארד שקלים?

אורלי לוי אבקסיס: לאן הולך הכסף הזה?

אורלי לוי אבקסיס: מה הן סדרי העדיפויות במדינה?

אורלי לוי אבקסיס: תמיד סדרי העדיפויות הן כאלה שהרווחה היא בתחתית הסולם.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו, כחברי ועדת הכספים, לא יכולים לתת לזה לקרות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו בעד חיסכון, אנחנו רוצים חיסכון אמיתי, שלא רק המשפחה חוסכת אלא המדינה שמה כסף.

אורלי לוי אבקסיס: אל תגידו שהכסף הזה הוא כסף שהמדינה שמה, כי זה כסף שבהסכמים הקואליציוניים היה אמור למשפחה, לילד, לטיפול השוטף בו.

מנחם אליעזר מוזס: בדיוק.

אורלי לוי אבקסיס: כל שקל שאתם אומרים שהמדינה שמה, צריך להיות שקל מעבר לכסף שהיה ב-2012.

אורלי לוי אבקסיס: זה תיקון אמיתי.

מנחם אליעזר מוזס: בדיוק.

אורלי לוי אבקסיס: אני מאוד מחזקת את מה שאומר מיקי – לא יכול להיות שבגיל 18 עושים קריטריונים מי יוכל למשוך את הכסף, מתי ובאילו תואנות, ואז אנחנו מגלים שכל הילדים חסרי העורף המשפחתי, שבגיל 18 נפלטים מתוך אותן מסגרות חינוכיות, קרי פנימיות וכו', לא יוכלו לגעת בכסף הזה; כל מי שמתגייס לצבא, ותאמינו לי, מי שמתגייס לצבא מוציא המון כספים רק בשביל לקנות את הדברים הבסיסיים ביותר.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה לא עושה את זה, ושלא ימכרו לכם סיפורים.

אורלי לוי אבקסיס: אני רואה אותם, לפעמים ביחד עם כאלה שגם תורמים קצת, הולכים ובוחרים אם זה גרביים, תחתונים או דברים נוספים בשביל הקיום היומיומי.

אורלי לוי אבקסיס: מי שחושב שהילדים לא לוקחים הרבה יותר מקצבאות הילדים שלהם מההורים בחודש כדי לקנות את הסנדוויץ' או את פחית השתייה בהפסקות או איפה שנעצר האוטובוס ביום מטורף, אז הוא לא יודע על מה הוא מדבר.

אורלי לוי אבקסיס: המשפחה ממשיכה לממן את החיילים במדינת ישראל, נקודה.

אורלי לוי אבקסיס: לכן החיסכון הזה, בלי שום קשר, צריך להימשך עד גיל 21.

אורלי לוי אבקסיס: הילדים לא עצמאיים בגיל 21, אבל בגיל 18, שיהיו סוברנים להחליט מה הם רוצים לעשות בכסף שלהם – רישיון נהיגה, אפילו להתחדש בבגד, אני לא יודעת מה - - -

משה גפני: בלי תנאים.

אורלי לוי אבקסיס: בלי תנאים.

אורלי לוי אבקסיס: זה הכסף שלהם, הוא רק במשמורת אצלכם.

אורלי לוי אבקסיס: אתם לא יכולים לקבוע קריטריונים.

אורלי לוי אבקסיס: בגיל 18 המדינה כבר לא רואה בהם ילדים, אז הכסף שלהם.

אורלי לוי אבקסיס: מה פתאום קובעים קריטריונים?

אורלי לוי אבקסיס: אני מבקשת ממך, אדוני היושב-ראש, אל תיתן לדברים האלו להחליק ככה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו נהיה אתך, נגבה אותך, ננסה להגדיל, בעיקר בעקבות העודף התקציבי הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לדבר על אימהות חד-הוריות.

אורלי לוי אבקסיס: קח אמא חד-הורית עם שלושה ילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו מסתכלים על עשרה שקלים פה ועל עשרה שקלים שם, בשנה יוצא לה כמעט 2,000 שקל גירעון רק מקצבאות הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אז נכון, יכול להיות שמתי שהוא זה נשמר איפה שהוא.

אורלי לוי אבקסיס: אם זה באמת יישמר איפה שהוא ואם זה באמת יהיה לטווח ארוך – זו שאלה שאנחנו לא יודעים את התשובה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו באמת לוטים בערפל, כי הכול תלוי בזהות השר שיהיה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו רוצים לסגור את זה כדי שלא יהיו חורים, כמו שהיה לנו עם הקרן להצלת מפעלים.

משה גפני: "קרן לעסקים במצוקה" קוראים לזה.

אראל מרגלית: אבל מה שהממשלה עושה זה חכם, כי היא פשוט לא מקימה מפעלים, לא צריך להציל אותם והיא חוסכת כסף.

אורלי לוי אבקסיס: ואת אלה שצריך להציל – הם לא עומדים בקריטריונים.

אורלי לוי אבקסיס: קריטריונים נועדו למנוע מימוש של זכויות, נקודה.

אורלי לוי אבקסיס: הזכות הזו היא זכות של הילד.

אורלי לוי אבקסיס: המדינה רוצה לתת עוד כספים – שתיתן אקסטרות.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו פה אתכם, למרות שאתם חלק מהקואליציה - אנחנו באופוזיציה, אני מבטיחה אולי בשם רובנו.

אורלי לוי אבקסיס: אני מכירה את החבר'ה של יש עתיד שנמצאים פה במקרה, הם לא חיו בשלום עם ההפחתה של קצבאות הילדים.

אורלי לוי אבקסיס: אני יכולה להעיד על שניים מהם באופן אישי.

אורלי לוי אבקסיס: אני רוצה לומר לך: תקבל גיבוי מלא מהאופוזיציה, אם רק תעמדו על כך שהכסף לילדים יישאר במתכונת הנוכחית וכל שקל יהיה אקסטרה לחיסכון.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: חבר הכנסת ישראל אייכלר.

ישראל אייכלר: אדוני היושב ראש, קודם כל אני רוצה להצטרף לחברים שדורשים שלא יהיה שום הבדל בין אף לילד – באיזה גיל הוא מוציא את הכסף ובשום תנאי.

<יצחק קדמן: יופי.

ישראל אייכלר: כי זה פתח לאנשי משרד האוצר.

ישראל אייכלר: היום הם אומרים: רק בתנאים אלה.

ישראל אייכלר: מחר יגידו תנאים אחרים.

ישראל אייכלר: זה כסף של הילד ואסור.

ישראל אייכלר: כל ילד צריך להוציא אותו באותו תאריך, ולא משנה לי אם זה יהיה 18, 21 – מתי שייקבעו.

ישראל אייכלר: אבל כל הילדים, בלי שום הבדל בין אזרח לאזרח, כי באמת אין שום הבדל.

ישראל אייכלר: ואני אדבר עוד על זה פעם, אם תהיה הזדמנות, מי היום נמצא בסיכון יותר: אזרח או חייל או מתנדב?

ישראל אייכלר: מי מתנדב יותר?

ישראל אייכלר: כל החרדים שרואים אותם בכל מקום - - - הראשונים שמגיעים להציל.

ישראל אייכלר: כך שכל ילד הוא ילד.

ישראל אייכלר: דבר שני שאני רוצה לומר, לא שמעתי את זה פה וצריך לחזור על זה: קצבאות הילדים זה לא מתנה שמישהו נותן לילד.

ישראל אייכלר: זו הפחתת מס ומיסים שההורים משלמים.

ישראל אייכלר: גם בתוך המזון עצמו, כמה מיסים שהאזרח משלם: זה 50% בדיור, בחימום, בחלב ובבשר, וגם במס ההכנסה, מי שזוכר את ועדת בן שחר, שזזו הייתה הנחה לפי מספר הילדים במס ההכנסה של ההורים.

ישראל אייכלר: ביטלו את זה ואמרו שייתנו לילדים במקום זה החזר מס בצורת קצבאות ילדים.

ישראל אייכלר: כך שזו לא קצבה, זו לא מתנה, זה כסף של הילדים.

ישראל אייכלר: דבר שלישי: אדוני היושב ראש, אני רוצה שתעמוד על זה שהכסף ייכנס לחשבון בנק פרטי של הילד.

ישראל אייכלר: גם ככה אנחנו צריכים להתפלל הרבה לקדוש ברוך הוא שעד גיל 18 הבנקים עוד יתקיימו, במדינה - - - אבל משרד האוצר הוא בוודאי לא המקום לשמור כסף, ולו מהסיבה הפשוטה: משרד האוצר יכול בכל יום לבוא לוועדת הכספים, לשנות תקנות, על כל דבר, והבאתם דוגמאות טובות של כל מיני - - -

משה גפני: יש לי עוד הרבה דוגמאות.

ישראל אייכלר: אז זהו: אין לאזרח אמון בשלטון שהוא יחזיק לו את הכסף.

ישראל אייכלר: זה לא רק במדינה הזאת.

ישראל אייכלר: בהרבה מדינות.

ישראל אייכלר: דבר רביעי: אני מאוד שמחתי על מה שאמר חבר הכנסת אלי אלאלוף, היושב ראש שלנו בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, שהעניין של חיסכון הוא מאוד חשוב, אבל הוא חשוב מהפרוטה הבאה מעבר למה שמגיע לילד מקצבאות.

ישראל אייכלר: המדינה הייתה צריכה, אם היה לה קצת שאר רוח, להשקיע חיסכון בכל ילד.

ישראל אייכלר: זה קורה בכל מדינות ה-OECD.

ישראל אייכלר: שכולנו רוצים להשתוות אליהן.

ישראל אייכלר: זה מאוד חשוב: 50 שקל ואולי יותר וגם מצ'ינג – כל מיני רעיונות.

ישראל אייכלר: לא על חשבון החלב והלחם.

ישראל אייכלר: לקחת מילד שאין לו וממשפחה שאין לה ולהוריד את זה.

ישראל אייכלר: ולכן אני חושב שזה גם הפרה של ההסכם הקואליציוני, והיו צריכים להחזיר כמו שהיה, והיו צריכים להחזיר את זה.

ישראל אייכלר: מי שרוצה לעשות חיסכון – בבקשה.

ישראל אייכלר: זה מאד חשוב.

ישראל אייכלר: כולנו מסכימים שצריך חיסכון, והיושב ראש, חבר הכנסת אלי אלאלוף, כבר פירט למה חשוב מאוד לילד כשהוא מגיע לגיל שיהיה לו איזשהו חיסכון.

ישראל אייכלר: אגב, אני זוכר, כשהיינו ילדים נורא חינכו אותנו לדן חסכן ולכל מיני קופות.

ישראל אייכלר: אין משם איזו פרוטה לאף אחד מהילדים שאני מכיר - - -

משה גפני: לא.

משה גפני: בגלל שאחרי זה משרד האוצר מיסה את זה.

משה גפני: כל עוד שהוא לא מיסה את זה אנשים חסכו.

<יצחק קדמן: ביטלו את ההטבות.

<יצחק קדמן: היו הטבות - - -

ישראל אייכלר: - - - לא יודע.

ישראל אייכלר: אני רק יודע שחסכנו כל החיים.

משה גפני: כן.

משה גפני: כן.

ישראל אייכלר: במקום - - - ארטיק – זה מה שהיה – עמדנו בקופה כי סבתא אמרה שצריך לשים בקופה, - -

משה גפני: נכון.

משה גפני: אתה צודק.

משה גפני: אתה צודק.

משה גפני: נכון.

ישראל אייכלר: - - ולא נשאר לנו כלום מזה.

מנחם אליעזר מוזס: חיסכון לבר מצווה היה.

מנחם אליעזר מוזס: חיסכון לבר מצווה.

ישראל אייכלר: היה - - - ולא היה - - -

משה גפני: תיכף.

משה גפני: אני אתייחס לעניין הזה, זה נושא חשוב.

ישראל אייכלר: אז אם מדברים על חיסכון זה צריך להיות חיסכון שיבטיח שזה אכן - - -

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: טוב.

משה גפני: נכון.

ישראל אייכלר: הדבר האחרון שאני רוצה לומר, אדוני היושב-ראש:

ישראל אייכלר: אם וכאשר – שמעתי את ההצעה של חבר הכנסת הרב מנחם מוזס בעניין אגרות החוב – יכול להיות שזה יהיה פתרון ביניים אפשרי, אבל שזה יהיה בחשבון של האדם הפרטי, של הילד.

משה גפני: תודה רבה.

ישראל אייכלר: תודה רבה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: דוקטור יצחק קדמן.

<יצחק קדמן: תודה, אדוני היושב-ראש.

<יצחק קדמן: אני אנסה להיות מאוד ממוקד וקצר, ולכן במקום להתפלמס אציע הצעות קונקרטיות.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: לפי הדיון שהיה פה, כל אחד ראוי עכשיו להיות יושב ראש המועצה לשלום הילד.

משה גפני: לפי הדיון.

<יצחק קדמן: לא, יש פה אנשים טובים, כולם, אפילו כאלה שאני חולק עליהם, כמו חבר הכנסת אלי אלאלוף, ששום דבר לא יפריע לידידות בינינו.

<יצחק קדמן: שלא ייווצר הרושם שאנחנו נגד חיסכון.

<יצחק קדמן: חיסכון הוא דבר מאוד חשוב.

<יצחק קדמן: אני מציע אבל לעשות את זה בצורה אחרת לגמרי.

<יצחק קדמן: אני מציע לקבוע שהחל מה-1 למאי 2015 – זה התאריך שאתם נקבתם והסכמתם – תחזור הקצבה לילד ראשון להיות 175 שקלים ו-25 שקלים ילכו לחיסכון.

<יצחק קדמן: הדבר הזה יבטיח גם את אלמנט החיסכון.

<יצחק קדמן: ואם המדינה תרצה להגדיל את חלקה – הגיע הזמן, מה טוב.

<יצחק קדמן: אבל הוא יבטיח שקודם כל אנחנו מיישרים קו.

<יצחק קדמן: אני קראתי את ההסכם הקואליציוני בין יהדות התורה לליכוד, ושם לא הופיע שום דבר לגבי חיסכון.

מנחם אליעזר מוזס: נכון.

<יצחק קדמן: הופיע שם שהקצבאות, מה-1 למאי 2015, חוזרות להיות ערב הקיצוץ הקודם שהיה ב-2013, ולכן תיקחו את האלמנט של החיסכון, אבל החיסכון יהיה מהשקל הראשון שמעל הקצבה כפי שהייתה ערב הקיצוץ.

מנחם אליעזר מוזס: בדיוק.

<יצחק קדמן: בזה אנחנו נבטיח גם אלמנט חיסכון וגם לא נפגע בהכנסה השוטפת של המשפחות, שחברי, חבר הכנסת אלי אלאלוף אמר: המשפחות צריכות את זה.

<יצחק קדמן: בארצות אחרות שאני למדתי עליהן, כמו באנגליה, יש אלמנט של חיסכון שהמשקיע הראשון בחיסכון זו המדינה.

<יצחק קדמן: המדינה משקיעה.

<יצחק קדמן: אתם רוצים ערך חינוכי?

<יצחק קדמן: גם לקחת משהו מהמשפחות?

<יצחק קדמן: אני אומר: אפשר לעשות את זה, אחרי שמחזירים את הקצבאות לגובה הקודם שלהן שהוא לא גבוה.

אורלי לוי אבקסיס: גם ככה הוא לא כזה גבוה.

אורלי לוי אבקסיס: מי שקנה מטרנה או טיטולים צריך להבין שזה נגמר בקנייה הראשונה.

<יצחק קדמן: אני מזכיר, אני חוזר ואומר דברים שאמרתי: מטרנה, סימילאק, קופסה כזאת היום בסופר - -

אורלי לוי אבקסיס: 60 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: 60 שקל.

<יצחק קדמן: - - עוטפים אותה באזעקה, כי התברר שאנשים גונבים את זה.

<יצחק קדמן: 79 שקלים עולה קופסה, וזה יכול להספיק לשבוע בלבד.

<יצחק קדמן: אז מה?

<יצחק קדמן: על מה אנחנו מדברים?

<יצחק קדמן: אז הבקשה הראשונה שלי: 175 שקלים לילד הראשון - - -

אלי אלאלוף: רק אני מזהיר שהעניים לא גונבים.

אלי אלאלוף: חברים, אל תגידו דברים כאלה כי אתם ממשיכים בסטיגמה: אם הוא עני אז הוא גנב.

<יצחק קדמן: אני אמרתי גנב?

<יצחק קדמן: תסתכל בסופר מה הם עשו.

<יצחק קדמן: לך לסופר.

אלי אלאלוף: חבר'ה, תפסיקו עם הפופוליזם המיותר הזה.

אלי אלאלוף: אני מכיר הרבה קלפטומנים שהם לא עניים.

<יצחק קדמן: - - -

מנחם אליעזר מוזס: שמו על זה פלומבות, כאילו וזה היו שעונים יוקרתיים.

מנחם אליעזר מוזס: חבר הכנסת אלי אלאלוף, כאילו וזה היו שעונים יוקרתיים המטרנה.

אורלי לוי אבקסיס: לא, הוא אומר שהמטרנה יקרה שהם כבר שמים עליה אזעקה.

אלי אלאלוף: - - - עזבו.

אלי אלאלוף: האצילות של העניים היא אדירה.

אלי אלאלוף: היא הרבה יותר אדירה מאצל המבוססים.

<יצחק קדמן: אבל תראה מה עשו בסופרמרקטים.

אורלי לוי אבקסיס: יכול להיות שגם המבוססים גונבים מטרנה.

אלי אלאלוף: זה לא מעניין אותי, תעצרו אותם.

<יצחק קדמן: הדבר השני שאני מציע שכל הסכום, גם של הקצבה, גם של החיסכון, יועבר למשפחות עד שמשרד האוצר יגמור להכין את כל מה שהם רוצים להכין.

<יצחק קדמן: אין דרך יותר טובה לזרז את משרד האוצר מאשר להגיד: בינתיים המשפחות יקבלו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: זה מה שהצענו מההתחלה.

<יצחק קדמן: תבואו עם משהו מוכן ומסודר, נחזור למתכונת שאתם מבקשים.

<יצחק קדמן: כי אם אחרת, אם לא תהיה את הסנקציה הזאת שום דבר לא יקרה.

אורלי לוי אבקסיס: מה גם שיש עודף.

<יצחק קדמן: אגב, אדוני היושב-ראש, אני מאוד מבקש שאתה תבקש הסברים מאנשי משרד האוצר למשמעות של סעיף 27ג לחוק.

<יצחק קדמן: שם מופיע תאריך של 31 בדצמבר 2019.

<יצחק קדמן: לא 2016, לא 2017.

<יצחק קדמן: תקראו טוב את סעיף 27ג ותבקשו הסברים למה זה יימשך, ההפקדות, עד 2019.

<קריאה: על הרטרו.

<קריאה: זה על הרטרו.

<קריאה: ואז נגמר ההפרש על הרטרו.

<קריאה: - - - החלק של הרטרו שייפרס - - -

<קריאה: בתשלומים שווים - - -

<קריאה: בתשלומים שווים במשך שנתיים.

משה גפני: אתם תשיבו על השאלות.

משה גפני: כן.

<יצחק קדמן: הדבר הנוסף שאני מבקש, ברוח הדברים שהוצע פה: חבר'ה, בגיל 18, כאשר נפסקת קצבת הילדים, אין שום סיבה בעולם שלא לתת לילדים את הכסף על שמם.

<יצחק קדמן: אתם הגעתם לאבסורד כשבניסוח של החוק כתוב שילד זכאי לקבל את הכסף בהגיעו לגיל 21.

<יצחק קדמן: חבר'ה, בגיל 21 הוא לא ילד.

<יצחק קדמן: זה טעות לוגית.

<יצחק קדמן: ברגע שהילד הגיע לגיל 18 והפסקנו את קצבת הילדים, תנו לו את הכסף.

<יצחק קדמן: הילדים האלה מספיק בוגרים כדי לנהוג בטנק, להטיס מטוס, להקריב את חייהם למען המדינה, וזה לא דמגוגיה.

<יצחק קדמן: תנו להם, בגיל 18, למשוך את החיסכון.

<יצחק קדמן: אחד ירצה לעשות בזה רישיון נהיגה שיכול לסייע לו גם למציאת עבודה.

<יצחק קדמן: אחד ירצה לעשות עם זה משהו אחר.

<יצחק קדמן: הם מספיק גדולים לכל דבר ועניין להצביע לבחירות לכנסת.

<יצחק קדמן: תנו להם בגיל 18, ואל תייחדו את גיל 18 רק לפלח מסוים.

<יצחק קדמן: אני גם בכלל לא מבין את המדינה.

<יצחק קדמן: אתם כתבתם פה, בהצעת החוק, שעילה להוציא את הכסף מיידית בגיל 18 היא נישואין.

<יצחק קדמן: מה, המדינה רוצה לעודד נישואים בגיל 18?

<יצחק קדמן: באמת.

<יצחק קדמן: ואם אתם לא מחליטים על גיל 18 גורף, תקבעו לפחות שכמו נישואין - - -

<קריאות: - - -

<יצחק קדמן: אני מבקש שאם לא יקבע – ואני מקווה שייקבע – שגיל 18 יהיה הגיל שלכולם אפשר יהיה להוציא את הכסף, אז לפחות שיהיה כתוב:

<יצחק קדמן: כמו שנישואין זו עילה לקבל את הכסף בגיל 18, שגיוס לצה"ל או שירות לאומי הם עילה לקבל את הכסף.

<יצחק קדמן: דבר אחרון: אני מבקש שאדוני יבדוק את הסעיף שמופיע פה שאומר שהסכום הבסיסי למשפחות שמקבלות הבטחת הכנסה ודמי מזונות – מ-140 שקל ולא 150 שקל.

אורלי לוי אבקסיס: מה?

<יצחק קדמן: כן, זה כתוב.

אורלי לוי אבקסיס: איפה?

משה גפני: לא הבנתי.

משה גפני: מה אתה אומר?

<קריאה: כדי שיהיו - - -.

<קריאה: זה כדי לא לפגוע - - -

<יצחק קדמן: מופיע סעיף פה שאומר: על אף האמור בפסקאות משנה א' ו-ב', לעניין גמלה לפי חוק הבטחת הכנסה או תוספת 68ג,

<יצחק קדמן: שזה דמי מזונות – הסכום הבסיסי יהיה 140 שקל.

<יצחק קדמן: עכשיו, אמרו לי במוסד לביטוח לאומי – אני חייב להיות הוגן – שזה לא כמו שקוראים את זה.

אורלי לוי אבקסיס: כדי לא - - - את המדרגה.

<טלי ארפי: זה לא כמו שאתה מפרש את זה.

<יצחק קדמן: כתוב.

<יצחק קדמן: אני שאלתי עשרה אנשים.

<יצחק קדמן: אני לא סמכתי - - -

אורלי לוי אבקסיס: אתה מגיע למדרגה?

<קריאה: - - - לא לפגוע - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז תאמרו שזה לא ייחשב לחישוב ההכנסה.

<יצחק קדמן: - - -

<קריאה: - - -

<ינון גוטגליק: זה מה שזה אומר.

<יצחק קדמן: זה לא אומר.

<יצחק קדמן: כתוב שהסכום הבסיסי - - - שקלים.

אורלי לוי אבקסיס: לא.

אורלי לוי אבקסיס: מה זה אומר?

אורלי לוי אבקסיס: אתם הורדתם להם עשרה שקלים, 120 שקל.

<טלי ארפי: לא.

<טלי ארפי: לא.

<טלי ארפי: ממש לא.

<טלי ארפי: - - - להיפך.

<טלי ארפי: אנחנו לא רוצים לפגוע בהם.

<טלי ארפי: ממש לא.

<טלי ארפי: לא צריכים לייחס לנו כוונות זדון.

<ינון גוטגליק: לא הורדנו.

<ינון גוטגליק: הם יקבלו את אותו סכום.

<יצחק קדמן: הנוסח שבו זה מנוסח היום יכול להשתמע שהמשפחות הכי חלשות יקבלו 140 שקל במקום 150 שקל.

<יצחק קדמן: צריך להבהיר את זה.

משה גפני: טוב.

משה גפני: תודה.

משה גפני: אני מודה לך על תשומת הלב שהערת לי.

<יצחק קדמן: אני אבקש עוד דבר אחד, אדוני היושב-ראש, ובכך אני אסיים.

משה גפני: בבקשה.

<יצחק קדמן: צריך להיות ברור, וזה לא ברור לי לפי החוק, שכל ההסדרים: איפה ינוהל הכסף ואיך הוא יימשך – חייב לחזור לפה, לוועדה.

<יצחק קדמן: זה לא דבר שצוות במשרד האוצר יכול לעשות את זה.

<יצחק קדמן: הוועדה צריכה לדרוש לאשר את זה, לראות את ההסדרים.

<יצחק קדמן: בין היתר, בהסדרים – וזה גם לא כתוב פה – צריך להבטיח: אל"ף, שלא ייגבו מהילד דמי ניהול, שבסוף עוד יורידו את הסכום של 50 שקל לפחות ממה שהוא השקיע או שהמדינה השקיעה בשבילו.

<יצחק קדמן: בי"ת, צריך לתת את הדעת מעכשיו על - - -, על ה-reaching out.

<יצחק קדמן: אני לא רוצה שיתברר בעוד כמה שנים שילדים שלא ידעו שמישהו צבר בשבילם חיסכון, הם לא קיבלו כעל זה שום הודעה, ובסוף יתברר שיש חשבונות רדומים שלא ניצלו אותם.

<יצחק קדמן: צריך להבטיח שמי שינהל את החשבונות יהיה חייב להודיע לילדים בהגיעם לגיל הקובע שהם רשאים לקבל את - - -

אראל מרגלית: לא רק זה, גם דיווח שנתי.

אראל מרגלית: צריך לשלוח להם דיווח שנתי על מצב החשבון שלהם.

<יצחק קדמן: אם לא - - - חשבונות, שילדים לא - - -

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שהפתרון של אגרות חוב יכול לכסות את זה.

<יצחק קדמן: ככל שהילד יהיה חלש יותר - - - חלשה יותר, הם לא יידעו לנצל את הכסף - - -

אראל מרגלית: איזה אגרות חוב?

מנחם אליעזר מוזס: - - - אומר לי אגרות חוב.

משה גפני: אני מבקש תשובות על השאלות הטכניות שנשאלו, אבל רגע לפני זה, מישהו מהמוסד לביטוח לאומי מבקש להתייחס.

משה גפני: בבקשה.

<שלומי מור: עורך הדין שלומי מור, המוסד לביטוח לאומי.

<שלומי מור: אני רק אומר בקצרה שהמוסד לביטוח לאומי תומך בתכנית של חיסכון ארוך טווח לילדים.

<שלומי מור: אנחנו רואים בזה חשיבות וחושבים שזה ישפר את מצבה של האוכלוסייה.

<שלומי מור: אשר לקצבאות הילדים: ודאי שאנחנו בעד להגדיל אותם עד לממוצע ב-OECD, אבל גם במצב הנתון אנחנו סבורים שיש הרבה-הרבה - - -

משה גפני: מה הממוצע ב-OECD?

<שלומי מור: אני לא יודע לומר, אבל ודאי שהוא יותר גבוה מאשר המצב בארץ.

מנחם אליעזר מוזס: 490 שקל.

מיקי לוי: - - - אתה לא יודע לומר, איך אתה יודע?

מיקי לוי: באמת, עם כל הכבוד.

<שלומי מור: אני לא יודע מה הסכום.

מיקי לוי: לא, אתה אומר - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - - שזה יהיה יותר גבוה מפה, אבל - - - בכמה בדיוק - - -

מנחם אליעזר מוזס: - - -

<שלומי מור: בסביבות 450 שקלים, אומרים לי חבריי.

משה גפני: כמה?

משה גפני: כמה?

מנחם אליעזר מוזס: 490 שקלים.

<שלומי מור: 450 שקלים, אומרים לי חבריי ממינהל המחקר.

<שלומי מור: אבל אני אומר שגם במצב הנתון אנחנו רואים - - -

משה גפני: אתם תומכים.

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: מבחינת העניין הזה זה בסדר - - -

אורלי לוי אבקסיס: רגע, רגע, אבל גם במצב הנתון, מה?

אורלי לוי אבקסיס: לא שמענו.

<שלומי מור: אנחנו תומכים בתכנית שלפיה חלק מהקצבה יעבור לחיסכון.

משה גפני: מי מהמחקר במוסד לביטוח לאומי?

<שלומי מור: סמנכ"ל המחקר נמצא כאן.

משה גפני: כמה בקצבאות הילדים הממוצע?

משה גפני: מה שמך?

משה גפני: דניאל גוטליב?

<דניאל גוטליב: דניאל גוטליב, כן.

<דניאל גוטליב: סמנכ"ל מחקר ותכנון.

משה גפני: כמה הממוצע במדינות ה-OECD של קצבת הילדים?

<דניאל גוטליב: אנחנו צריכים להגדיל בערך ב-40 שקל עד 50 שקל לשנה במשך עשר שנים, כמובן במחירים קבועים, כדי להגיע לממוצע ה-OECD.

אורלי לוי אבקסיס: מה הממוצע ב-OECD.

משה גפני: מה הממוצע?

<דניאל גוטליב: 490 שקל.

משה גפני: טוב.

משה גפני: אני מודה לכם.

משה גפני: - - - הערה.

אורלי לוי אבקסיס: שאלה: ישב פה אותו צוות, אם אינני טועה אולי בשינוי כזה או קטן, אבל ישב פה צוות של המוסד לביטוח לאומי, באמת באותה שנה שבה יש עתיד החליטו על הקיצוץ בקצבאות הילדים והזהירו אותנו, חברי הכנסת, שאם אנחנו מאשרים את הקיצוץ הזה, 35 אלף ילדים הופכים להיות מתחת לקו העוני.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, אני שואלת אתכם במוסד לביטוח לאומי: האם עכשיו, שאנחנו מקבעים את המצב; הרי התוספת תהיה לחיסכון.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו לא מוסיפים כמעט בכלל כסף לכסף ילדים.

<יצחק קדמן: עשרה שקלים - - -

אורלי לוי אבקסיס: הוא לא מנציח את אותם 35 אלף ילדים מתחת לקו העוני?

אורלי לוי אבקסיס: למה ההמלצות שלכם הם לא בתכל'ס?

אורלי לוי אבקסיס: כי זה שיש לו חיסכון, לא נותן לו היום להרים את הראש מעל לקו העוני, כי החיסכון לא נספר, כי הוא לא יכול להשתמש בו.

אורלי לוי אבקסיס: מדוע היום אתם לא באים ומזהירים אותנו שאם אנחנו לא מעלים את כסף הילדים, אותם ילדים יישארו מתחת לקו העוני?

אורלי לוי אבקסיס: זו השאלה שלי.

אורלי לוי אבקסיס: אלא אם כן הם חושבים אחרת, שהיום הם לא צריכים להיות - - -

מנחם אליעזר מוזס: ובדו"ח הסופי יביאו ש-50 אלף התווספו לקו העוני.

משה גפני: מר דניאל גוטליב, תשיב לה.

<דניאל גוטליב: כן.

<דניאל גוטליב: אנחנו הבהרנו בצורה ברורה מה הן התכניות שיכולות לצמצם את העוני, גם של ילדים, גם של אחרים, בדו"ח תחת שמו של חבר הכנסת אלי אלאלוף.

<דניאל גוטליב: שם יש כמובן הגדלה משמעותית של קצבת הילדים.

<דניאל גוטליב: יש שם גם - - -

אורלי לוי אבקסיס: חוץ מהחיסכון - - - שוטף.

<דניאל גוטליב: יש שם גם חיסכון.

<דניאל גוטליב: אנחנו קראנו לזה מענק העצמה.

<דניאל גוטליב: הוא לא היה קשור לקצבת הילדים, אלא הוא היה תוספת שהתחילה עם הגדלה מסוימת מהמוסד לביטוח לאומי של מענק הלידה, הסכום הגבוה שלו, וכך הלאה, וכמובן ריבית, וכמובן מכרז בין הבנקים, וכל מיני דברים.

<דניאל גוטליב: זה כתוב.

<דניאל גוטליב: זה נמצא באתר האינטרנט, ונשמח מאוד לחלק להם את זה.

משה גפני: אוקיי.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: תודה.

אורלי לוי אבקסיס: אני - - - צריכים לאמץ את זה.

אורלי לוי אבקסיס: שהחיסכון צריך להיות תוספת - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: הוא ענה לך טוב.

אורלי לוי אבקסיס: מצוין.

אורלי לוי אבקסיס: אני לא סתם שאלתי.

משה גפני: אני גם מאמץ את אלאלוף מהבוקר.

משה גפני: בבקשה, משרד האוצר, להשיב.

משה גפני: היו פה שאלות.

משה גפני: מה עם הבטחת הכנסה 140 שקל.

משה גפני: מה זה, לוקחים על הדרך?

<רבקה לויפר: לגבי 140 השקלים שנשאלו כאן, אז הכוונה היא לא להפחית להם יותר.

<רבקה לויפר: כי היום, במבחן ההכנסה, מפחיתים את סכום קצבת הילדים.

<רבקה לויפר: אנחנו קיבלנו את הסכום על 140 שקלים כדי שלא יפחת סכום נוסף.

משה גפני: אז למה 140 שקל?

<רבקה לויפר: אז קודם כל, כאן זה בא להיטיב ולא - - -

<יצחק קדמן: - - -

אורלי לוי אבקסיס: יש דרך אחרת לעשות את זה: פשוט שיהיה כתוב שהסכום הזה לא יחושב לצורך הכנסה.

משה גפני: למה 140 שקל?

<ינון גוטגליק: מהבטחת הכנסה, ממה שמקבלים, מופחתת קצבת הילדים.

<ינון גוטגליק: אנחנו מפחיתים את קצבת הילדים, נכון להיום, ולא מחשיבים את התוספות לעניין ההפחתה.

<ינון גוטגליק: אנחנו משאירים את זה על 140 שקל.

<ינון גוטגליק: משפחה שהיא מקבלת הבטחת הכנסה – הקצבאות יעלו, אבל עדיין מהבטחת ההכנסה יורידו להם רק 140 שקל.

<ינון גוטגליק: זו - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, צריך לעשות הבחנה.

אורלי לוי אבקסיס: למה לא - - -?

<יצחק קדמן: אבל תכתבו את זה.

<ינון גוטגליק: זה מה שכתוב.

<יצחק קדמן: - - -

<ינון גוטגליק: זה מה שכתוב.

אורלי לוי אבקסיס: אדוני היושב ראש, זה עדיין לא בסדר.

משה גפני: בבקשה.

<מרים שמלצר: אני מהמוסד לביטוח לאומי.

משה גפני: שם.

<מרים שמלצר: שמי מרים שמלצר, ממינהל המחקר.

<מרים שמלצר: אני לא יודעת אם הובן.

<מרים שמלצר: אני אסביר עוד פעם את המילים האלה: מי שהיה הבוקר בוועדה, הסכומים שנקובים, האחוזים שנקובים במוסד לביטוח לאומי לקצבאות הבטחת הכנסה למשפחות חד הוריות – עצמאיות, איך שזה נקרא היום – נקובים ככה שכתוב 58% פחות נקודת קצבה.

<מרים שמלצר: בסדר?

<מרים שמלצר: סכום בסיסי של ילדים.

<מרים שמלצר: ברגע שהם העלו את הסכום של קצבת הילדים ל-200 שקל או ל-150 שקל, סך כל הסכום פוחת.

<מרים שמלצר: ביקשנו להגן על האנשים האלה ולא להפחית את הסכום הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אפשר להגן עליהם בכך שהכסף הזה לא ייחשב לצורך חישוב ההכנסה.

אורלי לוי אבקסיס: נקודה.

<מרים שמלצר: לא, הוא לא לצורך חישוב ההכנסה.

<מרים שמלצר: לצורך - - -

אורלי לוי אבקסיס: הקצבאות, סליחה.

אורלי לוי אבקסיס: תוספת הקצבאות.

<טלי ארפי: הסכום שהם - - -

אורלי לוי אבקסיס: אפשר במשפט אחד בלי להוריד להם - - -

<מרים שמלצר: תוצר הלוואי של זה הוא- - -

<רבקה לויפר: אף אחד לא מוריד.

משה גפני: מה שאני מבקש, מה שהגברת אומרת, הגברת מרים שמלצר – מה שהיא אומרת, כוונתה רצויה.

משה גפני: הניסוח לא מוצלח.

<יצחק קדמן: לנסח את זה אחרת.

משה גפני: אני מבקש לנסח את זה באופן כזה שזה יבוא לידי ביטוי.

משה גפני: זה הכול.

אורלי לוי אבקסיס: - - - נכון.

אורלי לוי אבקסיס: זהו.

אורלי לוי אבקסיס: יופי.

<ינון גוטגליק: אבל אם קוראים לזה - - -

משה גפני: לא חשוב.

<טלי ארפי: צריך לנסח - - -

משה גפני: הכוונה טובה, צריך לנסח את זה.

<ינון גוטגליק: הסברנו מה הכוונה.

משה גפני: בסדר.

<מרים שמלצר: ההקפאה היא חיובית.

<מרים שמלצר: יש לזה תוצר לוואי.

<מרים שמלצר: יש דבר שנקרא תוספת למשפחות שמקבלות השלמת הכנסה במערכת קצבאות הילדים.

<מרים שמלצר: הסכום הזה למשפחות שיש בהן שלושה וארבעה ילדים הוא 70% מקצבת הילדים.

<מרים שמלצר: גם את הסכום הזה הורידו והוא לא יהיה 150 שקל, אלא יהיה 140 שקל.

<מרים שמלצר: יש לזה שני צדדים – חיובי ופחות חיובי.

אורלי לוי אבקסיס: לשנות את הניסוח, ככה - - -

משה גפני: הניסוח.

משה גפני: כך ביקשתי.

משה גפני: בבקשה.

<רבקה לויפר: לגבי 2019, השאלה שנשאלה: מדובר על ההחזר של הרטרואקטיבי שפרסנו אותו על שלוש שנים.

<רבקה לויפר: מדובר בכספים שמשרד האוצר יעביר למוסד לביטוח לאומי.

משה גפני: אוקיי.

<יצחק קדמן: אבל אם לא מעבירים עד 2019 איך יהיה לשלם לאלה שכבר צריכים - - -?

<ינון גוטגליק: מעבירים עד - - -

<טלי ארפי: מעבירים - - -

מיקי לוי: - - - וחצי.

<רבקה לויפר: מעבירים.

<רבקה לויפר: זה פרוס על פני שלוש שנים.

אראל מרגלית: היא אמרה בסוף משהו - - -

משה גפני: 2019.

משה גפני: יש את הרטרואקטיבי - - -

אראל מרגלית: - - -

משה גפני: בגלל שיש רטרואקטיבי - - - רטרואקטיבי מה-1 במאי, של חצי שנה.

<רבקה לויפר: אוצר המדינה מחזיר - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל יש עודף של 30 מיליארד שקל.

אורלי לוי אבקסיס: ככה אומר חבר הכנסת מיקי לוי.

<רבקה לויפר: אני רוצה רק לציין, לשאלה שנשאלה כאן על העוני, ואני מוציאה מתוך דו"ח של המוסד לביטוח לאומי.

<רבקה לויפר: זאת רק נקודה שאני רוצה להגיד, שחשוב לומר: הקשר בין קצבאות ילדים לעוני הוא לא ישיר.

<רבקה לויפר: בפועל, בשנת 2013, שיעור מספר הילדים שחיים בעוני ירד – גם אבסולוטית וגם - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, לא, לא, אבל אתם שיניתם את המדד.

אורלי לוי אבקסיס: אתם שיניתם את קו העוני.

<רבקה לויפר: לא, לא שינינו.

אורלי לוי אבקסיס: לא, אל תגידו: לא.

אורלי לוי אבקסיס: עובדתית שונה המדד.

אורלי לוי אבקסיס: שונה המדד.

אורלי לוי אבקסיס: עכשיו, מה תגידי לי?

אורלי לוי אבקסיס: אם הוא שקל אחד מעל, אז הוא כבר לא עני.

<יצחק קדמן: והוא לא כולל ילדים בדווים.

<רבקה לויפר: לא אמרתי - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז מה שאת אומרת: המוסד לביטוח לאומי, אסור לנו להקשיב לנו.

אורלי לוי אבקסיס: הרי הם באו לפה, לפני התקציב שעבר, והם הזהירו אותנו שהמדיניות שלכם תכניס 35 אלף ילדים מתחת לקו העוני.

אורלי לוי אבקסיס: היום הם אומרים: היא הכניסה 50 אלף ילדים מתחת לקו העוני.

אורלי לוי אבקסיס: את תגידי לי שאין קשר ישיר?

אורלי לוי אבקסיס: בתפיסת העולם שלכם אין קשר ישיר.

אורלי לוי אבקסיס: במציאות יש קשר ישיר.

אורלי לוי אבקסיס: אם זה לא נכון צריך לפטר את כל מי שאחראי על הזה במוסד לביטוח לאומי.

אורלי לוי אבקסיס: מישהו פה - - -.

אורלי לוי אבקסיס: המוסד לביטוח לאומי אומרים שיש קשר ישיר לעוני של ילדים, והם באים ואומרים - - -.

אורלי לוי אבקסיס: זה לא הגיוני.

אראל מרגלית: אבל לא דבר שאני שאלתי אותך להבהרה: למה העסק הזה - - -

אורלי לוי אבקסיס: אם הם לא "סופרים" את המוסד לביטוח לאומי ואת מחלקת המחקר שלו, על סמך מה אתם עובדים?

אורלי לוי אבקסיס: על סמך מה אתם עובדים?

אורלי לוי אבקסיס: הם באו אלינו, פרופסור שלמה מור יוסף היה בוועדת העבודה, הרווחה והבריאות, ואמר לנו: יש קשר - - - מנכ"ל המוסד לביטוח לאומי.

אורלי לוי אבקסיס: הם כותבים תקציב לפי המוסד לביטוח לאומי והלשכה המרכזית לסטטיסטיקה.

אורלי לוי אבקסיס: היום הם אומרים: אנחנו לא מקבלים את תפיסת העולם - - -

אראל מרגלית: עוד הערה אחת:

אראל מרגלית: אני לא מבין למה "סוחבים" את חצי השנה הזאת עד 2019.

אראל מרגלית: הרי כרגע יש את הכספים ואפשר להקצות אותם לילדים.

אראל מרגלית: אז גם אם ההחלטה - - - מה המנגנון הולך להיות עוד חודשיים, אל תמשכו את זה עד 2019.

אראל מרגלית: שימו את הכסף עכשיו.

אראל מרגלית: למה אתם - - - את זה?

משה גפני: על מה 2019?

משה גפני: תחזרו עוד הפעם.

<רבקה לויפר: התקציב הנוכחי מכיל רק את התוספת לקצבה עצמה.

<רבקה לויפר: התוספת לחיסכון תינתן בתחילת 2017, וההחזר עבור שנת 2016 וחלק משנת 2015 יינתן במדורג על פני שלוש שנים.

אראל מרגלית: למה?

אראל מרגלית: למה הילד צריך לתת לכם הלוואה?

<יצחק קדמן: - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - - נותן הלוואה למדינה.

אראל מרגלית: למה הילד צריך לתת למדינה הלוואה?

אראל מרגלית: זה כמו עסק קטן שהמדינה לוקחת ממנו שוטף פלוס - - -

משה גפני: מה אתה רוצה מהם?

אראל מרגלית: אני רוצה שתשנו את זה.

אורלי לוי אבקסיס: צודק.

מנחם אליעזר מוזס: אני שאלתי את זה.

מנחם אליעזר מוזס: זו הייתה השאלה הראשונה שלי.

מנחם אליעזר מוזס: זו הייתה השאלה הראשונה שלי: האם אנחנו צריכים לתת הלוואה למדינה שיש לה עודף של 30 מיליארד שקל.

אורלי לוי אבקסיס: כי המדינה לוקחת הלוואה - - -

אראל מרגלית: ייקח לכם עוד חודש לראות איך המנגנון עובד?

אראל מרגלית: תיקחו עוד חודש.

אראל מרגלית: עוד חודשיים?

אראל מרגלית: עוד חודשיים.

אראל מרגלית: אבל ברגע שקבעתם תעבירו את זה לילד.

מנחם אליעזר מוזס: לא, הם לא מקבלים את זה אישית.

מנחם אליעזר מוזס: זה בסדר.

מיקי לוי: חבר'ה, היא רשמה והיא תביא את זה לפני ראש אגף התקציבים שיביא את זה בפני שר האוצר.

מיקי לוי: נכון?

<רבקה לויפר: כן.

מיקי לוי: זהו.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מבקש לסכם את הדיון.

משה גפני: אין הצבעות היום.

אלי אלאלוף: - - - אדוני - - -

משה גפני: חבר הכנסת אלי אלאלוף, בבקשה.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד שאני די מופתע שאתם לא ממליצים להם מה לבחור.

משה גפני: שמה אנחנו?

אלי אלאלוף: אתם צריכים לדרוש ממשרד האוצר, כחברי כנסת של ועדת הכספים, מה הדרישות שלכם.

אלי אלאלוף: שמעתם את עמדת משרד האוצר - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא מסכימים.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: לא מסכימים – בבקשה.

אראל מרגלית: המלצנו להם, חבר הכנסת אלי אלאלוף.

אלי אלאלוף: רק אני רוצה להזכיר: הייתי מאוד מבקש שהוועדה תמליץ על ניהול כספי החוסך במסגרות פרטיות, לא מוסדיות.

אלי אלאלוף: חד משמעית.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מציע ככה: אני אומר את הדברים, מה שאני מבקש מהם, לאור הדיון כאן, בוועדה.

משה גפני: אם אני אחסיר משהו אני מבקש שתשלים.

אלי אלאלוף: אז רק הערה.

אלי אלאלוף: תן לי הערה.

משה גפני: בבקשה.

אלי אלאלוף: חברים, אתם מתחילים תהליך חדש של התמודדות עם קצבאות.

אלי אלאלוף: אני חבר, אוהב את ההמלצות שוודאי אין להן רגליים לפעמים, שבאות ככה ואין שום אפשרות ליישם אותן, אבל פה יש תהליך מתחיל.

אלי אלאלוף: והתהליך הזה לא ייגמר.

אלי אלאלוף: גם בתוך שנת התקציב הבאה אתם יכולים לתקן דברים.

אלי אלאלוף: אז אנא, קודם כל, תתחילו את התהליך, ואל תתחילו בדרישות שאי אפשר יהיה - - - את התהליך.

משה גפני: עוד בקשת רשות דיבור שלך ועוד סעיף במה שאני אמרתי יורד.

אלי אלאלוף: - - - שיהיה ברור.

אלי אלאלוף: לבוא ולהגיד שהכול היה תוספתי זה - - -

משה גפני: לא, לא.

משה גפני: את התשובות שלכם אני מבקש שתלכו לבדוק את זה במשרד.

משה גפני: אני רוצה להקדים ולומר: אני ישבתי עם שר האוצר ועם אנשי אגף התקציבים ועם אנשים במשרד האוצר לפני שבועות ארוכים, ואגף התקציבים ביקש שאנחנו נעביר את החוק כמות שהוא, ככה.

משה גפני: שנעביר.

משה גפני: ואני אמרתי: לא בא בחשבון, לא יהיה דבר כזה.

משה גפני: אין חוק שייכנס לוועדת הכספים כשאני מנהל אותו שהוא יעבור ככה.

משה גפני: הוא יעבור ככה אם יתקיים דיון וכולם יגידו.

משה גפני: כמו שהעברנו בבוקר את החוק של קצבאות הקשישים, העברנו ככה.

משה גפני: קיימנו דיון, כולם תמכו בעניין, זה נכון, הצבענו בעד.

משה גפני: על קצבאות הילדים אמרתי: יתקיים דיון, ואם הדיון יביא לזה שצריך לשנות, נשנה.

משה גפני: היה בדיון עם שר האוצר, ייאמר לשבחו של שר האוצר שהוא אמר: גפני צודק.

משה גפני: אגב, זו לא הפעם היחידה שהוא אמר גפני צודק בחודש האחרון.

משה גפני: אבל הוא אמר גפני צודק.

משה גפני: אלה המילים שהוא אמר.

משה גפני: צריך לקיים את הדיון, ופעמים ההחלטות הן פחות טובות ופעמים ההחלטות הן יותר טובות, אבל הדיון צריך להתקיים.

משה גפני: שר האוצר, משה כחלון, גם מכיר את הכנסת.

משה גפני: הוא גם היה יושב ראש ועדה, הוא היה פעמיים שר – כל מה שנלווה לעניין.

משה גפני: מתקיים כאן דיון, אתם שמעתם אותו.

משה גפני: אני מבקש שתחזרו הביתה.

משה גפני: יש לנו דיון נוסף על קצבאות הילדים.

משה גפני: מה שקרה בשנים האחרונות, אני בעד חסכון.

משה גפני: בואו נתחיל בוועדת אלאלוף.

אורלי לוי אבקסיס: כולנו.

משה גפני: אני מייצג בעצם את זה.

משה גפני: אני לא אומר פה איזה דברים שהם שונים ממה שהחברים אמרו.

משה גפני: אני בעד להחזיר את קצבאות הילדים באיזושהי צורה.

משה גפני: לקחת, אפילו 30 שקל, לא 50 שקל, ושלבן אדם יהיה מצ'ינג.

משה גפני: להפסיק את המדיניות שלכם, שעל חיסכון.

משה גפני: למה אנשים קונים דירות?

משה גפני: הם קונים דירות בגלל מה?

משה גפני: מה נתתם להם אלטרנטיבה לעשות עם הכסף?

משה גפני: הרי לחסוך לילד שנולד, מה שקרא לזה חבר הכנסת ישראל אייכלר "דן חסכן" הורדתם, מכיוון שאתם מיסיתם את זה.

משה גפני: אין היום תכנית לטווח הבינוני, שבן אדם יכול להשקיע כסף בשביל הילד שלו ושלא ימוסה אחרי זה והוא לא יודע כמה.

משה גפני: זה פעם יכול להיות 25%; פעם יכול להיות 15%; פעם יכול להיות, אני יודע, עם שיגעון של איזה שר אוצר, 50%.

משה גפני: אני בעד תכנית חיסכון.

משה גפני: שיהיה מצ'ינג.

משה גפני: שאדם יוכל להשקיע ולשים את זה בתכנית חיסכון.

משה גפני: מול מה שמשרד האוצר מביא הוא יכול להביא גם כן מצ'ינג מהבית כדי לחסוך בשביל הילד.

משה גפני: לזה מתכוון חבר הכנסת אלי אלאלוף, ולזה אנחנו, כולנו, מתכוונים.

משה גפני: תשנו את המדיניות שלכם לגבי המיסוי של תכנית חיסכון לילד.

משה גפני: אז זה דבר אחד.

אראל מרגלית: רגע, הועלה פה רעיון חכם: חוץ ממה שהמדינה עושה מצ'ינג.

אראל מרגלית: רגע, זה רעיון חכם.

אראל מרגלית: רק שנייה.

אראל מרגלית: אני רק רוצה לשים על זה רגע דגש, כי יכול להיות שאתם צריכים לחשוב איך לכמת את זה.

אראל מרגלית: הוא אמר עוד משהו.

אראל מרגלית: הוא אומר: גם המדינה נותנת ועושה איזשהו מצ'ינג, וגם יכול להיות שצריך להיות סכום, שאם ההורה שם בעבור הילד שלו, אז גם אותו סכום הוא פטור ממס אם נשארים את כל השנים.

אראל מרגלית: זה רעיון מבריק.

אראל מרגלית: זה רעיון מבריק.

משה גפני: אני מבקש תשובה.

משה גפני: אני מבקש תשובה לעניין הזה.

משה גפני: מה שאני אומר 30 שקלים אני אומר - - - זה יכול להיות גם 300 שקלים, זה יכול להיות כל דבר, אבל קודם כל שינוי המדיניות, שאתם באים ומתהדרים פה בעניין.

משה גפני: אתם – הכוונה משרד האוצר.

משה גפני: אתם באים ואומרים: אנחנו הולכים לרפורמה בלתי רגילה – תכנית חיסכון.

משה גפני: אני יכול לחשוד בכם שאתם לא הולכים לשום תכנית, אתם פשוט רוצים לחסוך כסף עד 2017.

משה גפני: זה הכול.

משה גפני: אם אתם תבואו לכאן, לוועדה, ונוכל להכניס סעיף של פטור מחיסכון, פטור ממס על חיסכון לילד – בבקשה, נלך יחד.

משה גפני: אז קודם כל שנדע - - -

אראל מרגלית: אבל צריך לשים מגבלה.

אראל מרגלית: כי אחרת, מישהו שהוא מאוד עשיר ישים לילד שלו חיסכון ויהיה לו מקלט מס.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מציע את זה.

משה גפני: אני מבקש שתעשו שיעורי בית רציניים בגלל שבעניין הזה.

אורלי לוי אבקסיס: אז אדוני היושב ראש, מה שאתה מציע, כדי שאנחנו, חברי הוועדה, נבין טוב: להעלות את קצבאות הילדים, - -

משה גפני: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: - - בלי שום קשר לחיסכון.

אורלי לוי אבקסיס: ובחיסכון לשים שם לפחות 30 שקלים, והמדינה תשים גם מצ'ינג משהו, - -

משה גפני: לא חשוב כמה.

אורלי לוי אבקסיס: - - ולתת אופציה, שאם ההורים רוצים להוסיף עוד משהו לחיסכון, יהיה פטור.

משה גפני: כן.

משה גפני: עם הגבלות של אנשים עשירים וכדומה.

משה גפני: בסדר.

אראל מרגלית: את אותו סכום.

אראל מרגלית: את אותו סכום.

<קריאה: עד אותו סכום.

אראל מרגלית: עד אותו סכום.

<קריאה: עד אותו סכום.

אראל מרגלית: עד אותו סכום.

אורלי לוי אבקסיס: מצוין.

אראל מרגלית: תעשו את זה עד - - -

משה גפני: ואז אנחנו מרוויחים עוד דבר של המדיניות שלכם, שאם כנים דבריכם, אנשים לא ישקיעו בדירה נוספת ויגרמו נזק מבחינת העלאת מחירי הדירות, אלא ישקיעו כסף, נכון?

אלי אלאלוף: אני, לצערי, כמה שאני אוהד את הרעיונות, קברתם את החוק.

משה גפני: מה?

אלי אלאלוף: אתם קברתם את החוק של החיסכון היום.

משה גפני: למה?

אלי אלאלוף: ככה.

אלי אלאלוף: כי המדינה לא תהיה מסוגלת, למרות העיתון, שלא תמיד אומר אמת, רק כשרוצים - - -

אורלי לוי אבקסיס: אבל היא מסוגלת להוריד את המע"מ ל-17% - - - ארבעה מיליארד שקל - - -

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני לא חושב כך.

אלי אלאלוף: אני לא בא להגן על - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - - תפיסת עולם - - -

מיקי לוי: - - - חצי מיליארד שקל למסקנות של הוועדה שלך.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אורלי לוי אבקסיס: נכון.

אורלי לוי אבקסיס: זה בדיוק המחיר.

אלי אלאלוף: אוקיי.

אלי אלאלוף: אז - - -

משה גפני: אני מבקש שהחברים יידעו שכשאנחנו מדברים על תכנית חיסכון של ילד שנולד היום, אנחנו מדברים שבעוד 18 שנה - - -

אורלי לוי אבקסיס: - - -

משה גפני: חברת הכנסת אורלי לוי - - -

אורלי לוי אבקסיס: לא, הם חשבו שאני בלאו הכי אצביע נגד התקציב, וחשוב לי לומר את זה פה: אני אהיה עניינית.

אורלי לוי אבקסיס: בנושאים שהם יהיו בסדר אני אצביע בעד התקציב.

אורלי לוי אבקסיס: בנושאים שלא אנחנו נצביע נגד.

אראל מרגלית: עד עכשיו הוכחנו את זה.

משה גפני: אני מבקש לומר שבעוד 18 שנה, על ילד שנולד עכשיו, לאחר קבלת החוק, יהיה לו 10,040 שקל בחשבון.

משה גפני: על זה אנחנו מדברים.

משה גפני: הילד הזה שעליו חלה תכנית החיסכון, ורק אז אנחנו מדברים על פטור ממס – על תכנית החיסכון.

משה גפני: רק שנדע שזו תמונת המצב.

משה גפני: אנחנו לא מדברים על דברים אחרים.

משה גפני: אני מוכן, בדברים שיש בחוק ההסדרים, אני מוכן להביא כסף.

משה גפני: אני מוכן להביא כסף.

משה גפני: אני אבקש מהחברים.

משה גפני: יש חקיקה שלמה בחוק ההסדרים שאפשר להביא כסף לעניין הזה.

משה גפני: לא רק מעודף גבייה.

משה גפני: יש סעיפים שבהם אתם מבקשים מאיתנו שאנחנו נשתפר בהבאת הכסף, נשתפר בהבאת הכסף למען קצבאות - - -

אורלי לוי אבקסיס: הנה, עכשיו היה איזה מבזק לגבי חצי מיליארד שקלים שהמוסד לביטוח לאומי כביכול ויתר לחברות הביטוח, ומשרד האוצר רוצה לגבות את הכסף בחזרה.

אורלי לוי אבקסיס: אנחנו יכולים לעזור לכם אם צריך.

משה גפני: כן, זה בסעיף הבא.

משה גפני: זה בשיבוב.

משה גפני: זה עוד מעט.

משה גפני: תיכף נסת

משה גפני: בך עם העניין הזה גם כן.

<קריאה: כולנו פה אז עוד לא שמענו על זה.

<רבקה לויפר: זה לא משרד האוצר, זה המוסד לביטוח לאומי.

אורלי לוי אבקסיס: רשום שהמוסד לביטוח לאומי - - -

משה גפני: אנחנו, כולנו, מבקשים לא לקבוע ועדה שהיא תחליט מה עושים עם תכנית החיסכון.

משה גפני: אין הגבלה.

משה גפני: מדובר על כסף של קצבאות ילדים, שאנחנו, מסיבות כלשהן, הסכמנו.

משה גפני: אמרתם שהמצב הכספי הוא מאוד קשה.

משה גפני: שפתאום אתם לוקחים את זה ונהיים בעלי הבית של הכסף הזה?

משה גפני: זה כסף שמיועד לילדים והילד יוציא את זה כשהוא מגיע לגיל 18 בלי שום תנאים.

משה גפני: הוא רוצה עם זה לקנות מסטיק.

משה גפני: מה זה הדבר הזה?

משה גפני: אתם פתאום השתלטתם על הכסף?

משה גפני: לא בא בחשבון.

משה גפני: ואת ההחלטה לקבוע עכשיו.

משה גפני: ושזה יהיה בחשבון של הילד.

משה גפני: גם אם לא מעבירים את זה, זה יהיה ברישומים על שמו.

משה גפני: אני מתכוון שזה יהיה לתכנית, שהתכנית הזאת, אי אפשר לבוא שר אוצר מחר ולהגיד: אנחנו, את הכסף הזה לא נותנים, כמו עם הקרן לעסקים קטנים.

משה גפני: למצוא לעניין הזה פתרון, ואפשר למצוא לעניין הזה פתרון, ובלי הגבלות של מה שהולכים לעשות עם העניין הזה.

מנחם אליעזר מוזס: כולל אגרות חוב.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: שיציעו.

משה גפני: הם אנשי המקצוע, לא אני.

משה גפני: הם צריכים להביא פתרון לעניין.

משה גפני: אני מאוד מבקש, אם יהיה מצב שלא תגיעו עם פתרון, יכול להיות שאני אעביר חלק מהחוק ואת תכנית החיסכון אני אפצל.

משה גפני: מאוד יכול להיות.

משה גפני: אני מציע כסף.

משה גפני: אני מציע שנביא מחוק ההסדרים כסף שמיועד לעניין הזה.

משה גפני: אני לא מסכים עם המגבלה.

משה גפני: אני לא מסכים שתהיה ועדה שעד 2017 תחליט.

משה גפני: אין מציאות כזאת.

משה גפני: עכשיו להחליט ולשים את זה בחוק.

משה גפני: אם אתם לא תבואו עם רעיון אנחנו נבוא עם רעיון.

משה גפני: כסף לא חסר.

משה גפני: אנחנו יכולים להביא כסף לעניין הזה.

משה גפני: יש דברים שאתם באגף התקציבים מבקשים.

משה גפני: יכול להיות שאנחנו נגיד שאם המטרה היא, למשל, אני יודע, רשות שדות התעופה – תגידו שהכסף מיועד למשהו מוגדר.

משה גפני: אנחנו נעשה את זה.

משה גפני: חברי הוועדה הם אנשים אחראיים.

משה גפני: אל תיתלו בטענה ואל תביאו לנו אידיאולוגיות, בגלל שבאידיאולוגיות אנחנו, כולנו, חזקים מאוד.

משה גפני: אנחנו רוצים את הכסף של קצבאות הילדים כדי שלמשפחה יהיה גם את היכולת לספק את הלחם והחלב לילדים וגם יהיה להם את תכנית החיסכון.

משה גפני: ואל תבואו אחרי זה ותגידו: ממסים את זה.

משה גפני: את כל הדברים האלה אני רוצה להביא לישיבה הבאה.

משה גפני: חבר הכנסת אלי אלאלוף, אני אומר לך: זה לא הורג את זה.

משה גפני: זה יהרוג את זה רק אם משרד האוצר לא יגלה גמישות.

משה גפני: אז באמת, אתה יודע, יתחילו פה ויכוחים ואני לא יודע לאן זה יגיע.

משה גפני: אם הוא ילך איתנו בעניין הזה, כסף יש לצורך העניין.

משה גפני: את המציאות הזאת של מה שאתה העלית אמרתי בדברי הסיכום.

משה גפני: מה שביקשתי מהם לעשות שזה יהיה לילד, ולא שתהיה מגבלה פתאום שיגידו: דירה כן ולהתחתן לא או להתחתן כן ודירה לא.

משה גפני: אגב, עם 10,000 שקל אי אפשר לקנות דירה.

משה גפני: זה סתם דיבורי סרק.

משה גפני: גם אם יצמידו - - -

אורלי לוי אבקסיס: אז אפשר להוציא רישיון?

משה גפני: כן.

משה גפני: הדבר היחיד שיהיה אפשר לעשות עם הכסף הזה זה להוציא רישיון.

משה גפני: שום דבר אחר לא.

משה גפני: מה יהיה אפשר לעשות?

משה גפני: עם 10,000 שקל יהיה אפשר לקנות דירה?

משה גפני: אגב, עם 10,000 שקל, אם אפשר להתחתן, אז חבר הכנסת מנחם מוזס, פתרנו הרבה בעיות בציבור החרדי, אבל אי אפשר להתחתן עם 10,000 שקל.

משה גפני: אל תעשו צחוק מהעניין ואל תעשו הגבלה כזאת.

משה גפני: אני אבקש לישיבה הבאה, אני אומר לכם כחבר קואליציה, כמי שחתום גם על ההסכם הקואליציוני: אני לא הולך לפרק את הקואליציה.

משה גפני: אנחנו נכבד סיכומים.

משה גפני: אתם גם צריכים לכבד סיכומים.

משה גפני: מה שאני מציע, אני מציע משהו שהוא מצב ביניים: שגם פוגע בחבית, אבל גם משאיר את יינה.

משה גפני: בסופו של דבר, יהיה גם את תכנית החיסכון, יהיה גם את קצבאות הילדים, יהיה גם את הכסף, ויפסיקו המגבלות האלה שיבואו ויגידו.

משה גפני: הרי אי אפשר שאני אחזור הביתה או שחבר הכנסת מנחם מוזס יחזור הביתה או שסתם כל חבר ועדה יחזור הביתה ויגידו לו: יש ועדה שהממונה על התקציבים אחראי לה והוא יסכם את זה בדצמבר, בסוף דצמבר 2016.

משה גפני: תגידו, לא רק שלא למדתם ליבה, אפילו שכל אין לכם.

משה גפני: מישהו מעלה בדעתו דבר כזה?

מנחם אליעזר מוזס: זה מה שאומרים לנו.

משה גפני: תבואו עם תשובות לישיבה הבאה.

משה גפני: אני מאוד מבקש.

<יצחק קדמן: אדוני, אני מבקש שיהיה גם שינוי של הניסוח לגבי משפחות שמקבלות הבטחת הכנסה.

משה גפני: כן, זה בסדר.

אורלי לוי אבקסיס: אבל אמרה כבר היועצת המשפטית.

משה גפני: הלוואי והייתי יכול לפתור את כל הבעיות כמו את הבעיה הזאת.

<יצחק קדמן: בסדר, לא לשכוח.

משה גפני: אני מאוד מבקש, אנחנו אנשים רציניים, אנחנו רוצים פתרון.

משה גפני: זה פתרון חיובי.

משה גפני: הוא חשוב, וצריך לבוא לישיבה הבאה עם פתרון.

משה גפני: אנחנו נהיה בקשר, נראה איך לעשות את זה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אני מסיים את הדיון בסעיף הזה.