ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 133, 2015-11-01 11:15

משה גפני: בוקר טוב, אני מתכבד לפתוח את הישיבה.

משה גפני: אנחנו עוברים לסעיף הבא.

משה גפני: על סדר-היום: שומה לפי מיטב השפיטה.

משה גפני: חבר הכנסת מיקי לוי הציע הצעת פשרה בעניין הזה.

משה גפני: אני קיבלתי אותה.

משה גפני: אני הבנתי שרשות המסים גם קיבלה, ואחרי זה הבנתי שחזרתם בכם.

משה גפני: אני מציע שתחזרו עוד פעם מהחזרה, ונאשר את זה וזהו.

<יוסי אלישע: אם יוכלו להסביר לנו מה הפשרה שהוצעה, ואיפה זה עומד.

<יוסי אלישע: זה נוסח המסמך שעומד לפנינו?

משה גפני: כן.

משה גפני: זאת הצעת מיקי לוי.

<יוסי אלישע: אז נושא של הארכת תקופת ההתיישנות לארבע שנים יורד מהפרק?

מיקי לוי: 3 פלוס 1 כל שנה פעם אחת, לאורך- - -

משה גפני: לא משנים את המצב הקיים.

<שגית אפיק: יישאר המצב הקיים, 3 פלוס 1, כאשר אחת לשנה הם יוכלו לפתוח או לגבי כל השנה או לגבי סוגיה אחת.

<יוסי אלישע: איפה כתוב, העניין של פעם בשנה?

<משה אשר: לא הסכמנו על זה.

מיקי לוי: זה לא התקבל.

מיקי לוי: ממילא יש לך הזכות ל-4, אז למה אתה מגיש?

<משה אשר: לא.

<משה אשר: אתה פותח את התיק – מה פוטנציאל השומה – זאת השאלה.

מיקי לוי: יש לך האפשרות כמנהל, לאשר פלוס 1?

מיקי לוי: אתה רוצה שברגע שהוא נפתח, יהיה לך אישור לארבע שנים.

<משה אשר: זהו, בלי תוספת של עוד אחד.

<משה אשר: ארבע.

מיקי לוי: אני בצד שלכם כל הזמן – אתם יודעים את זה – אבל איפה באמת סיום ההליך?

<משה אשר: ארבע שנים.

<משה אשר: רוב מדינות העולם נמצאות במתחם הזה.

מיקי לוי: רוב מדינות העולם – אני לא בדקתי.

<יוסי אלישע: אדוני היושב-ראש, רוב מדינות העולם המערביות לא נמצאות במתחם הזה, הזמן אפילו קצר.

<יוסי אלישע: אנחנו מדברים על פרק זמן מאוד ארוך.

<יוסי אלישע: אם ניקח את שנת 2011, זה אומר שבשנת 2016 עושים שומה ל-2011 - זה חמש, זה יכול להגיע לשש ושבע שנים.

<יוסי אלישע: יש עניין סופיות הדיון, יש עניין של ריבית, 4% הצמדה, שהיא ריבית מאוד גבוהה לחובות כל כך ישנים.

<יוסי אלישע: אנחנו גם בעד הצעת הפשרה, מן הסתם.

משה גפני: בבקשה.

<חזקיה ישראל: אנחנו מתנגדים להארכה, בגלל העובדה שאנחנו רוצים תנאי ודאות.

<חזקיה ישראל: שלוש שנים זה פקר זמן סביר.

מיקי לוי: אבל בחוק יש לו כבר עכשיו 3 פלוס 1.

<חזקיה ישראל: צריך לעשות איזה מנגנון, כדי שזה יהיה פלוס 1.

מיקי לוי: זה נכון.

<חזקיה ישראל: אבל ככה זה שלוש שנים.

<חזקיה ישראל: אנחנו רוצים תנאי ודאות, ולא להאריך תנאי תשלום.

משה גפני: טוב.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: נביא את זה להצבעה, ונחליט.

משה גפני: צריך להקריא?

משה גפני: בבקשה.

<יוסי אלישע: אדוני, אם זה עובר להקראה, גם יש עניין התחולה.

<יוסי אלישע: התחולה בסעיף, כפי שמנוסח בהצעת החוק, היא משנת 2011.

<שגית אפיק: לזה הם הסכימו – אני חושבת – שלא יהיה רטרואקטיבית, כבר בישיבה הקודמת.

<שגית אפיק: אנחנו גם העלינו את זה.

<שגית אפיק: נדמה לי שזה ברור שלא יהיה רטרואקטיבית.

משה גפני: בבקשה.

<ג'ק בלנגה: שלום, אני ג'ק בלנגה, מלשכת רואי חשבון - גם עורך דין וגם רואה חשבון.

<ג'ק בלנגה: לנושא הארכת תקופת ההתיישנות, אם מצביעים על זה, רצינו לבקש שני דברים: מאחר שבעצם רשות המסים רוצה לבדוק יותר דוחות – זו הסיבה העיקרית שהיא מבקשת שנה נוספת – אנחנו מבקשים ש-90 ימים לפחות לפני סוף תקופת ההתיישנות, שיודיעו לנישום שהוא נכנס לביקורת; לא שיבואו ביום האחרון, ויכניסו את התיק לביקורת בסוף ארבע השנים.

<ג'ק בלנגה: כלומר חייבת לצאת הודעה לנישום 90 ימים לפני סוף תקופת ההתיישנות בנושא.

<ג'ק בלנגה: אנחנו מבקשים דבר נוסף, מאחר שרשות המסים מצהירה כל הזמן ש-80% מהתיקים לא נבדקים כל ארבע שנים, של-20% מהתיקים יינתן שומות 01 במסגרת החוק, כלומר שהמדינה תיתן- - -

משה גפני: הבנתי.

משה גפני: מה אתם אומרים?

<משה אשר: לגבי הנושא של תוך איזה פרק זמן אתה מתחיל את הליך הביקורת – כמובן, כל תיק, לפי העניינים שיש בו.

<משה אשר: יש תיקים קטנים, פשוטים, ואז לוחות הזמנים – הביקורת – הם הרבה יותר קצרים, ויש תיקים כבדים, שלפעמים גם שלושה חודשים לוקח לעשות הליך שומה בהם.

<משה אשר: זה תיקי ענק.

<משה אשר: לוקח אפילו חצי שנה ויותר, אפילו שלב ראשון.

<משה אשר: לכן קשה לקבוע מסמרות לכאן ולאן.

<משה אשר: אנחנו בנהלים פנימיים נבחן את הבקשה, ונראה עם קריטריונים או עם הנחיות למשרדים, לפי סוגי התיקים, אבל כמובן, זה לא עניין של חוק.

<משה אשר: נושא של אישור שומות 01, בלי קשר לחקיקה הזאת התחלנו במהלך שערן המשנה מוביל אותו בחטיבה הכלכלית, שבו אנחנו על ספך חיתוכים שלנו במחשב, על סמך הדיווחים וההתנהלות של הנישום כלפי הרשות, נשדר בצורה מקוונת, ממוכנת את השומה שלו כשומה מאושרת.

<משה אשר: זה פרויקט שנמצא בפילוט, אוטוטו נצא עם הגל הראשון של הדברים.

משה גפני: אומר מנהל רשות המסים, ששני הדברים שהעלית נמצאים למעשה בפעולה – אחד מהם; השני הוא פיילוט, ונעקוב אחרי זה.

משה גפני: אין טעם לשים את זה בחקיקה ראשית.

משה גפני: לא חושב שזה נכון.

משה גפני: אני מקבל את דבריך, מנהל רשות המסים.

משה גפני: אני מבקש להקריא את הסעיף, כפי שהציע מיקי לוי.

<משה אשר: ברשותך, לא הבנו - מה מיקי הציע?

מיקי לוי: 3 פלוס 1 פעם בשנה.

<משה אשר: מה זה אומר?

<שגית אפיק: יישאר המצב הקיים של 3 פלוס 1, אבל תהיה לך אפשרות לפתוח לגבי סוגיה אחת.

<שגית אפיק: שומה חלקית תינתן לך.

<משה אשר: למה אנחנו מערבבים בין תקופת השומה לשומה החלקית?

<משה אשר: אלה שני נושאים נפרדים, הם לא קשורים אחד בשני.

<משה אשר: אנחנו לא צריכים לערבב אותם.

<שגית אפיק: אבל הבאתם אותם ביחד.

מיקי לוי: זה בא באותה כפיפה.

<משה אשר: התכוונת לשומה חלקית או לתקופת השומה?

<משה אשר: אלה דברים שונים.

<משה אשר: הם חיים בנפרד.

מיקי לוי: קודם כל, הבאת אותם בכפיפה אחת.

מיקי לוי: מזל שיש כאן יועצת משפטית שתגיד לך את זה.

<משה אשר: אבל אלה דברים שונים.

<משה אשר: אפילו לא התחלנו לעשות דיון על השומה החלקית.

משה גפני: קיימנו בדיון הקודם.

<שגית אפיק: בדיון הקודם.

<שגית אפיק: הוא הביא את ההצעה אחרי הדיון הקודם.

משה גפני: אם אתם חושבים שאנחנו יושבים פה כל הזמן ודנים – אתם טועים בעניין הזה.

משה גפני: לא חשוב.

משה גפני: רציתי להגיד משהו, ועצרתי את עצמי.

משה גפני: כל ההתנהלות של הממשלה על כל הנושאים – לא רק בנושא רשות המסים.

משה גפני: אני יושב פה עם חוק ההסדרים – אני בכלל לא יודע, לאן אני הולך אתו.

משה גפני: הכול בסדר.

משה גפני: אנחנו קיימנו דיון על הנושא הזה.

משה גפני: הבאתי אותו, כי הבנתי שיש הצעת פשרה.

משה גפני: אם אין הצעת פשרה, אני מוריד את זה מסדר-היום.

משה גפני: אתם הבאתם שני דברים.

<משה אשר: אסביר.

משה גפני: אל תסביר.

משה גפני: הסברת כבר.

משה גפני: הסברת לוועדה.

משה גפני: כל חברי הוועדה דיברו נגד, להוציא אולי אחד.

רחל עזריה: זה לא תיאור מדויק.

רחל עזריה: כל הארגונים דיברו נגד.

רחל עזריה: חברי הוועדה- - -

<משה אשר: למה הסכמנו.

רחל עזריה: היה פה רוב אופוזיציה.

רחל עזריה: זה לא נכון.

רחל עזריה: אתה אומר שלא היה רוב.

משה גפני: הלוואי ובקואליציה היו כמו מיקי לוי.

משה גפני: הלוואי ובקואליציה היו כמו מיקי לוי.

משה גפני: הובא החוק הזה, שקודם כל, הוא דיבר על זה שאפשר לפתוח את זה בפרוסות, כלומר הנישום בכלל יכול, כל רבע שעה יכול לקבל איזו פרוסה אחרת.

משה גפני: זה היה דבר אחד.

משה גפני: דבר שני, מ-3 פלוס 1 העברתם את זה ל-4.

משה גפני: המשמעות של זה היא משמעות פשוטה – הנישום הופך להיות עכשיו בבעיה מאוד אי-ודאית למה שאתם הולכים לעשות לו.

משה גפני: כל חברי הוועדה דיברו נגד, להוציא את רחל עזריה – כולם דיברו נגד, באופן חמור.

משה גפני: מיקי לוי בשבילי הוא יותר מקואליציה בסוגיות האלה.

משה גפני: יש דבר שהוא בעיניי אופוזיציה – אבל זה ויכוח אחר.

משה גפני: בדברים האלה הוא הולך אתכם.

משה גפני: הוא הציע הצעת פשרה.

משה גפני: אפילו לא הקשבתי לה.

משה גפני: אמרתי: מיקי לוי מציע הצעת פשרה – אני מקבל אותה.

משה גפני: הוא היה סגן שר האוצר, הוא מכיר את הסוגיה הזאת.

משה גפני: אלה דברים חמורים.

משה גפני: הוא מציע הצעת פשרה, אומר כך: אתם רוצים פרוסות – תקבלו פרוסות, אבל שזה יהיה אחת לשנה – לא כל חצי שנה תטרטרו מישהו.

משה גפני: והוא אומר: האמת היא שאם תעשו פרוסות, באמת הייתם צריכים להוריד את המועד.

משה גפני: הייתם צריכים לקבוע שזה לא יהיה 3 פלוס 1 אלא יהיה שנתיים.

משה גפני: זאת האמת.

משה גפני: זה מה שאני הייתי אומר.

משה גפני: הרי מה התוצאה, רחל, שתדעי – התוצאה תהיה, שאם את תהיי נישום, יבואו אליך עם ארבע שנים, ובתוך ארבע השנים כל רגע יביאו איזו פרוסה אחרת.

משה גפני: הרי יוכלו לעשות את זה.

משה גפני: החוק מאפשר.

משה גפני: מיקי לוי אומר: בסדר, פרוסות.

משה גפני: אתם רוצים להגיע ליותר תיקים - אני מסכים.

משה גפני: אני חושב שצריך לעזור לכם בעניין הזה, אבל יש גבול לאיזון שבין הדברים.

משה גפני: משאירים 3 פלוס 1.

משה גפני: לא מורידים ל-2.

משה גפני: היה צריך להוריד לשנתיים, אם היינו בני אדם.

משה גפני: משאירים 3 פלוס 1, ואומרים שהפרוסות יהיו אחת לשנה.

משה גפני: מה רע בהצעה הזאת?

משה גפני: אני נגדה, אבל אני אצביע בעדה.

משה גפני: בבקשה.

משה גפני: פותחים את הדיון מחדש.

משה גפני: לא, אני לא מסכים לזה.

משה גפני: אני מכבד אותך, אז אני מאפשר לך להגיד.

משה גפני: הדיון התקיים כבר.

<משה אשר: מה שאמרנו, כחלק מפרויקט מאוד גדול של העמקת גבייה וביקורת עמוקה יותר ויעילה של הרשות, הבאנו בנושא הזה שתי הצעות: אחת, להגדיל את תקופת השומה משלוש שנים לארבע שנים מתום שנת המס – זה פרמטר אחד – וגם בדקנו את עצמנו במדינות העולם, וראינו שרוב מדינות העולם - בערך 70% מהמדינות שבדקנו – נמצאות בארבע וחמש שנים מתום שנת המס, אז מצאנו- - -

משה גפני: כמו במע"מ.

<משה אשר: במע"מ זה חמש שנים מהדוח התקופתי שהוגש.

<משה אשר: זה פן אחד.

<משה אשר: בפן השני, אמרנו: אנחנו רוצים עכשיו לפתח שיטת הפעלה חדשה, נוספת, מעבר לשומה המלאה שיש לנו בתיק הקיים.

משה גפני: פרוסות.

<משה אשר: כן.

<משה אשר: מכיוון שאנחנו לא מגיעים בכל התיקים.

משה גפני: אמרת את זה.

<משה אשר: אז אמרנו:

<משה אשר: אנחנו רוצים לאפשר לגשת להרבה יותר תיקים, אבל עם סוגיה אחת, שתיים, שתוגדר מראש.

<משה אשר: באותם מקרים יודיעו לנישום שאנחנו פותחים בביקורת בנקודה מאוד ספציפית – 1, 2, 3, לפי העניין, מוגדרת מראש, ואז נרצה לעשות שומה רק לעניין הזה.

<משה אשר: כמובן, לא נבדוק את כל התיק, לא נשקיע את כל המאמצים, וכך נגיע ליותר תיקים.

משה גפני: מה הבעיה בהצעה של מיקי?

<משה אשר: ההצעה הזאת לא פותרת את הסוגיה הראשונה; היא משאירה את תקופת השומה כמות שהיא.

<משה אשר: אנחנו רוצים להגדיל את תקופת השומה.

משה גפני: אמרת שני דברים שונים.

משה גפני: לגבי ארבע שנים, שלוש שנים – תשאיר.

משה גפני: לגבי הפרוסות, מה לא טוב בהצעה?

<משה אשר: החשש שיכול לעלות, שכל שנה רשות המסים תפנה לאותו – ותוציא כל שנה שומה – או שומה מלאה או שומה חלקית.

<משה אשר: זה דבר שרצינו להימנע ממנו.

<משה אשר: זו גם לא הכוונה של המהלך שלנו.

משה גפני: שתהיה לכם יד חופשית?

<משה אשר: לא.

<משה אשר: אסביר, ברשותך.

<משה אשר: זאת לא היתה הכוונה במהלך שלנו, ולכן הסכמנו כבר בדיון הקודם, שבכל שנה נוכל להוציא שומה - או מלאה או חלקית, אבל לא שתי שומות באותה שנה.

<משה אשר: לזה הסכמנו, ולזה התכוונו.

מיקי לוי: שומה חלקית פעם בשנה - בסדר?

<משה אשר: כן.

<שגית אפיק: הרי אם מלאה – זה נגמר.

<שגית אפיק: אין שאלה.

משה גפני: אז אתם מקבלים את ההצעה.

מיקי לוי: אז מה הם אומרים – פעם בשנה זה בסדר.

משה גפני: עם כל הכבוד, אני לא יכול.

משה גפני: אז אתם מקבלים את הצעת מיקי לוי לגבי הפרוסות.

מיקי לוי: אחת לשנה.

מיקי לוי: הוא רצה ללכת לשתיים.

מיקי לוי: אני מנעתי ממנו ללכת לשתיים.

מיקי לוי: עכשיו ישברו את הראש.

רחל עזריה: עכשיו הדיון הוא על ה-3 פלוס 1?

קריאה: אנחנו רוצים 4.

משה גפני: הוא הציע להשאיר את המצב הקיים, 3 פלוס 1.

רחל עזריה: אז זאת פשרה.

משה גפני: לא, הם מבקשים 4 במקום 3 פלוס 1.

משה גפני: אני מציע 2.

מיקי לוי: את לא מבינה.

מיקי לוי: ברגע שיש תיק פתוח, והוא מעוניין בו, הוא צריך לתת אישור.

רחל עזריה: אבל זה המצב הקיים.

מיקי לוי: הוא רוצה ארבע, כדי שזה יהיה אוטומטית.

מיקי לוי: זה הכול.

רחל עזריה: אבל מה הפשרה בהשארת המצב הקיים?

רחל עזריה: זאת לא פשרה.

מיקי לוי: פשרה.

מיקי לוי: הוא יכול היה לפתוח כל שנה ארבע פרוסות.

משה גפני: אני מאוד מכבד את רשות המסים.

משה גפני: ההצעה של רשות המסים היא לא הלכה למשה מסיני.

משה גפני: היא נושא שמקצועית, הם סבורים שזה מה שצריך להיות.

משה גפני: אנחנו צריכים גם להסתכל על הציבור.

משה גפני: באו והציעו פה שני דברים שכרוכים אחד בשני, לטעמי הם כרוכים, הפרוסות.

משה גפני: אם זה פרוסות, אתה לא יכול להשאיר את הנישום במצב כזה, וצריך לקבוע רק שנתיים, בניגוד למצב הקיים – 3 פלוס 1.

משה גפני: באה רשות המסים ואומרת: לא, אני רוצה ארבע, אני רוצה להגדיל את זה, כלומר שלא יהיה הפלוס 1 עם נימוק, אלא שיהיה 4 מלכתחילה.

משה גפני: אני חושב שזה נזק עצום לנישום, אי-ודאות מוחלטת.

משה גפני: בא מיקי לוי ואומר: אני לא מקבל את ה-2 שלך, אני לא מקבל את ה-4 של רשות המסים; אני מציע הצעת פשרה - 3 פלוס 1.

רחל עזריה: אנחנו יכולים להציע 5, ואז הפשרה תהיה 4.

משה גפני: אתם יכולים להציע מה שאתם רוצים.

רועי פולקמן: שאלה קטנה: למה לכרוך?

<שגית אפיק: הם כרכו את זה.

משה גפני: התשובה פשוטה: אני לא מדבר על החלק הטכני, שהם הביאו את זה יחד.

משה גפני: הם הביאו את זה יחד, ובצדק, לטעמי.

משה גפני: אגיד לך את הסיבה העניינית: ברגע שאתה הופך את זה לפרוסות – אתה הנישום, אתה יכול לקבל לפי ההצעה הזאת כל שנה שומה חלקית, אתה בכלל לא יודע איפה אתה עומד – אני סבור שאדם רוצה לגמור את העניין הזה, ולא לסחוב אותו עד אין סוף, בניגוד למה שיש כאלה שחושבים, או שאמרו את זה גם בדיון הקודם, שאדם אומר: יש עוד זמן.

משה גפני: אני לא חושב כך.

משה גפני: אדם ישר ונורמלי אומר: אני רוצה לגמור עם העניין הזה.

משה גפני: אני אדע כמה אני חייב, כמה אני צריך לשלם.

משה גפני: זו תמונת המצב, לטעמי.

משה גפני: אנחנו מאפשרים עכשיו לרשות המסים לא לעשות את זה בבת אחת, אלא לעשות שומה חלקית.

משה גפני: אנחנו מתנים את זה באחת לשנה, שזה הם מסכימים.

משה גפני: אני סבור, שכאשר מגיע דבר כזה, צריך את העניין הזה לצמצם לשנתיים, כי הכול אנחנו מדברים על אי-ודאות של הנישום.

משה גפני: אומרת רשות המסים: לא, לא רק שאני פותחת את זה לפרוסות – גם להגדיל את זה לארבע שנים.

משה גפני: מציע מיקי לוי פשרה- - -

רועי פולקמן: שמעתי כאן סקירה, שבמדינות המערביות- - -

משה גפני: לא מעניין אותי המדינות המערביות.

משה גפני: אני הולך פה לבית הכנסת, ותופס אותי המתפלל אחרי התפילה, ואומר: אני לא גומר עם רשות המסים הזאת.

משה גפני: מעניין אותי מה יש בארצות הברית?

משה גפני: ולא הלכתי לבדוק, מה קורה במדינות העולם.

משה גפני: אם נבדוק מה קורה במדינות העולם, אני לא בטוח שזה חד-משמעי, לכאן או לכאן.

משה גפני: אנחנו צריכים לעשות את החשבון כאן.

רועי פולקמן: זה שיקול, בנושאים האלה.

רועי פולקמן: כמו ברגולציה בכלל.

משה גפני: מר גינדי, מה דעתך?

משה גפני: בבקשה.

<ירון גינדי: אנחנו חושבים שהצעת הפשרה של חבר הכנסת מיקי לוי ראויה ומאוזנת, למרות שבהתחלה לא תמכנו בשומה החלקית, אבל מתוך גישה של רשות המסים, לגעת בחלקים נרחבים יותר של האוכלוסייה, הולכים בכיוון.

<ירון גינדי: ודאי שיש קורלציה בין הדברים.

<ירון גינדי: לא ייתכן שעל אירוע שקרה בינואר 2015 רשות המסים יכולה לדון אתי בדצמבר 2020.

<ירון גינדי: צריך שיהיה איזון.

<ירון גינדי: מה שאנחנו מבקשים בעניין השומה החלקית, שתהיה מסוימות – כלומר שאדם יקבל הודעה על הנושא שבו הוא נדרש לשומה החלקית.

משה גפני: בסדר.

<שגית אפיק: השומה החלקית נגזרת מהשומה המלאה.

<שגית אפיק: לכן גם זה קשור.

משה גפני: רחל, אלה סדרי הדיון: אני היושב-ראש, ויש לי הפריבילגיה לזה – אני מציע להקריא את זה כמו שהציע מיקי לוי.

משה גפני: כשתגיע שעת ההצבעה, את תוכלי להציע הצעה אחרת, ולומר שאת מציעה שזה יהיה 4 או 5 או 16.

משה גפני: למי שיהיה רוב – זה מה שיעבור.

משה גפני: אכבד כל החלטה.

משה גפני: לא אכפה את דעתי על אף אחד.

<שגית אפיק: אני רק מוודאת: הנושא של הרטרואקטיביות ירד, וזה לא באף הצעת פשרה או לא פשרה - זה הוסכם.

<שגית אפיק: סעיף 14, התחילה ותחולה לגבי שנת 2011 ואילך, כאילו השומה החלקית תחול לגבי זה – זה ירד, לא קשור להצעת הפשרה.

<שגית אפיק: אתה רוצה להקריא?

אייל לב ארי: בנוסח שחולק, פסקאות (7), (9) ו-(11) יורדות, שאלה פסקאות שביקשו לשנות את ה-3 פלוס 1 ל-4.

אייל לב ארי: לגבי סעיף 145א2, שהוא היום השומה החלקית לעניין פעולה החייבת בדיווח – אקריא – (1) במקום כותרת השוליים יבוא "שומה חלקית".

אייל לב ארי: (2) בסעיף קטן (א), במקום הרישה עד המילים "החייבת בדיווח" יבוא "הגיש אדם דוח לפי סעיף 131, ומצא פקיד השומה שנכון לערוך שומה לגבי חלק מן הדוח, ואחרי האמור בסעיף 145 יבוא "ולגבי חלק אחד בלבד באותו דוח", ובמקום "לאותה פעולה" יבוא "לאותו חלק".

אייל לב ארי: כלומר אפשר יהיה לגבי דוח שנתי, אם הבנו נכון – לצורך העניין, סתם דוגמה, לדוח השנתי של 2014, אפשר יהיה לפתוח נושא אחד בלבד לגבי אותו דוח, ולעשות עליו את השומה החלקית.

אייל לב ארי: לגבי דוחות נוספים – כן הלאה, אבל רק נושא אחד בדוח שהוגש לרשות המסים לפי סעיף 131.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: אנחנו נביא להצבעה.

משה גפני: לכל אחד יש האפשרות – אפשר אפילו להפתיע אותי בהצעה הזאת.

רחל עזריה: אתה אומר שיהיה זמן להביא את ההצעות.

רחל עזריה: בסדר.

משה גפני: אפשר להציע גם 16 שנה.

משה גפני: בבקשה.

<יוסי אלישע: אדוני היושב-ראש, רק משפט לגבי העניין של המדינות המערביות, בבדיקה של המדינות, כפי שאנחנו ערכנו אותה לפחות, מצאנו שאנחנו במקום טוב בהחלט – זה אומר ש-3 פלוס 1 זה בהחלט זמן סביר.

<יוסי אלישע: עם מרבית המדינות – יש אפילו מדינות שהזמן קצר משמעותית.

<שגית אפיק: הוא אומר כאן ש-70% מהמדינות יותר מארבע שנים.

<יוסי אלישע: אני מזמין אותך לקרוא את הרשימה, ולבדוק אותה.

<יוסי אלישע: אנחנו בדקנו.

<שגית אפיק: יש לכם רשימה לתת?

<שגית אפיק: מעניין לראות את שתי הרשימות.

<יוסי אלישע: דבר שני, במדינות האחרות האלה אין שומות חלקיות.

<יוסי אלישע: לכן החיבור הזה של שני הדברים האלה- - -

משה גפני: היום אתם מאכזבים אותי, כי אם זאת עמדתכם הייתם צריכים לבוא לפה עם חומר, כי חבר הכנסת פולקמן למשל – אצלי אין משמעות; אבל אצלו יש משמעות בחוק הזה, מה קורה בעולם.

<יוסי אלישע: יש לי חומר – אוכל להעביר לכל אחד מחברי הוועדה.

<ירון גינדי: אדוני, אתה יודע מה העניין כאן – תמיד מביאים לנו מחו"ל את המקלות.

<ירון גינדי: את הגזרים משאירים שם.

<ירון גינדי: פעם אחת שיביאו לנו גם את המקלות וגם את הגזרים.

משה גפני: לא מעניין אותי, לא מקלות ולא גזרים.

משה גפני: תביאו.

רחל עזריה: המקלות והגזרים הם בעיני המתבונן.

רועי פולקמן: אתם צריך לראות בדיון על מכון התקנים כמה דיון יש על ההשוואה לעולם.

רועי פולקמן: אנחנו לא ממציאים.

רועי פולקמן: תקן לרדיו, תקן לזה - - -

משה גפני: סיימנו את הדיון בעניין זה.

<משה אשר: שנייה, השומות החלקיות האלה רלוונטיות גם בניכויים ומע"מ.

<משה אשר: מה קורה שם?

<שגית אפיק: קראנו מה שהבאתם, שומה חלקית.

<שגית אפיק: אם לא היה לכם בכחול על מע"מ – לא הקראנו.

משה גפני: מה שהיה בכחול.

<משה אשר: אני רוצה שהמנגנון של השומה החלקית יהיה גם בשומות הניכויים וגם בשומות מע"מ.

<שגית אפיק: זה היה בכחול?

<משה אשר: לא זוכר.

<שגית אפיק: אז לא.

משה גפני: תודה רבה, הישיבה נעולה.