הוועדה המשותפת לוועדת הכספים ולוועדת הכנסת לתקציב הכנסת, כנסת 20, פרוטוקול מספר 1, 2015-10-27 09:30

דוד ביטן: אני פותח את הישיבה, אני מבקש מהמנכ"ל ומהחשב שיסבירו לנו את השינויים מול התקציב הקודם.

דוד ביטן: הבנתי שיש גם העלאת תקציב מסוימת, אני רוצה שתסביר את הצרכים של ההעלאה הזאת, מדוע היא קורית.

דוד ביטן: דבר שני, כפי שהודעתי לך בישיבה כשדיברנו על התקציב, אני מבקש לתקצב תוספת של עוזר נוסף לכל חברי הכנסת מאחר שאין מספיק יכולת לח"כים לעבוד עם שני עוזרים.

דוד ביטן: הח"כים צריכים כלי עבודה על מנת לבצע את תפקידם.

דוד ביטן: היום יש שני עוזרים, אני מבקש שיהיו שלושה, לא שניים.

מיקי לוי: הם לא עוזרים, הם יועצים.

דוד ביטן: אנחנו כמובן נעשה את זה במסגרת החוק, נפנה לוועדה הציבורית, אבל אני רוצה לתקצב את זה במסגרת התקציב.

דוד ביטן: הח"כים צריכים לקבל כלי עבודה על מנת לבצע את התפקיד שהם מחויבים לבצע גם מבחינת הליכי חקיקה, גם מבחינת פיקוח על הכנסת, דבר בלתי אפשרי בממשלה במצב הקיים.

דוד ביטן: גפני, אתה רוצה להגיד משהו?

יואב בן צור: כבוד היושב-ראש, למה לא כולם קיבלו את התקציב?

דוד ביטן: התקציב חולק לחברי הוועדה, לא לכל חברי הכנסת, אבל ניתן לכם, ודאי.

באסל גטאס: מה עם ועדת הכספים?

באסל גטאס: לא מגיע לה?

דוד ביטן: חולק לחברי הוועדה המשותפת.

דוד ביטן: בבקשה, כבוד המנכ"ל.

רונן פלוט: חברים, בוקר טוב לכולם, קודם כול, בקשר להודעה של יושב-ראש הוועדה, כמו שאתם יודעים, אני לא איש נבחר, אני פקיד.

רונן פלוט: ברגע שיושב-ראש הוועדה מודיע על דבר מסוים שהוא הולך להעביר בוועדה הזאת, אני כבר מודיע שמבחינתי אני מוסיף לתקציב עוד 20 מיליון שקל לכל שנה.

רונן פלוט: זה אומר, ברגע שהדבר הזה יאושר כאן בוועדת הכנסת, קודם זה הולך לוועדה ציבורית, אחר כך זה חוזר לוועדת הכנסת ויהיה דיון.

דוד ביטן: מחר יהיה דיון בוועדת הכנסת, נעביר את זה במסגרת הוועדה – הפנייה לא אישית שלי, היא תהיה של הוועדה – והוועדה, הבנתי, מתכנסת ביום חמישי.

דוד ביטן: את צריכה כבר לעדכן אותם שזה יעלה.

<ארבל אסטרחן: נכון.

רונן פלוט: אז מה שקשור אלינו, אני מבקש מחשב הכנסת כבר לרשום עוד 20 מיליון שקל שניקח בחשבון 91 עוזרים פרלמנטריים.

רונן פלוט: אני רק רוצה לציין ולבקש מחברי הכנסת, והיה וזה יאושר – ואני חושב שבסיכומו של דבר חברי הכנסת יאשרו את זה – קחו בחשבון שתצטרכו לעשות איזשהו מקום, כל אחד בתוך הלשכה שלו.

דוד ביטן: לא תהיה הגדלת לשכות.

רונן פלוט: לא תהיה בנייה, לא יהיה שום דבר, קחו את זה בחשבון.

מיקי לוי: השנה לא.

מיקי לוי: בשנה הבאה.

דוד ביטן: בינוי, זה יעלה הרבה כסף.

רונן פלוט: ושלא תבואו אלי לשאול אותי: למה אין לי מקום, שולחן או משהו אחר.

מיקי רוזנטל: מיקי, מה אתה אומר על זה?

עיסאווי פריג': מה אתה אומר על ההצעה של דוד?

רונן פלוט: סליחה, רק תנו לי בבקשה לסיים.

רונן פלוט: חברים, אני לא רגיל לדבר - - -

<קריאות: - - -

רונן פלוט: חברים, חברי כנסת, מכיוון שאתם רגילים לדבר בישיבות כאלה ואני לא, יושב-ראש הוועדה ייתן לי בבקשה זכות לומר את מה שיש לי לומר.

דוד ביטן: בבקשה.

רונן פלוט: אז אנחנו מתחילים בכך שחברי ועדה שהם עשרה אנשים: חמישה של ועדת הכנסת וחמישה של ועדת הכספים, אלה עשרת האנשים שמרכיבים את הוועדה הזאת כאן.

רונן פלוט: אנחנו נפגשנו – אנחנו זה החשב, סגן החשב, היועצים ואני – עם כל חבר, הצגנו לו את התקציב לפני כשבוע ימים, הסברנו לו בדיוק מה קורה עם התקציב, וביקשנו מכל אחד מהחברים הללו: אם יש שאלות תחזרו אלינו, הכול פתוח, בבקשה.

רונן פלוט: לא רצינו לבוא לישיבה כאן, להניח את התקציב כאשר אף אחד לא רואה אותו ולהחליט על התקציב.

רונן פלוט: את זה עשינו גם בפעם שעברה.

רונן פלוט: עשינו את זה גם הפעם, ואני מאוד שמח שכל חבר ועדה שהגיע לישיבה פחות או יותר יודע על מה מדובר, ואין פה דברים חדשים.

רונן פלוט: יחד עם זאת, אנחנו כמובן מוכנים לכל דיון, לכל השאלות שיהיו בהמשך.

רונן פלוט: מכיוון שנמצאים כאן עוד חברי כנסת, ואני באמת רוצה להודות לחברי הכנסת שבאו לכאן, כי בסך הכול העבודה של הכנסת זו עבודה של כל אחד מכם, והיא חשובה לא פחות מדיון אחר.

רונן פלוט: אני רוצה להסביר בקצרה מה קרה בדיוק.

רונן פלוט: אני מדבר על תקציב 2015.

רונן פלוט: הגשנו אותו לקריאה ראשונה, תקציב של 675 מיליון שקל.

רונן פלוט: מקריאה ראשונה עד לקריאה שנייה ושלישית שתהיה בהמשך הורדנו 20 מיליון שקל, והיום זה עומד על 651 מיליון שקל.

רונן פלוט: יחד עם זאת, התקציב גדל מ-2014 ל-2015 מ-612 ל-651.

<נדב כספי: ב-40 מיליון שקל.

רונן פלוט: למה?

רונן פלוט: עכשיו אני מסביר בנקודות למה הוא גדל.

רונן פלוט: קודם כול, על-פי דרישה של קצין הכנסת – מי שירצה אחר כך יוכל לשמוע על מה מדובר בדיוק – הוא ביקש להוסיף עוד כ-10 מיליון שקל לצורכי ביטחון, מדובר על סביב הכנסת ובתוך הכנסת.

רונן פלוט: בתוך הכנסת – מחר בבוקר מקבלים הנחיה שחבר כנסת זה או אחר צריך אבטחה צמודה, זה עולה כסף.

רונן פלוט: מי שצריך אבטחה קבועה, אם כך הוא גם צריך נהג לאוטו, כל זה עלויות, כל זה עולה כסף.

רונן פלוט: או שפתאום נקבל הנחיה שחבר כנסת מסוים שגר מעבר לקו הירוק צריך רכב משוריין.

רונן פלוט: חברים, רק שתבינו מה זה רכב משוריין – רכב משוריין עלותו פי עשרה מרכב פשוט, אז שתבינו כמה כסף זה.

רונן פלוט: מי שירצה לשמוע פרטים מדויקים, יושב פה קצין הכנסת ויוכל גם להסביר לכם את ההמשך.

אוסאמה סעדי: יש פתרון קל.

אוסאמה סעדי: לא רכב משוריין, לא לגור שם.

דוד ביטן: אתם רוצים לעשות פוליטיקה מזה, או מה?

דוד ביטן: מדברים על תקציב.

רונן פלוט: יש לי רק בקשה, אני לא איש פוליטי, אני גם מבקש עד הסוף לא להיות איש פוליטי, פשוט אין לי תשובות, אז אני נצמד לנייר שיש לי פה.

דוד ביטן: הוא אמר את זה בצחוק.

באסל גטאס: ה-20 מיליון שקל לא באים לידי ביטוי במספרים.

דוד ביטן: הם יבואו, זאת תוספת.

באסל גטאס: עכשיו במה שכאן.

רונן פלוט: גטאס, רק שנייה, 20 מיליון שקל - - -

דוד ביטן: עדיין לא, כי נתתי לו הנחיה עכשיו.

באסל גטאס: לא, מה שגדל בין 2014 ל-2015 ה-20 מיליון שקל - - -

משה גפני: הוא הסביר את זה עכשיו.

<נדב כספי: הוא לא אמר 20, הוא אמר 10 מיליון.

משה גפני: הוא אמר 10 מיליון.

רונן פלוט: מר גטאס, אני אמרתי 10 מיליון.

באסל גטאס: אבל גם את ה-10 מיליון אני לא רואה בביטחון.

דוד ביטן: תקשיב טוב, גטאס, כשהיית במשט שלחתי לך את התקציב ללמוד אותו.

באסל גטאס: ביטן, אני אוריד אותך מהספינה.

רונן פלוט: מר גטאס, תן לי בבקשה, אני מתחיל להסתבך וזה לא טוב.

דוד ביטן: תן לו את הזמן שלו, בסדר?

רונן פלוט: דבר שני, כמו שאתם יודעים, סוף סוף קיבלנו את "בית פרומין".

רונן פלוט: "בית פרומין" זה המוזיאון שאושר לפני כמה שנים.

רונן פלוט: יש חוק שנקרא "מוזיאון הכנסת", ואנחנו אחרי מלחמה קשה עם האוצר, שהמבנה הזה היה אצלכם, קיבלנו אותו ומתחילים בשיפוץ.

רונן פלוט: לשיפוץ של מוזיאון הכנסת לפי הערכה שלנו אנחנו צריכים 13 מיליון שקל, וכדי לעשות גם פתיחה חגיגית כמו שצריך, ולכנסת יהיה מוזיאון סוף סוף.

רונן פלוט: דבר שלישי, לכנסת, חברים, אין מטבח מתאים ל-2015.

רונן פלוט: יש מטבח.

רונן פלוט: לא מזנון.

רונן פלוט: אני מדבר על מטבח שעשו לפני 50 שנה, הוא יכול לספק כ-300 מנות אוכל, ואנחנו מדברים היום על כ-1,000, 1,100 מנות.

רונן פלוט: חייבים לשפץ את המטבח.

רונן פלוט: הפעולה הזאת היא לעוד 50 שנה קדימה.

רונן פלוט: גם במוזיאון וגם במטבח לא מדובר על כרגע, מדובר על טווח ארוך מאוד, ואת זה אנחנו חייבים לעשות.

דוד ביטן: בעצם זה תקציב פיתוח, זה לא התקציב השוטף.

רונן פלוט: חברים ה"חוק הנרווגי" שהוחלט עליו, המשמעות שלו היא תוספת של מיליון ו-300,000 שקלים על כל חבר כנסת, ויהיו אולי חמישה שיכנסו.

רונן פלוט: אנחנו צריכים לתקצב בעוד מיליון ו-300,000 שקלים, וזה תקציב של עוד כ-7 מיליון שקל.

עיסאווי פריג': אבל, רונן, - - -

רונן פלוט: עוד שנייה.

רונן פלוט: אם יש לך שאלות, אני אענה לך, תאמין לי, רק תן לי לסיים עוד כמה דקות.

רונן פלוט: חברים, היה גידול ב-2015 כיוון ששרים של מפלגת יש עתיד התפטרו מהממשלה והתחילו לקבל שכר מהכנסת, זה גם תקציב נוסף שהוצאנו ב-2015, ואנחנו צריכים באיזשהו מקום להשלים אותו בחזרה.

<קריאה: חוסר אחריות.

רונן פלוט: אנחנו שיפרנו את התנאים של העוזרים הפרלמנטריים, כמו שאתם יודעים, והייתה עליית מדרגה מאוד מאוד יפה וטובה, ואני למען האמת מאוד מרוצה מכך, וזה גם כ-7 מיליון שקל.

רונן פלוט: חברים, אנחנו בימים האלה מנהלים משא-ומתן עם ועד העובדים – ואני יכול לומר לכם, יושבים פה חברי הוועד שלנו, ברוך השם, אנשים מאוד מאוד אחראים ורציניים, התוספת האחרונה שהייתה להם הייתה ב-2005 – ואנחנו יושבים על מנת לראות איך אפשר גם עוד טיפה לשפר את התנאים של עובדי הכנסת.

רונן פלוט: אני רוצה שתדעו, מקום העבודה בכנסת הוא בין מקומות העבודה הטובים שקיימים בכלל בארץ, ואני מברך על כך.

רונן פלוט: אני חושב שהכנסת חייבת לתת דוגמה לכולם – אנשים עובדים מאוד קשה, לפעמים גם סביב השעון, לפעמים גם בלילות, ואתם יודעים, יש ישיבות ואנשים יושבים פה בלילות, ואנחנו צריכים באיזושהי צורה גם לצ'פר את האנשים האלה.

רונן פלוט: אלה הדברים שיש.

רונן פלוט: אני רוצה לחזור ולומר: התקציב הוא 10 מיליון: "בית פרומין" - 13 מיליון; החוק הנורווגי - 7 מיליון שקל; שיפוץ המטבח זה עוד 13 מיליון שקל; 8 מיליון שקל זה דבר חדש שעושים אותו השנה - לקחנו כעשרה אנשים שצריכים לצאת לפנסיה מוקדמת, בחלקם אנשים עם בעיות קשות, רוב העובדים אחרי תהליך ארוך, עשינו שימוע לכל אחד, אבל מדובר באנשים שכבר לא מסוגלים לעבוד בכנסת, והם יעזבו את הכנסת, חלקם עם משכורות מאוד מאוד גדולות, ונקבל אנשים אחרים.

רונן פלוט: יש כאלה שלא נקבל במקומם בכלל.

רונן פלוט: זה קורה בכל ארגון, וזה גם קורה אצלנו.

רונן פלוט: ב-2016 זה כבר לא יהיה, עשינו את זה השנה ב-2015.

רונן פלוט: חברים, זה הגידול פחות או יותר שעליו דיברתי.

רונן פלוט: אם תחברו את כל המספרים, אז תראו מה גדל ואיך גדל.

רונן פלוט: אני מוכן, אם יש לאנשים פה שאלות, לכל אחד יש את התקציב, יושבים פה חברי הנהלה, יושבים פה חברי חטיבות, כל אחד בתחומו ייתן את הפירוט.

רונן פלוט: יחד עם זאת, גם חשב הכנסת לרשותכם בכל שאלה.

רונן פלוט: בבקשה.

דוד ביטן: את ההחלטה האחרונה של ועדת הכנסת על האיחוד, לקחתם בחשבון?

רונן פלוט: כן.

רונן פלוט: לא אמרתי עוד דבר אחד.

רונן פלוט: חבר הכנסת גטאס, שמרים כאן יד, הביא הצעה שאנחנו מיישמים אותה השנה עם קבלת התקציב, וזה שידור של טלוויזיה בלוויין.

רונן פלוט: הבטחתי לו שברגע שהתקציב יתקבל גם זה ייכנס.

רונן פלוט: אז אני יכול לברך אותך.

רונן פלוט: זה גם בפנים, רק שתדע.

באסל גטאס: כן?

רונן פלוט: כן.

ישראל אייכלר: הלוויין מגיע לים?

באסל גטאס: זה לא יצא לאוויר.

דוד ביטן: מיקי רוזנטל ביקש להתייחס ראשון, בבקשה.

דוד ביטן: ח"כים שרוצים, שיירשמו.

מיקי רוזנטל: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת.

מיקי רוזנטל: תראו, כשבוחנים את זה סעיף סעיף נראה לכאורה שהכול הגיוני: יש בעיות ביטחון צריך להגדיל את התקציב; ולשפץ את המטבח חייבים; והיועצים, כולנו רצינו לעזור להם בכסף; ו"בית פרומין" בוודאי חשוב; והשיפוץ של אולפן הטלוויזיה - הכול חשוב.

מיקי רוזנטל: אבל אין משרד ממשלתי במדינת ישראל שכל גחמותיו ורצונותיו הוגשמו חוץ מהכנסת.

מיקי רוזנטל: הכנסת מאפשרת לעצמה, בגלל שאנחנו מאשרים את התקציב של עצמנו, לאשר כל דבר.

מיקי רוזנטל: וזה, בעת הזו, שידור מסר רע מאוד לציבור הישראלי.

מיקי רוזנטל: לא יכול להיות שכל מה שהכנסת צריכה היא גם מקבלת.

מיקי רוזנטל: התקציב של הכנסת בעשור האחרון הוכפל כמעט, מ-2005 לדעתי, תקנו אותי אם אני טועה.

מיקי רוזנטל: וזה משהו שאומר לציבור שהכנסת חיה בבועה ומחוץ להווייה הישראלית, מחוץ למצוקות של הישראלי, מחוץ לבעיות התקציב.

מיקי רוזנטל: ולכן, ההצעה שלי היא לא להגיד: לא לעשות את זה ואת זה ואת זה ואת זה, אלא, כל התוספות מבורכות וחשובות, נא לקצץ בסעיפים אחרים, כמו שעשו כל משרדי הממשלה, קיצוץ רוחבי.

מיקי רוזנטל: תקצצו בסעיפים אחרים ונשמור על תקציב הכנסת, בעיקר כדי לשדר לציבור שגם אנחנו חיים פה במדינה הזאת.

דוד ביטן: תקציב הממשלה שונה.

דוד ביטן: הם הוסיפו, ואחר כך הם עשו קיצוץ רוחבי.

דוד ביטן: אז אין שם הפחתה בכלל, דרך אגב.

מיקי רוזנטל: אני מציע לחברי לאשר את התקציב המקורי, את המסגרת התקציבית שהייתה ב-2014 ל-2015, ולקצץ.

מיקי רוזנטל: ויש איפה לקצץ בכנסת הזאת, ברוך השם.

מיקי רוזנטל: ולנהוג קצת מידה של צניעות, כי אחרת אנחנו משדרים לציבור שאני ואפסי, וחברי הכנסת מורמים מהעם והם מעל התקציב ומעל המציאות הישראלית.

מיקי רוזנטל: תודה.

דוד ביטן: חברת הכנסת נורית קורן.

נורית קורן: קודם כול, אני רוצה להודות לכל עובדי הכנסת שבאמת עושים עבודה נפלאה, ולמנכ"ל שמשיב לכל בקשה ותמיד מוכן לענות לכל דבר, וגם, באמת, כל הצוות פה שעובד ותמיד עונה ומתייחס מאוד יפה.

נורית קורן: זה דבר מאוד מאוד חשוב.

נורית קורן: יש כאן תודעת שירות מאוד מאוד גבוהה, והייתי רוצה לראות את זה במשרדי ממשלה אחרים.

מיקי רוזנטל: אין כסף.

נורית קורן: אתייחס לשני דברים: יש כאן לימודי שפה.

נורית קורן: ביקשתי שנוסיף את לימודי הערבית.

רונן פלוט: בפנים.

נורית קורן: הם בפנים?

נורית קורן: אוקיי.

עיסאווי פריג': תחכי לחזן, שהחוק יעבור.

נורית קורן: זה בבתי-הספר, חזן.

נורית קורן: אני מבקשת שחברי הכנסת - - -

באסל גטאס: הצענו.

באסל גטאס: את מצטרפת, יופי.

נורית קורן: כן, למה לא?

באסל גטאס: את תלמדי?

רונן פלוט: זאת הצעה משותפת של מר גטאס ושלך ביחד.

רונן פלוט: גם הוא ביקש לעשות את זה ואנחנו עושים.

יואב בן צור: אני מציע שחברי הרשימה המשותפת ילמדו אותנו, ואז נחסוך.

נורית קורן: ואז אנחנו לא נדע בכלל ערבית, כי הם לא ילמדו את מה שצריך.

דוד ביטן: השתגעת?

דוד ביטן: הם, יש להם מילים מיוחדות שקשורות להסתה.

דוד ביטן: הם לא יודעים ערבית.

דוד ביטן: מה, אתה לא יודע את זה?

נורית קורן: אני רוצה להתריע על נושא שכתוב כאן:

נורית קורן: כיבוד המוגש בוועדות הכנסת.

נורית קורן: אני רוצה לספר לכולם - - -

דוד ביטן: להתריע?

דוד ביטן: עד כדי כך?

נורית קורן: להתריע, כן.

נורית קורן: זה נראה לי ממש אבסורד שברגע שאנחנו רוצים להזמין לשדולה, עושים פתיחה, כיבוד, אנחנו משלמים פה מחירים פשוט הזויים.

נורית קורן: יוצא שאני רוצה להזמין כיבוד ל-80 עד 100 איש, אני צריכה לשלם משהו כמו 2,000 שקלים על כוס קפה ועל מים.

נורית קורן: זה לא נשמע הגיוני.

נורית קורן: הקנקן הזה עולה שישה שקלים, הקנקן שממלאים בו מים מהברז, וקפה, אם אני לא טועה עולה תשעה שקלים.

נורית קורן: יש מכרז, הכול טוב ויפה, למה אנחנו צריכים לשלם כאלה מחירים מופקעים?

נורית קורן: מי שעושה את המזנון פה, יש פה מספיק רווח, צריך להוריד את המחירים האלה, זה לא הגיוני.

נורית קורן: לא הגיוני.

רונן פלוט: תכף תהיה תשובה.

דוד ביטן: בסוף תשיבו.

יואב בן צור: אבל יש מכרז.

נורית קורן: אז מה אם יש מכרז, אבל המכרז הזה נותן מחירים מאוד גבוהים.

נורית קורן: זה לא הגיוני.

דוד ביטן: חבר הכנסת חיליק בר.

יחיאל חיליק בר: אדוני היושב-ראש, קודם כול, הצרכים התקציביים שפירט המנכ"ל נשמעים הגיוניים, לא מנופחים.

יחיאל חיליק בר: אני חבר ועדת הכספים בכנסת בדימוס, אבל היה חשוב לי לבוא לפה גם בלי להיות חבר, ולהגיב.

יחיאל חיליק בר: קודם כול, העלייה של השכר ושיפור התנאים של העוזרים הפרלמנטריים היו חשובים.

יחיאל חיליק בר: ראיתי את השינוי שהם חוללו גם למוטיבציה, גם לכבוד של העוזרים בעבודה מסביב לשעון שהם עשו כמעט ללא תגמול לפני כן.

יחיאל חיליק בר: ולכן, אני קודם כול מברך על הצעד האמיץ הזה.

יחיאל חיליק בר: באתי בעיקר בשביל להגיד מילה טובה.

יחיאל חיליק בר: תראה, זאת קדנציה שנייה שלי בכנסת, אני גם בשתי הקדנציות האלה ראיתי את השיפור בעבודת הכנסת.

יחיאל חיליק בר: וכמו שאמרו פה גם נורית וגם מיקי, באמת אנשים מסורים, צוות מדהים שעובד בניצוחו של מנכ"לנו רונן פלוט.

יחיאל חיליק בר: אני, אגב, שמאוד פעיל – רונן, אני לא יודע אם אתה יודע – בנושא הבין-לאומי, אומר לך: הרי עשרות משלחות מגיעות לפה בחודש, אני נפגש עם רובן, ההבדל בין מה שהיה בכנסת עוד לפני שהייתי, עברתי פה, לבין מה ש - - -

דוד ביטן: יש מנכ"ל מצוין, עם העובדים כמובן, אבל יש - - -

יחיאל חיליק בר: אמרתי: בניצוחו של הקברניט רונן פלוט.

יחיאל חיליק בר: אבל באמת, היחס שאנשים שמגיעים לכנסת, בין אם זה חדר VIP, בין אם זה השירותיות של המחלקה לקשרי חוץ והיחס שלנו כפרלמנט, אתה יודע מה, בעיקר בימים שההסברה היא כמעט כמו אוכל בשבילנו, במציאות הנוכחית שבה אנחנו נמצאים.

יחיאל חיליק בר: אז באמת – קודם כול, הסעיפים, מיקי, צריכים להיבדק, להיבחן, איפה יש שומנים, איפה צריך לקצץ, אני לא אומר - - -

מיקי רוזנטל: עזוב, כל שנה אומרים שייבדק, וכל שנה התקציב עולה, וזהו.

יחיאל חיליק בר: באתי בשביל להגיד שאני מאוד מאוד מאוד מפרגן לעבודה.

יחיאל חיליק בר: רואים את רוח הצוות שיש פה, את המקצועיות.

יחיאל חיליק בר: אני רוצה, רונן, להודות לך, כי אני יודע שאתה מוביל את כל הדבר הזה.

יחיאל חיליק בר: נריב על סעיף כזה, סעיף אחר, אני בכלל לא בעד.

יחיאל חיליק בר: אבל לפעמים גם מהאופוזיציה כשצריך לומר מילה טובה כדאי להגיד אותה, כי הכנסת היא לא של הקואליציה, הכנסת של כולנו.

יחיאל חיליק בר: אז יישר כוח גדול.

יחיאל חיליק בר: היה חשוב לי לבוא ולהגיד את זה.

דוד ביטן: מאה אחוז.

דוד ביטן: יואב קיש.

יואב קיש: שלום, אני חבר כנסת חדש, כמה חודשים פה בכנסת.

יואב קיש: אני מודה שבאתי עם איזושהי קונספציה שאפשר למצוא אותה לא מעט בתקשורת, עם האשמות גם כלפי חברי כנסת על שכר מנופח ושלא עושים כלום, ואותו דבר כלפי הכנסת.

יואב קיש: גיליתי פה מציאות אחרת לגמרי, גם לגבי עבודת חברי הכנסת, אני חושב שזאת זכות גדולה.

יואב קיש: אני באמת מאוד שמח שאני פה, שלא יהיה רושם אחר, אני חושב שיש לנו זכות, משימה כבדה, גם לייצג ציבור, גם חקיקה פרלמנטרית.

יואב קיש: כל העבודה שאנחנו עושים פה עד השעות הקטנות של הלילה מאוד אינטנסיבית, בטח ובטח לחברי כנסת שיש להם קהל, ציבור רחב שהם צריכים להיות אתו בקשר ולייצג אותו בכבוד.

יואב קיש: וגם לגבי הכנסת אני רוצה להגיד את אותו הדבר.

יואב קיש: הכנסת באמת – ואני באתי מארגונים, גם מהצבא וגם מהשוק האזרחי ומחברות גדולות וקטנות, וראיתי פה מנגנון שבאמת עובד בשביל מטרה אחת: לתת לנו, חברי הכנסת, את מרב הכלים בשביל להשלים את המשימה שלנו.

יואב קיש: וצריך לחשוב, אתה יודע, כשמסתכלים תמיד על כל מיני מנגנונים, אומרים: איפה אנחנו יכולים לחסוך.

יואב קיש: ואני אומר, דווקא אם אתה אומר שהמקום הזה הוא אב החקיקה למדינת ישראל, אתה רוצה שהמקום הזה ידע לעבוד ולעבוד היטב, ובשביל זה צריך לדעת לספק לו את הכלים האלה.

יואב קיש: ואני חושב שהיום רונן מוביל צוות פה בכנסת שעושה את זה כהלכה ויישר כוח.

יואב קיש: מה שחיליק בר אומר את זה מהאופוזיציה, אני אומר את זה גם מהקואליציה וגם כחבר כנסת חדש.

יואב קיש: אגיד לכם מילה אחת שאני כן רוצה להתחבר למה שאמר מיקי, וזה נושא הקיצוצים.

יואב קיש: כל ארגון יכול להתייעל, ואני חושב שגם פה מן הסתם הדבר הזה אפשרי ונכון שייעשה.

יואב קיש: אני מכבד את הדברים שאמר מיקי, אני בהחלט מכבד אותם, ויש פה מציאות; מצד שני, לא הייתי לוקח את זה לכיוון הפופוליסטי של בוא נראה וסתם לעשות.

יואב קיש: אני חושב שגם מיקי שותף לעניין הזה.

מיקי רוזנטל: לא, לא אמרתי.

יואב קיש: אני יודע.

יואב קיש: בסדר.

מיקי רוזנטל: אמרתי שכל הסעיפים חשובים, צריך לקצץ בסעיפים אחרים.

יואב קיש: אני מסכים אתך שצריך לבחון, אני חושב שזאת הדרך.

יואב קיש: אני לא אוהב את הגישה של: צריך לקצץ כי מקצצים ולהראות.

יואב קיש: אני חושב שצריך לבחון כל דבר לגופו של עניין, אני בטוח שיהיו דברים שניתן לקצץ.

יואב קיש: אני רוצה להציע פה הצעה, אני חושב שהכנסת היא בית מספיק גדול עם תקציב מספיק מכובד בשביל להביא גם יועץ חיצוני לעניין הזה, לעשות עבודת התייעלות, בחינה.

יואב קיש: במידה מסוימת זה אולי עולה קצת כסף בטווח הקצר, שאתה משלם ומממן כזו עבודה ובחינה, אבל הנושא הזה בהחלט הוכיח את עצמו באלפי מונים בהרבה מאוד ארגונים.

יואב קיש: הדברים האלה חשובים והם נעשים פעם בכמה זמן, גם הצבא עשה את זה עם מקינזי, לדוגמה - להביא לפה חברה שמבינה ויודעת בדיוק לגלות סעיף סעיף באמת לרמה הזו כמו, מיקי, שאתה מציין, ואז נגלה את התשובות האמיתיות.

מיקי רוזנטל: לא צריך את מקינזי.

מיקי רוזנטל: אפשר לבקש מהחשב של הכנסת או מהנהלת הכנסת או ממנכ"ל הכנסת שיציעו לנו קיצוץ של 5% או 4.5%, כמו שעשו במשרדי הממשלה, מתוך תקציב הכנסת.

דוד ביטן: אבל, מיקי, אגיד לך מה הטעות שלך, משרדי הממשלה קודם כול העלו ואחר כך עשו קיצוץ.

יואב קיש: הגישה שלי אחרת.

יחיאל חיליק בר: אולי תעשו אותו דבר עם הכנסת?

דוד ביטן: לא קיצצו כלום, זה כל העניין, אתה מבין.

מיקי רוזנטל: אדוני היושב-ראש, תיקח בבקשה את תקציבי משרדי הממשלה ואת תקציבי הכנסת ותראה מה קרה להם בעשור האחרון - תקציב הכנסת הוכפל.

דוד ביטן: בסדר.

דוד ביטן: הוא יענה לך על זה, אבל אני אומר, ההבדל – הם קיבלו תוספות ואחר כך עשו קיצוץ רוחבי, אז יש להם תוספת בכל מקרה.

יואב קיש: דוד, אין בינינו ויכוח.

רונן פלוט: כנראה שעשיתי טעות שמראש הורדתי 20 מיליון שקל, זאת הטעות.

רונן פלוט: הייתי צריך להביא את הכול לפה, ואחר כך להגיד: אתה יודע מה, 5% - - -

יואב קיש: חבר'ה, אני חושב שאין בינינו מחלוקת, אנחנו באותו מקום, אנחנו משדרים את אותו דבר.

יואב קיש: אני חושב שיש בתקציב שקיפות מלאה, אנחנו רואים פה סעיף סעיף ואנחנו מקבלים הכול, כל דבר נבחן.

יואב קיש: אני רק לא אוהב להגיד לקצץ בשביל הקיצוץ, זה לא נכון.

יואב קיש: בוא נעשה בדיקה אמיתית.

מיקי רוזנטל: בשביל הדוגמה.

יואב קיש: בסדר, אז אני חושב שאני רוצה תוצר, לא דוגמה.

יואב קיש: לי חשוב לראות תוצר.

יואב קיש: ובוא נבדוק, איפה שהתוצר לא מצדיק את ההשקעה, אז נקצץ.

יואב קיש: ואם התוצר אולי אפילו צריך הגברה, כמו שדיברנו על יועץ נוסף לחברי הכנסת, שאני חושב שזה מהלך מבורך, אז בוא נוסיף.

יואב קיש: כי בסופו של דבר העבודה וההחלטות שלנו משפיעות ויוצאות להרבה מאוד - - -

דוד ביטן: משפיעות על כל המדינה.

יואב קיש: על כל המדינה.

יואב קיש: וחסכת אולי פה 10,000 שקל, שילמת בריבית.

דוד ביטן: תודה, יואב.

דוד ביטן: חבר הכנסת גטאס.

באסל גטאס: אני מצטרף לגישה של מיקי רוזנטל בעניין של - יש לי פה תחושה אמביוולנטית תמיד, כי בקלות אפשר לעבור לפופוליזם כשתוקפים את הכנסת, אבל יש מציאות ויש דימוי.

באסל גטאס: יש לנו בעיה עם הדימוי יותר מאשר במציאות.

באסל גטאס: הדימוי נובע מזה שלחברי הכנסת יש שליטה על המשכורות שלהם, ואני בעד לנתק את זה.

באסל גטאס: להביא למצב שמי שקובע את התנאים ואת המשכורות ואת הקידום, את כל מה שקשור – חברת הכנסת יעל גרמן מביאה הצעה כזאת, ואני - - -

דוד ביטן: אבל זה לא בדיון הזה.

באסל גטאס: אני יודע, אבל אני אומר מאיפה נובע הדימוי.

מיקי לוי: זה לא בדיון הזה, אבל אני מצטרף אליה.

באסל גטאס: לאמיתו של דבר השוויתי את התנאים שלי, הייתי בביקור בצרפת במה שנקרא National Assembly, האסיפה הכללית, ויש שם 500 חברים ומשהו, לא 120.

באסל גטאס: לכל אחד יש ארבעה עוזרים.

באסל גטאס: לא השוויתי משכורות כי זה לא רלוונטי.

<קריאה: שם הם יכולים לעבוד בעבודה נוספת.

באסל גטאס: השוויתי תנאים נלווים, איך חבר פרלמנט צריך לעשות את העבודה שלו.

באסל גטאס: יש להם ארבעה עוזרים, לנו בקושי שניים.

באסל גטאס: אני בעד, לדוגמה, לבדוק סעיף סעיף.

באסל גטאס: לדוגמה, העניין של מה שהתקשורת חוגגת כל הזמן ממנו, מה שנקרא "קשרי ציבור" שזה 66,000 שקל.

יואל חסון: לשנה, כולל הלשכה.

באסל גטאס: תקן אותי, הגזבר.

<חיים אבידור: 49,000.

באסל גטאס: כן, לשכה, מה שנקרא "קשר עם הציבור".

באסל גטאס: זה צחוק, זה לעג לרש.

באסל גטאס: ומזה חוגגים.

באסל גטאס: אם חבר כנסת קנה עוד סמארטפון עושים מזה חגיגה.

באסל גטאס: אבל אני אומר לכם על עצמי, אני גר בראמה, יש לי לשכה בשפרעם.

באסל גטאס: רק דמי השכירות של הלשכה עולים לי 36,000 שקל.

באסל גטאס: איזה קשר עם הציבור?

דוד ביטן: אבל עשינו שינוי בעניין הזה, איחדנו את כל התקציבים וקיצצנו חלק.

מיקי לוי: הכול בחבילה אחת.

באסל גטאס: באתי לגזבר בשנה שעברה, הצעתי, לנו הגיע 3,000 שקל בחודש לטלפון, לתקשורת, אחרי כל הירידות וההורדות אנחנו לא מנצלים את זה.

דוד ביטן: גטאס, תמתין.

דוד ביטן: יש היום תקציב של 49,000 שקל קשר עם הציבור, 31,000 שקל דואר, 23,000 שקל פלאפון, ו-19,000 שקל שכירות – ברור שיש תקציבים שאי-אפשר לנצל אותם בכלל, כי 19,000 שכירות זה לא בא בחשבון, ובעצם מה שהחלטנו בוועדת הכנסת זה לאחד את כל התקציבים, שזה ביחד 122,000.

דוד ביטן: לקצץ 15%, אז יהיה לכל חבר כנסת - - -

באסל גטאס: פניתי בעניין הזה עוד לפני שהיית חבר כנסת.

באסל גטאס: אדוני, אני רוצה קצת קרדיט על זה.

דוד ביטן: רגע, אני רוצה להסביר לך.

יואל חסון: תן לו לדבר.

דוד ביטן: יהיה לכל חבר 104,000 שקל באופן כללי לקשר עם הציבור.

דוד ביטן: ניידנו את כל הסעיפים לסעיף אחד.

חמד עמאר: ממתי זה מתחיל, אדוני?

דוד ביטן: פנינו לוועדה הציבורית.

דוד ביטן: ועדת הכנסת החליטה, אבל פנינו לוועדה הציבורית כי זה החוק, ביקשנו מהם לתת לנו תשובה מהירה בגלל שיש את תקציב המדינה, אנחנו צריכים לסיים את זה.

<חיים אבידור: מינואר.

<חיים אבידור: הוועדה הציבורית מתכנסת ב-29 לחודש לדון על זה.

חמד עמאר: זה בא לידי ביטוי בתקציב?

באסל גטאס: אני מברך על זה.

באסל גטאס: ביקשתי את זה שנה שעברה, ואני ממש מרוצה.

דוד ביטן: סיימת?

באסל גטאס: דבר אחרון בעניין שאמר המנכ"ל לגבי החזרת השידור של ערוץ הכנסת ללוויינים, הקוד הפתוח, שנעשה פה מאמץ עוד לפני שהגענו לתקציב עם מועצת הרשות השנייה ועם עוד אישורים.

באסל גטאס: לקח שנה ומשהו, ומאז עוד שנה ומשהו בגלל שאין תקציב מדינה.

באסל גטאס: אני חושב שזה דבר אזרחי דמוקרטי מהמדרגה הראשונה שבעצם מרוב הציבור הערבי היום נמנע ממנו, נבצר ממנו לראות את ערוץ הכנסת.

באסל גטאס: אני מקווה שזה יחזור ואז יככבו גם בבתי אב ערביים.

חמד עמאר: את הנושא הזה העלינו כבר בכנסת הקודמת.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: אין בעיה.

דוד ביטן: התשובה חיובית.

דוד ביטן: חבר הכנסת מוזס.

מנחם אליעזר מוזס: תודה, אדוני היושב-ראש, אני מלא תשבחות למנכ"ל ולצוות העובדים, באמת מגיע להם כל הקרדיט.

מנחם אליעזר מוזס: הייתי כאן חבר בוועדת הכנסת בקדנציה לפני האחרונה במשך ארבע שנים, לראות את ההבדל בין מה שאז יצא מוועדת הכנסת, בין מה שאז היה לבין היום, זה ממש מזרח ומערב, שמים וארץ; מי שלא זוכר – השטיחים המעופשים הירוקים האלה בכל הפרוזדורים, שבא המנכ"ל והחליף את הכול בשיש נקי; מי שלא זוכר – דרשנו כבר אז לפתוח עוד כניסה ועוד חניון לכנסת, חניון 24, שער 24 שמוריד המון מהנפח בכל מה שקורה כאן בפעילות הזאת, רואה מה שקורה כאן; מי שלא זוכר איך המזנון היה אז, שירותי המזנון.

מנחם אליעזר מוזס: יחד עם זאת, באתם והתחלתם לקצץ, למשל בנושא הכיבוד.

מנחם אליעזר מוזס: בא יהודי מצפת, אין במה לכבד אותו.

מנחם אליעזר מוזס: אין.

מנחם אליעזר מוזס: הדבר הזה פעם היה, בא יפה נפש – הכנסת אורחים זאת המצווה הראשונה של פרשת השבוע, הכנסת אורחים, קיצצנו בזה.

מנחם אליעזר מוזס: אני חושב שצריכים להחזיר את הנוהג הזה כמו שקובעים מכמה קילומטר הוא בא אז נותנים לו חדר במלון, צריכים לקבוע גם כן.

מנחם אליעזר מוזס: לא יכול להיות שלא יהיה כאן כיבוד לאנשים שמגיעים מכאלו מרחקים, אין במה לכבד את היהודי ההוא.

מאיר כהן: זה מה שנקרא ביסקוויטים לפי המרחק.

מנחם אליעזר מוזס: כן, בדיוק.

מנחם אליעזר מוזס: ביסקוויטים לפי המרחק, פעם זה היה כך.

יואל חסון: ביסקוויט לכל פועל.

מנחם אליעזר מוזס: יחד עם זאת, אני רוצה לומר, וממש למחות, אתה לוקח לפני חודש, וכבר מאז מפמפמים בכל כלי התקשורת - הולכים להעלות לנו את המשכורת ל-44,000 שקל.

מנחם אליעזר מוזס: זה שמייד חותכים לנו 48% למס הכנסת ולעוד הוצאות, וסך הכול נכנס לבנק 19,000 עד 20,000, את זה אף אחד לא מזכיר.

מנחם אליעזר מוזס: הולכים להעלות לנו ל-44,000, איזה 44,000?

מיקי לוי: אבל מס הכנסה, חבר כנסת, משלמים כל אזרחי מדינת ישראל, יש מדרגות מס ויש - - -

מנחם אליעזר מוזס: לא דיברתי על מס הכנסה.

מנחם אליעזר מוזס: מס הכנסה ייקח את שלו.

מנחם אליעזר מוזס: אבל זה שלבוא - - -

עיסאווי פריג': מיקי, מיקי.

מנחם אליעזר מוזס: מיקי, לבוא ולמכור לציבור שבאמת מסתכלים, מה, 44,000 שקל, זה לא נכון.

מיקי לוי: ההעלאה לחברי הכנסת מיותרת.

יחיאל חיליק בר: מיקי מציע לבטל מס הכנסה לח"כים.

מיקי לוי: על ח"כים אני רוצה עוד - - -

מנחם אליעזר מוזס: לא דיברתי על מס הכנסה.

מנחם אליעזר מוזס: דיברתי על זה שפשוט הדימוי לחברי כנסת – משתדלים פשוט - - -

דוד ביטן: מיקי, שכחת שהיית ניצב במשטרה?

יחיאל חיליק בר: סגן שר אוצר אנחנו מנסים לשכוח, אתה מזכיר לנו את הניצב המשטרה?

יחיאל חיליק בר: עזוב, נו, בחייך.

יואל חסון: לפעמים הוא מתבלבל בין סגן שר אוצר לניצב.

מיקי לוי: אם כולם בשני התפקידים - - -

יחיאל חיליק בר: הוא הבין אותי.

יחיאל חיליק בר: הוא הבין למה התכוונתי, הוא הבין, תאמין לי.

מנחם אליעזר מוזס: יש איזה ספורט תקשורתי להתקיף חברי כנסת, וכל דבר שלא יהיה.

מנחם אליעזר מוזס: אני זוכר כשהחליפו את הרכבים מה שהיה, ואז החליטו להוריד עוד פעם ועוד פעם, ולהנמיך עוד פעם.

מנחם אליעזר מוזס: הייתה איזו שאלה של בטיחות, מה שפעם היה להיום, מי מסתכל על זה?

מנחם אליעזר מוזס: העיקר התדמית.

מנחם אליעזר מוזס: אותו הדבר בנושא הזה.

מנחם אליעזר מוזס: אני לא יודע מה עוד צריכים לעשות בכדי להסביר לציבור שסך הכול מרוויחים כאן 19,000, 20,000 שקל.

מנחם אליעזר מוזס: תודה.

דוד ביטן: נתת לנו רעיון באמת לתקציב, נדבר על זה בסוף.

טלי פלוסקוב: תודה, אדוני היושב-ראש, אני מראש מתנצלת, אני פשוט פותחת שדולה ולכן ביקשתי להיכנס בלי תור.

טלי פלוסקוב: אני רוצה לחלק את דבריי לשני חלקים: אחד, אני רוצה לנצל את ההזדמנות שמנכ"ל הכנסת ומזכירת הכנסת נמצאים כאן, באמת להודות לכם על העבודה הנפלאה שאתם עושים.

טלי פלוסקוב: זה לא מובן מאליו בעיני, ואני גם בתור סגנית יו"ר הכנסת עובדת אתכם הרבה ובאמת תודה גם לכם, ומכאן תודה גם לכל הצוות הנפלא שעובד בכנסת.

טלי פלוסקוב: זה אחד.

טלי פלוסקוב: שתיים, אני רוצה לברך את יושב-ראש הוועדה על היוזמה להעלות את הנושא של יועץ פרלמנטרי נוסף.

טלי פלוסקוב: הרי אנחנו יודעים טוב מאוד שכל שקל שהמדינה תשקיע בלעזור לנו לעבוד זה יעזור פי כמה וכמה לקופת המדינה ולטובת האזרח.

טלי פלוסקוב: כי אז אנחנו נוכל לעשות את העבודה שלנו יותר טוב, יותר איכותי, ונוכל להיכנס יותר לעומק הצעות חוק שאנחנו לפעמים מרימים יד או לא מרימים יד בלי להבין מה שקורה שם.

טלי פלוסקוב: דבר נוסף, ופה אני רוצה לציין משהו שאני באה ושמה על השולחן.

טלי פלוסקוב: כפי שאתם יודעים, אני גרה בערד, עיר שנמצאת במרחק שבדרך כלל לוקח לי שעתיים-שעתיים וחצי להגיע לכאן בגלל הפקקים, ויש לנו בסיעה עוד מישהי שגרה בקריית-שמונה, ואנחנו שתי נשים שנוהגות כדי להגיע לעבודה.

טלי פלוסקוב: אחרי שלוש שעות נהיגה מאוד קשה להיכנס לעבודה עם ראש נקי.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שיש מקום גם לשקול, ועוד פעם, אני לגמרי אתכם, אני חושבת שהביקורת מצד הציבור היא לחלוטין לא עניינית, דברים יותר פופוליסטיים.

מנחם אליעזר מוזס: גם התקשורת.

טלי פלוסקוב: גם התקשורת.

טלי פלוסקוב: אני חושבת שצריך לשקול, חברי כנסת שמתגוררים במרחק מעל מספר קילומטרים מסוים, ובמיוחד, ופה נושא של נשים, בקדנציה הזאת יש בכנסת 30 נשים, וצריכה אולי להיות התייחסות קצת שונה, לתת אפשרות לקחת נהג.

טלי פלוסקוב: כשאני מדברת על נהג, אז אומרים לי: תיקחי את העוזר שגם ינהג עבורך.

טלי פלוסקוב: סליחה, אני לא רוצה לפגוע בעבודה שלי.

טלי פלוסקוב: אני רוצה שהעוזרים שלי יעשו את אותה עבודה כמו שעושים עוזרים של חבר כנסת שמתגורר בירושלים.

טלי פלוסקוב: לכן, אני מבקשת - - -

עיסאווי פריג': אבל יש הטבות מס.

יחיאל חיליק בר: את רוצה גם עוזר שלישי וגם נהג?

יחיאל חיליק בר: זה מוגזם.

<קריאות: - - -

מרב מיכאלי: את שוכרת דירה בירושלים?

טלי פלוסקוב: רבותי, לא, אני לא שוכרת.

טלי פלוסקוב: הכסף שאני מקבלת לא מספיק לשכירות.

מרב מיכאלי: למה אי-אפשר לאפשר למי שגר מעל מספר קילומטרים במקום לשכור דירה לקבל נהג.

עיסאווי פריג': לערד אין הטבות מס.

טלי פלוסקוב: נכון, במקום לשכור דירה, בבקשה.

רונן פלוט: הכול אפשר בוועדה ציבורית.

רונן פלוט: כל מה שקשור לחברי כנסת.

מרב מיכאלי: אני אומרת את זה לדוד.

מרב מיכאלי: דוד, מי שמגיע לה שכר דירה, לשכור דירה בירושלים בגלל שהיא גרה כל כך רחוק מהכנסת ולא שוכרת דירה, אפשר להחליף את זה.

מרב מיכאלי: זה יכול להיות אופציונלי, זה דבר - - -

<ארבל אסטרחן: כל מי שגר מחוץ לירושלים - - -

<חיים אבידור: היא מקבלת בית-מלון, זה כמו זה.

עיסאווי פריג': הם מאחדים את התקציב.

מרב מיכאלי: אני לא מדברת על בית-מלון.

טלי פלוסקוב: כן, אבל אני לא עובדת כאן רק בימים שני ושלישי.

טלי פלוסקוב: מי שחושב שאני עובדת רק שני-שלישי-רביעי הוא טועה, ובגדול.

<קריאה: אפשר לעשות כל מה שתחליטו.

טלי פלוסקוב: אני עובדת גם שישי וגם שבת.

מנחם אליעזר מוזס: מוצאי שבת התכוונת.

טלי פלוסקוב: בסדר, אני מתקנת את עצמי.

טלי פלוסקוב: תודה רבה לך, אדוני.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: פרופ' טרכטנברג.

דוד ביטן: לפני זה אני מבקש, סלח לי רגע, מה שאמר חבר הכנסת מוזס בעצם עונה על הבעיה שאני חושב שהציבור לא ער למה שאנחנו עובדים ועושים בכנסת.

דוד ביטן: הם רואים את המליאה שהיא לא מלאה, מבחינתם אף חבר כנסת לא עובד.

דוד ביטן: אני מבקש שבמסגרת התקציב יהיה איזשהו תקציב הסברה רק לנושא של עבודת הח"כים בכנסת, לא סיעתי ולא שום דבר.

דוד ביטן: נתחיל לעבוד על העניין.

דוד ביטן: זה לא יכול להיות שפה יעבדו קשה, והציבור חושב שלא עושים כלום.

דוד ביטן: אז להכניס את זה בבקשה לתקציב.

עיסאווי פריג': איזה יושב-ראש - - -

רונן פלוט: יש.

דוד ביטן: יש?

דוד ביטן: אז תגיד, אם יש אז אין שום בעיה, אבל אני לא רואה שאנחנו עושים איזשהן פעולות הסברה.

רונן פלוט: לא, עכשיו יהיה תקציב.

דוד ביטן: אז לדאוג לתקציב רק לעניין הזה.

דוד ביטן: בבקשה, פרופ' טרכטנברג.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, אני מצטרף לברכות שהושמעו כאן כלפי הצורה שהכנסת מתנהלת.

מנואל טרכטנברג: זה ארגון לא פשוט לנהל אותו, יש כאן 120 פרימדונות ואלפי אנשים שמבקרים כאן, וזה לא קל.

מנואל טרכטנברג: ואני, כמי שבא מבחוץ, וניהלתי את ההשכלה הגבוהה, 9 מיליארד שקל, אני רואה מה שנעשה כאן, ואני מלא התפעלות.

מנואל טרכטנברג: אני חייב להגיד את זה.

מנואל טרכטנברג: אז יישר כוח.

מנואל טרכטנברג: יש לי הצעות קונקרטיות לשיפור המצב בכל זאת.

מנואל טרכטנברג: קודם כול לגבי אופן הצגת התקציב.

מנואל טרכטנברג: מה שצריך לעשות מלבד ההצגה הזאת שהולכת על-פי סעיף תקציבי וזה משהו היסטורי, יש שלושה בלוקים: יש כוח-אדם; יש תקציב פעולות; ויש השקעות או תקציב פיתוח.

מנואל טרכטנברג: מאוד קשה לקבל איזשהו מושג של מה התפתחות התקציב על-פני זמן בלא החלוקה הזאת.

מנואל טרכטנברג: לדוגמה, ההשקעות האמורות שציינתם במטבח וציוד ביטחוני וכו'.

דוד ביטן: תקציב השקעה.

מנואל טרכטנברג: הרי הגדרתית זה חד-פעמי, ואז לא נקבל את הרושם המוטעה שזה בבסיס התקציב.

דוד ביטן: דיברנו על זה, זה יירשם כתקציב פיתוח.

מנואל טרכטנברג: אני אומר, כשזה מגיע לדיון כאן, זה צריך להיות מוצג בקטגוריות כאלו כדי שיהיה אפשר לקיים דיון מושכל על הדברים האלו.

מנואל טרכטנברג: זה א'.

דוד ביטן: צודק, צודק.

דוד ביטן: תקציב פיתוח מיוחד, חד-פעמי.

מנואל טרכטנברג: ב', לגבי המתח הזה שקיים תמיד על כמה התקציב צריך לעלות וכו'.

מנואל טרכטנברג: שמענו את מיקי רוזנטל על הדבר הזה.

מנואל טרכטנברג: תראו, אני חושב שמה שמתבקש בהמשך – אהיה מוכן בהחלט לשתף פעולה עם מהלך כזה – זה לקבוע איזשהו כלל פיסקלי, מה שנקרא, איזשהו כלל הוצאה, כמו שיש לממשלה, של בכמה תקציב הממשלה צריך לעלות משנה לשנה.

מנואל טרכטנברג: יש איזשהו כלל שלא מחזיק הרבה זמן, אבל יש כלל, ואז יש גם מלמעלה איזושהי מגבלת תקציב שעולה כל הזמן, ואז אתה צריך להתאים את עצמך אל מול המגבלה הזאת, אלא אם כן יש סיבות טובות לחרוג ממנה, אבל צריך איזושהי מסגרת כזאת.

רונן פלוט: מקובל.

מנואל טרכטנברג: אני מוכן לעזור בדבר שכזה.

מנואל טרכטנברג: דבר נוסף, אני מציע שעל כל החלטה לגידול תקציבי מעל לסכום מסוים, נניח 5 מיליון או 10 מיליון שקל, אני חושב שמתבקש שהוועדה המשותפת תיתן את הדעת על זה בטרם כניסתו לתקציב.

דוד ביטן: זה הדיון.

דוד ביטן: יש הצעת תקציב.

דוד ביטן: אין תקציב.

דוד ביטן: יש פה הצעת תקציב ואנחנו דנים בה.

דוד ביטן: שתי הוועדות יושבות - - -

מנואל טרכטנברג: לא, לא, סליחה, אדוני היושב-ראש, הצעת התקציב היא במקשה אחת.

מנואל טרכטנברג: אני אומר, כשיש דיון נניח על להשקיע 10 מיליון במטבח, אני לא יודע כמה, אם זה מעל סכום מסוים, שיהיה דיון מקדים במסגרת נאותה.

דוד ביטן: אפשר לשקול את זה, אבל בעיקרון זו הצעת תקציב.

מנואל טרכטנברג: זה מאוד יעזור, גם, תראו, הנראות בדברים האלה חשובה.

דוד ביטן: בפעם הבאה תעשו את זה.

רונן פלוט: מקובל.

מנואל טרכטנברג: דבר נוסף, וזה נאמר כאן, לפעמים יש הרבה מאוד הוצאות קטנות – מוחבא.

מנואל טרכטנברג: אני מוכן לעזור גם בדבר הזה, עשיתי פעולת ניקיון בוות"ת על הדבר הזה.

מנואל טרכטנברג: מוכן לעזור.

מנואל טרכטנברג: ודבר אחרון, אני מברך על העניין של היועץ הנוסף.

מנואל טרכטנברג: אי-אפשר לתפקד בצורה הזאת.

מנואל טרכטנברג: כל הזמן שאלתי את עצמי: מה קורה כאן?

מנואל טרכטנברג: מה מצפים?

מנואל טרכטנברג: מה הציפיות מאתנו כחברי כנסת?

מנואל טרכטנברג: ואין לנו יכולת להושיע.

מנואל טרכטנברג: אז כל הכבוד, ואני שוב מברך על הפעולה שלכם.

דוד ביטן: תודה רבה.

דוד ביטן: חבר הכנסת אייכלר, אתה צריך לצאת, אז בבקשה.

ישראל אייכלר: כן, יש לי ועדה לענייני פרקינסון בשעה 11:00 בוועדה לפניות הציבור, אז אני רוצה את רשות הדיבור.

ישראל אייכלר: אני רוצה להצטרף לברכות לעובדי הכנסת.

ישראל אייכלר: אני מכיר את היעילות של חברת חשמל, זה אקטואליה של עוד משרדי ממשלה, ולעומת זאת העובדים בכנסת יעילים.

ישראל אייכלר: אני חושב ש-120 חברי כנסת יעידו שהיעילות בקרב עובדי הכנסת היא ממדרגה ראשונה.

ישראל אייכלר: דבר אחד אני רוצה להעיר פה לכולם.

ישראל אייכלר: כאשר לוקחים עובדים לכנסת, נציבות שירות המדינה קבעה בשרירות ולא לפי חוק, אלא כך רצה נציב שירות המדינה, שהתארים האקדמאיים יחייבו כניסת אנשים ודירוגם ושכרם לפי התעודות שהם מביאים.

ישראל אייכלר: ישנם מאות אלפי אזרחים משכילים, טובים, נאמנים ומסורים, שאין להם את התעודות של המועצות להשכלה גבוהה למיניהן.

ישראל אייכלר: אני חושב שהכנסת ככנסת שיודעת לשלב יפה עובדים ערבים, עובדים יהודים, עובדים אפילו מוגבלים, לא יעלה על הדעת שכמות האנשים שאינם יכולים להתקבל לעבודה לכנסת – אני רוצה שהמנכ"ל והחשב – אדוני המנכ"ל, אני רוצה שאתה והחשב תדברו על זה.

רונן פלוט: אנחנו מדברים על זה.

ישראל אייכלר: דיברתי עם יושב-ראש הכנסת כבר כמה פעמים.

ישראל אייכלר: הכנסת ריבונית להכניס כל עובד שהיא חושבת שהוא טוב ויעיל, ובשביל רוב העבודות בכנסת לא צריך תואר שני בהשפעת קרני התיש על קרני השמש בסין, מחקר גדול ודוקטורט.

ישראל אייכלר: הוא יכול להיות עובד טוב ומסור וצריך לאפשר - - -

יואל חסון: אני מציע לא לזלזל בהשכלה אקדמית.

דוד ביטן: אייכלר, הבנתי, אבל זה לא עניין לתקציב, זה עניין של נהלים פנימיים.

דוד ביטן: אנחנו דנים בתקציב כרגע.

ישראל אייכלר: אני חושב שכשמדברים על עובדי הכנסת, על התקציב, צריך להקציב - - -

דוד ביטן: תקציב, אנחנו דנים על כסף, לא על מי התקבל באיזה נוהל וכמה.

ישראל אייכלר: אבל אני כן רוצה שכשאנחנו מדברים על זה, בגלל שאני רוצה לשבח את עובדי הכנסת, את מנכ"ל הכנסת, את כל הצוות, אני רוצה שישתבח עוד יותר בעובדים שהם אינם בעלי תואר אקדמאי.

ישראל אייכלר: יש לפחות יושב-ראש מפלגה פה שאין לו תארים אקדמאים בכנסת והוא אדם מוכשר, יאיר לפיד, וגם לי אין תארים אקדמאים, ושמישהו יגיד שאני לא - - -

דוד ביטן: למה?

דוד ביטן: יש לו תואר אקדמאי, למה אין לו?

מיקי לוי: רשמתי את זה בפרוטוקול, את מה שאמרת עכשיו.

דוד ביטן: יש לו בתקשורת.

דוד ביטן: זה תואר אקדמאי רציני ביותר.

חמד עמאר: ראינו מה שקרה באוצר.

יואל חסון: ראינו מה שקרה באוצר.

דוד ביטן: תקשורת מעשית.

יואל חסון: חבר הכנסת לוי, ראינו מה שקרה באוצר בגלל חוסר בהשכלה.

דוד ביטן: מיקי, דבר, מיקי, - - -

ישראל אייכלר: לא בגלל זה.

ישראל אייכלר: זאת הייתה המעלה היחידה שלו.

מיקי לוי: - - - 99 מיליארד שקל, 4.4% גירעון, ומה החזרנו?

דוד ביטן: חבר הכנסת עמאר, חמד עמאר.

ישראל אייכלר: יואל, אתה מוכן לחשוף איזה תואר אקדמאי - - -

דוד ביטן: אייכלר, אתה לא צריך ללכת לוועדת פניות הציבור?

ישראל אייכלר: הנה, הנה, עכשיו ב-11:00.

דוד ביטן: אמרת שאתה צריך ללכת, נתתי לך לדבר לפני.

דוד ביטן: יש כאלה שצריכים ללכת אז נתתי להם לדבר לפני.

יואל חסון: חבל שלא אמרתי גם.

יצחק וקנין: אם לאחד אתה מאפשר ככה, אבל לא לכל אחד.

יצחק וקנין: גם לי יש ועדה ב-11:00.

דוד ביטן: צודק, קיבלתי הנחיה מוועדת האתיקה, רבותי, אני חייב לבצע.

דוד ביטן: בסדר, אחרון, מעכשיו לפי הסדר.

דוד ביטן: מקובל.

חמד עמאר: אדוני היושב-ראש, הייתי חבר בכנסת הקודמת בוועדה המשותפת.

חמד עמאר: עכשיו אני לא חבר, אבל הגעתי קודם כול להגיד תודה רבה למנכ"ל.

חמד עמאר: אפילו בכניסה שלך לכנסת אתה רואה את השינוי.

חמד עמאר: אני בקדנציה שלישית, והחזית כבר מתחילה להשתנות.

חמד עמאר: ההשקעה, רואים את זה.

חמד עמאר: אתה רואה כשאתה נכנס לפרלמנט, אתה מרגיש גאווה כשאתה נכנס לפרלמנט הישראלי.

חמד עמאר: נקודה שנייה שאני רוצה, אני חושב שגם הצגת התקציב, אני חבר ועדת הכספים, לא ראיתי הצגת תקציב מאף שר, מפורטת, איפה עלות התקציב, למה העלו את התקציב, ואיך העלו את התקציב, באמת הצגה מעולה למנכ"ל.

חמד עמאר: תודה על ההצגה הזאת.

חמד עמאר: קודם כול בנושא התקציב, אני חושב שהכנסת יודעת מה הפיתוחים שאנחנו צריכים לעשות בעתיד.

חמד עמאר: לעבוד על תוכנית חומש, תוכנית רב-שנתית לנושאים שאנחנו צריכים להשקיע בהם, שלא נפיל בשנה אחת תקציב פיתוח של 30 מיליון שקל.

חמד עמאר: אם אנחנו עובדים לפי תוכנית חומש, תוכנית רב-שנתית, אנחנו יכולים גם ככה לחלק את זה לשנים רבות, ולצאת עם תוצאה טובה.

חמד עמאר: נקודה שלישית שרציתי להעלות בנושא של העוזרים.

חמד עמאר: אני גר בצפון, והיה לי עוזר מאשדוד.

חמד עמאר: הוא היה נמצא אתי בימים שני-שלישי-רביעי.

חמד עמאר: בחמישי-שישי-שבת-ראשון הייתי צריך להסתדר עם עוזר אחד שגר אתי בצפון, ולפעמים יש חברי כנסת שלא גר אתם אף אחד בצפון, או כפי שאמרה חברת הכנסת – בערד.

חמד עמאר: לכן, בכנסת השמונה-עשרה, אני חושב, החליטו שלא מפצלים את המשרה של עוזר של חבר כנסת.

חמד עמאר: אני חושב שצריך להביא את זה עוד פעם בחשבון ולראות, יש עוזרים מאוד טובים שאתה לא יכול לקחת אותם בגלל שאתה רוצה מישהו שקרוב אליך וגר לידך, ויש לך אפשרות לקחת מישהו שגר במרכז, שיעבוד אתך שלושה ימים כאן, ועוד עוזר שיעבוד אתך יומיים וחצי בצפון.

דוד ביטן: אומנם לא הייתי חבר כנסת אז, אבל הבנתי שהסיפור הזה יצר המון בעיות.

מרב מיכאלי: המון בעיות.

חמד עמאר: חלוקת המשרה?

דוד ביטן: החלוקה, הגזימו עם זה.

מרב מיכאלי: בעיקר זה יצר ניצול.

חמד עמאר: ניצול משרה.

דוד ביטן: ואנשים טענו שהם עובדים מ-12:00 ומקבלים חצי משרה.

דוד ביטן: עזוב, אנחנו לא רוצים את זה.

חמד עמאר: זאת נקודה שהעליתי, אבל אם אתה מעלה שיש עוזר שלישי, זה כבר פותר לך את הבעיה.

חמד עמאר: תודה רבה.

דוד ביטן: עוזר שלישי יכול לפתור את הבעיה.

דוד ביטן: חבר הכנסת וקנין.

דוד ביטן: הוא לפי הסדר, לא עשיתי לו – לא אסתבך עם ועדת האתיקה.

יצחק וקנין: תודה, אדוני.

יצחק וקנין: שמעתי את מיקי רוזנטל, ואני אקח אותנו קצת אחורה.

יצחק וקנין: נכנסתי לכנסת בשנת 96', היינו שני ח"כים בחדר אחד.

יצחק וקנין: חבר'ה, תשמעו טוב, שני ח"כים בחדר אחד, ואיזה חדר?

יצחק וקנין: מטר וחצי על שלוש.

מנחם אליעזר מוזס: בקרוון.

יצחק וקנין: עזוב את הקרוונים, זאת כבר הייתה תקופה מתקדמת אחרי ההילטונים.

דוד ביטן: אני זוכר את זה, באתי לחדר של עומרי שרון.

דוד ביטן: שנינו ביחד לא הצלחנו להיכנס לחדר.

יצחק וקנין: תחשבו, עם עוזר פרלמנטרי אחד, ובאמת, היה קשה מאוד לעבוד.

יצחק וקנין: אחרי כן השתדרגנו, חבר כנסת בחדר עם עוזר פרלמנטרי אחד, גם זו הייתה קטסטרופה, גם זה קטן מאוד.

יצחק וקנין: לא היית יכול לזוז.

יצחק וקנין: אם אתה פותח את הדלת, אתה לא יכול לצאת, אתה חייב להזיז את הכיסא, להזיז את השולחן, זאת מציאות שהייתה פה.

יצחק וקנין: בנו את כל האגף הזה, רבותי, מיקי מתפלא שבעשור האחרון הכנסת הכפילה את התקציב.

יצחק וקנין: מה שבנו כרגע זה פי שניים ממה שהיה.

יצחק וקנין: כל הוועדות והחדרים, צריך להחזיק את זה.

יצחק וקנין: עזבו את התקציב של הבנייה שזה תקציב פיתוח, כמו שאומרים, חד-פעמי, אבל כדי להחזיק את זה, זה שומרים, זה סדרנים, זה המשמר, זה כל מה שאתם לא רוצים מסביב, חדרים, הניקיון של כל המבנה הזה.

יצחק וקנין: ואני אומר לכם שפעם לחברי הכנסת התנאים הסוציאליים היו פי מאה יותר טובים מאשר היום, שלא תטעו.

יצחק וקנין: אומרים שחברי כנסת מכתיבים את השכר.

יצחק וקנין: אנחנו הכינו את עצמנו פעם אחר פעם, כי כל הזמן הביקורת הציבורית הייתה עלינו, ואני אומר את זה באחריות.

יצחק וקנין: פעם ישבנו בוועדת הכנסת והכתבנו את הדברים וקבענו את הדברים איך הם צריכים להיות.

יצחק וקנין: הורידו את הפנסיה, רוב חברי הכנסת שהיום יוצאים הם בצרה צרורה, מי שאין לו פנסיה מסודרת.

יצחק וקנין: אני לא מדבר עלי, אני עדיין בתקציבית כי אני מהוותיקים, אבל אלה שנכנסים היום הם לא בתקציבית.

יצחק וקנין: היה להם 4%, שרים 7%.

יצחק וקנין: כשפגעו, רק בחברי הכנסת פגעו.

יצחק וקנין: בשופטים פגעו?

יצחק וקנין: הורידו להם מ-7%?

יצחק וקנין: לא הורידו.

יצחק וקנין: אז לכולם הורידו ל-2%.

מיקי לוי: גם לא באנשי הפרקליטות.

יצחק וקנין: לא פגעו באף אחד.

יצחק וקנין: רק אנחנו פגענו.

יצחק וקנין: חבר'ה, תפסיקו - - -

מנחם אליעזר מוזס: יפה נפש היינו אז.

יצחק וקנין: תפסיקו לחשוב שאנחנו איזה אסקופה תחתונה שכל מי שרוצה לרדת ירד עלינו.

יצחק וקנין: ויתירה מזאת, חבר הכנסת קיבל 4% ועבד ארבע עבודות נוספות, אני מזכיר לכולם.

יצחק וקנין: היום אסור לחבר הכנסת לעבוד, ויש עליו הרבה מגבלות, ואנחנו כל הזמן מול הזרקורים.

יצחק וקנין: אז אנחנו לא צריכים להיות איזה משהו שכל הזמן צריך לחשוש מה יאמרו עלינו.

יצחק וקנין: צודק יושב-ראש הוועדה שאמר שצריך להביא את זה לביטוי, כי לחברי כנסת לא היה איפה לשבת, איפה ישבו?

יצחק וקנין: או במליאה – לא יכולת לקבל אורחים, לא יכולת לקבל כלום, זאת הייתה מציאות קשה מאוד.

יצחק וקנין: שלא לדבר על אם באו אורחים מחוץ-לארץ.

יצחק וקנין: נכון להיום, רבותי, אני חושב שצריך – קודם כול אני חושב שהמערכת בכנסת היא מערכת שמי שבא במיוחד מהעבודה הציבורית יודע שהמערכת בכנסת, עובדי הכנסת, כל המערכת כולה, זה לא דבר שמוצאים אותו בשום משרד ממשלתי.

יצחק וקנין: אני אומר את זה באחריות מלאה.

יצחק וקנין: בשום משרד הממשלתי לא תמצא עובדים מסורים לעבודתם כמו פה.

יצחק וקנין: אני פה כבר 21 שנים, רבותי, אז אני קצת מכיר את הדברים, עברתי הרבה דברים.

יצחק וקנין: אתן דוגמה שמדברים עליה הרבה.

יצחק וקנין: אני משמש כסגן יושב-ראש כנסת.

יצחק וקנין: מי שחושב שזה רק ניהול הישיבות או ישיבת נשיאות, הרבה פעמים אתה צריך ללכת לאירועים במקום היושב-ראש, וזה משלחות שבאות, אתה מחליף את היושב-ראש בהרבה מקרים.

יצחק וקנין: אני גם יושב-ראש ועדת האתיקה.

יצחק וקנין: רבותי, אני נכנס לפעמים לכנסת בשמונה בבוקר – תבדקו את זה – לא רואה את החדר שלי עד אחת-עשרה בלילה.

יצחק וקנין: לא רואה אותו, אין לי זמן לראות אותו, כי אני רץ מוועדה לוועדה, מישיבה לישיבה, זאת מציאות.

יצחק וקנין: צודק יושב-ראש הוועדה, חבר הכנסת דוד ביטן, שבאמת צריך – זאת לא המליאה שרואים שם ארבעה אנשים או חמישה אנשים, כי חברי הכנסת עובדים.

יצחק וקנין: זאת המציאות האמיתית.

יצחק וקנין: לכן, רבותי, אני חושב שצריך לאשר את התקציב הזה.

יצחק וקנין: זה לא איזה תקציב - לא מנופח ולא כלום, אני חושב שהמציאות מסבירה את עצמה, הכנסת גדלה, התרחבה.

יצחק וקנין: אני חושב שלאט לאט התנאים של חברי הכנסת הם תנאים הרבה יותר אלמנטריים.

יצחק וקנין: מי שהולך לפרלמנטים אחרים רואה את זה בצורה אחרת לגמרי, איזה לשכות יש, באיזו צורה מקבלים אותך, ואנחנו צריכים להיות איזה סרח העודף של מישהו?

יצחק וקנין: אנחנו נבחרי ציבור, מן הראוי שנעשה את עבודתנו כראוי ונייצג את המדינה כמו שצריך וגם את הכנסת.

יצחק וקנין: תודה.

מנחם אליעזר מוזס: בל נשכח שמר וקנין גר על גבול הצפון.

דוד ביטן: רק דבר אחד, יש לי שאלה אליך, וקנין: מה הסיסמה להיות 21 שנה חבר כנסת?

דוד ביטן: איזו סיסמה?

יואל חסון: שהרב יבחר בך.

יצחק וקנין: אגיד לך משהו, דוד.

יצחק וקנין: לא אמרתי משהו, אבל אני אומר את זה.

יצחק וקנין: תראו, רבותי, אני במשך 21 שנים יוצא בארבע בבוקר ביום שני, לפעמים אני חוזר ביום רביעי בלילה ולפעמים גם ביום חמישי, תלוי לפי הוועדות שיש.

יצחק וקנין: ואני אומר לכם: קבוע קבוע, ארבע בבוקר אני הולך לחדר במלון נשאר עד יום רביעי או עד יום חמישי, זה בקביעות.

יצחק וקנין: אז, רבותי, אנחנו לא עושים חיים פה ושאף אחד לא - - -

מנחם אליעזר מוזס: אבל אילו היה לך נהג, היה אחרת.

מנחם אליעזר מוזס: זה מה שדיברנו שצריכים להוסיף לאלה.

יצחק וקנין: אין ספק שכדי לעשות את העבודה הזאת צריך תנאים כמו שצריך, וזה לא, חלילה וחס, אני לא חושב שזה יגרע מהמדינה, להפך, זה יהיה לטובת המדינה.

יואב בן צור: רבותי, אני 30 שנה נמצא בחיים הציבוריים, עברתי גופים גדולים שניהלתי והייתי במגע עם הרבה משרדי ממשלה וחברות נלוות.

יואב בן צור: אני רוצה לומר לכם שכשהגעתי לכנסת הייתי מופתע.

יואב בן צור: אני קצת יותר משנה פה, והייתי מאוד מופתע מהשירות שמקבלים פה.

יואב בן צור: אין ספק שהדבר הזה בא בעצם מהראש ומכל הצוות שנמצא, הן המנכ"ל, הן מזכירת הכנסת, הן החשב, כל העובדים כולם מסבירי פנים.

יואב בן צור: כתוב "חכלילי עיניים מיין ולבן שנים מחלב" – זה פסוק שאומר שעדיף חכלילי, חכלילית זאת מין חיה שהעיניים שלה מאירות, אז אומרת התורה: "חכלילי עיניים מיין", עדיף שתאיר לאדם את העיניים שלך כשאתה נותן לו משהו, מאשר תיתן לו יין.

יואב בן צור: "ולבן שיניים מחלב" - כשאתה נותן לאדם משהו בחיוך זה עדיף מאשר תיתן לו כוס חלב.

יואב בן צור: תלבין את שינייך, תפתח את הפה ותחייך.

יואב בן צור: אני רוצה לומר לכם שכאן בכנסת הזאת על כל העובדים בלי יוצא מן הכלל אפשר לומר את הפסוקים האלה, מאירי פנים, מסבירי פנים ואנשי שירות מהמעלה הראשונה.

יואב בן צור: אין לי ספק שההתנהלות מהיושב-ראש עד המנכ"ל, מזכירת הכנסת, החשב, וכל מנהלי האגפים, זה בעצם מה שנותן את האווירה המצוינת שיש פה.

יואב בן צור: בנושא העקרוני עצמו של התקציב, בהמשך למה שדיברו חברי, אני חושב שמי שעשה ויצר את תקציב הכנסת אלו אנשים נבונים, אחראים, אין לנו ספק שאין פה שומנים ואין פה בזבוזים.

יואב בן צור: ההפך, כשאדם צריך להתמקח, כמו שאמר רונן, אז הוא מעלה למעלה והוא יודע שבסופו של דבר יורידו אותו למטה, יתמקחו אתו על 10% פה ו-5% שם.

יואב בן צור: כשאדם יודע שבעצם הוא מאשר את התקציב של עצמו – אין לנו ספק שהתקציב הוא תקציב אחראי מאוד ושהצרכים שכתבו בתקציב הם צרכים שצריכים להיעשות.

יואב בן צור: אין פה איזשהו מישהו שמרוויח מהפעולה הזאת משהו.

יואב בן צור: הרי שכר חברי הכנסת הוא שכר חברי הכנסת, והדברים שנלווים מסביב, אנחנו רואים שהצורה שבה נראית הכנסת, כמו שאמרו כולם, מצדיקה בהחלט, גם אם ישנן העלאות כאלה ואחרות.

יואב בן צור: ואין לי ספק שהתקציב הוא תקציב אמיתי, נכון ונצרך לכל הצרכים של הכנסת.

יואב בן צור: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה.

דוד ביטן: יואל חסון.

יואל חסון: תודה רבה, אדוני היושב-ראש, אני חושב שאני מכיר את הכנסת באמת על כל צדדיה, התחלתי פה בשנת 97' כעוזר פרלמנטרי, ואחר כך ב-2001 כיועץ ראש ממשלה ומ-2006 חבר כנסת, ואני רואה בפירוש את ההבדל.

יואל חסון: מבחינתי השינוי המשמעותי שהכנסת עברה זה בנגישות שלה לציבור, וזה מבחינתי הדבר המרשים ביותר שקרה כאן.

יואל חסון: אם אני זוכר את מסדרונות הכנסת בסוף שנות ה-90, תחילת שנות האלפיים, ואת המסדרונות היום, הכנסת היום פתוחה, מלאה, נגישה, הציבור ממש מציף אותה.

יואל חסון: גם בעלי עניין מציפים אותה, וזה בסדר.

יואל חסון: ואנשים יודעים מה קורה כאן, השקיפות היא משמעותית, היא חשובה.

יואל חסון: אתם יודעים מה, אני זוכר, היית מסתובב בכנסת בשנות בסוף שנות ה-90 ובתחילת שנות האלפיים, המסדרונות היו ריקים פה, לא היו אנשים בכלל, היו חברי הכנסת, קצת עוזרים, לא היה כלום.

יואל חסון: היום פשוט מלא כאן.

יואל חסון: אנשים מגיעים, נכנסים, היכולת, הידע לגבי הדברים שקורים כאן - - -

מיקי לוי: מה שגם מחייב תחזוקה עודפת, כי יש הרבה אנשים, מתקלקל, מתלכלך.

ירדנה מלר-הורוביץ: נכון, נכון.

יואל חסון: בוודאי.

<קריאה: ברור, וזה חיובי.

רונן פלוט: 160,000 איש באים בשנה רק למרכז המבקרים, חוץ מלוועדות.

יואל חסון: מדובר פה במאות אלפים של נכנסים בשנה, ותשימו לב שבכל זאת צריך לתחזק ולשמר את הבניין הזה כבניין שלא ייראה כמו תחנה מרכזית, אלא שייראה כמו הפרלמנט של מדינת ישראל.

יואל חסון: ולכן, בהקשר הזה אני רואה מהפכה.

יואל חסון: אני באמת רוצה לחזק, גם אותך, מנכ"ל הכנסת, חשב הכנסת, מזכירת הכנסת, וכל מי שעוסקים בעבודה של הנגישות ושל הפתיחות כלפי הציבור, אני חושב שזה חשוב מאוד.

יואל חסון: אני רוצה רגע להעיר הערה, אדוני היושב-ראש, דווקא לגבי מה שאמרת.

יואל חסון: באמת אחת הבעיות היא שהציבור רואה או מגדיר את תפקוד חברי הכנסת לפי הנוכחות במליאה, כי זה מה שהם רואים.

יואל חסון: פותחים את הטלוויזיה וזה מה שהם רואים.

יואל חסון: עכשיו, מי שבאמת מכיר את החומר וממש חשוב לו לדעת יכול להיכנס לאתר הכנסת ולראות Live כמה חברי כנסת נמצאים בבניין, למרות שהם לא נמצאים במליאה הם נמצאים בבניין.

יואל חסון: ויש גם את השידורים האלה בוועדות.

יואל חסון: אבל אתם יודעים, רוב הציבור לא נגיש לדברים האלה.

יואל חסון: צריך לחשוב באתר הפייסבוק, בפייסבוק או באיזשהו מקום אחר ממש שיהיה מלא - - -

דוד ביטן: נעשה תקציב פרסום מיוחד, נסביר לציבור מה אנחנו עושים.

יואל חסון: אגיד לך, תן לי להגיד לך לדוגמה רעיון, שיכול להיות שאפילו בערוץ הכנסת בשקופית צריכה להיות מצוינת כמות חברי הכנסת הנמצאים בבניין בזמן השידור.

יואל חסון: בוודאי באתרי האינטרנט.

מיקי לוי: יפה מאוד, רעיון טוב.

<חיים אבידור: גם באתר.

יואל חסון: באופן יותר ברור.

יואל חסון: מה שקורה היום, כדי להיכנס לראות כמה ח"כים בבניין אתה צריך להיכנס לנוכחות חברי הכנסת, ולא כולם יודעים לעשות את זה.

יואל חסון: אני רוצה שברגע שמישהו נכנס לאתר הכנסת, אוטומטית הוא רואה מספר כמה חברי כנסת נמצאים בבניין, ואולי גם בערוץ הכנסת שקופית שמשדרת את הנתון הזה באופן תמידי.

יואל חסון: אני רוצה לומר שגם בעניין התקציב אני באמת משווה את זה לדיונים קודמים שהייתי בהם.

יואל חסון: אני לא זוכר שראיתי – אולי זה היה בשנתיים-שלוש האחרונות, אני גם לא הייתי פה שנתיים, אז יכול להיות שהשינוי קרה אז – אבל יש כאן פירוט ממש שקוף, ברור, של התקציב ברזולוציה הכי פרטנית שיכולה להיות.

יואל חסון: אני רואה בזה דבר חשוב, אני רואה בזה שקיפות, אני חושב שכל מי שעוסקים כאן בשקיפות בציבור, אם זה העיתונאים או אם אנחנו כחברי כנסת שזה חשוב לנו, אין יותר שקוף מזה, אמר פה ח"כ אחר לפני, גם תקציבי המשרדים לא ברורים ולא שקופים לחברי הכנסת כמו שאני רואה פה את התקציב הזה.

יואל חסון: אני מברך על הכוונה להוסיף עוזר נוסף לחברי הכנסת.

יואל חסון: אי-אפשר לתאר את כמות החומר והעיסוק וההבנה שנדרשת כאן על-ידי חברי הכנסת.

דוד ביטן: גם בגלל שיתוף הציבור.

דוד ביטן: מקבלים הרבה מאוד חומר מהוועדות ומהציבור.

יואל חסון: בוודאי.

יואל חסון: תשמע, הציפיה גם, בוא אגיד משהו לחברי הכנסת החדשים.

יואל חסון: הייתי בהפסקה, שנתיים לא הייתי בכנסת, ואחד הדברים כשחזרתי, שאלתי את העוזרת שלי, תגידי, אין דואר?

יואל חסון: דואר של דואר, לא אי-מיילים, דואר–דואר.

יואל חסון: היא אומרת לי: לא, כבר לא שולחים דואר.

יואל חסון: הייתי רגיל לדבר הזה, לדואר, אבל בשנתיים האלה קרתה מהפכה.

יואל חסון: המהפכה הזאת של האי-מיילים והפייסבוק והנגישות מביאה למצב שהציבור – קודם כול, חברי הכנסת הפכו להיות הרבה יותר נגישים, אפשר להגיע אלינו יותר בקלות, ולכן גם הציפיות מאתנו יותר גבוהות.

יואל חסון: מצפים מאתנו להבין יותר, לענות מהר, להתייחס לכל נושא כמעט שנמצא כאן על השולחן, גם אם אתה כחבר כנסת בכלל לא עסקת בו, אבל מבקשים שתהיה לך דעה בכל דבר.

יואל חסון: ולכן, התוספת הזאת של עוזר נוסף היא דבר חשוב, נדרש, ואני מקווה שזה יקרה לקראת השנה הבאה.

יואל חסון: גם היוזמה שלך, אדוני היושב-ראש, לגבי סוף סוף מיזוג או הגדרה למסגרת כוללת לתקציב חבר הכנסת, זה גם דבר שהוא עדכני ונכון.

יואל חסון: ולכן, אני גם מברך על התקציב הזה, זה תקציב טוב.

יואל חסון: תשקיעו בבקשה בהסברה.

יואל חסון: בסופו של דבר הפנים של הבית הזה מוגדרים על-פי מעמדם של חברי הכנסת.

יואל חסון: עם כל הכבוד לכל העובדים ולכולם, בסוף הבית הזה נועד לשרת את חברי הכנסת כדי שישרתו את הציבור בדרך הנכונה ביותר, ולכן ההסברה חשובה.

יואל חסון: תודה רבה.

דוד ביטן: תודה, יואל.

דוד ביטן: חבר הכנסת אוסאמה.

אוסאמה סעדי: אדוני היושב-ראש, חברי חברי הכנסת, אני כחבר כנסת חדש, כמובן שאנחנו עדיין בשלבים הראשונים של הלימוד של המקצוע הזה, ואני חושב שאנחנו מוכיחים שאנחנו באמת לומדים מהר ומנסים ומשתדלים לעשות את העבודה שלנו על הצד הטוב ביותר.

אוסאמה סעדי: אני נמצא כאן להגיד מילים טובות לצוות המדהים שאנחנו נעזרים בו ועוזר לנו בעבודה היומיומית ונתן לנו באמת הזדמנות לצלוח את ההתחלה שלנו כחברי כנסת, ובראשם כמובן המנכ"ל המסור, החשב והמזכירה, וכל הצוות המדהים של הכנסת.

אוסאמה סעדי: אני פה רואה את התקציב, ובאמת אפשר לראות ש-600 מיליון שקל זה מספר גדול, אבל צריך לראות גם שיש מאחורי זה מאות עובדים.

אוסאמה סעדי: אני כבר מנצל את ההזדמנות הזאת, אדוני המנכ"ל, ואדוני היושב-ראש, יש החלטה של הממשלה בעניין ייצוג הולם, ואני מברך על כל העובדים הערבים שנמצאים בכנסת ובאמת הם מקצוענים ומקצועיים ומעולים.

אוסאמה סעדי: אבל אני חושב שגם צריך, הגיעה העת שגם הכנסת כבר תגיע להחלטת הממשלה שקבעה 10% ייצוג הולם, ואני חושב שצריך גם לעבוד בכיוון הזה.

אוסאמה סעדי: לעניין השכר, וכל הזמן אומרים לנו: שכר חברי כנסת.

אוסאמה סעדי: אני באתי מעריכת-דין והיה לי מקצוע והיה לי משרד, אני לא רוצה להגיד כמה הרווחתי אז כעורך-דין עצמאי וכמה השכר שלי ירד באחוזים.

אוסאמה סעדי: אפשר לראות את זה במס הכנסה, כמה אז וכמה היום.

אוסאמה סעדי: אבל למה נטפלים רק לחברי כנסת?

אוסאמה סעדי: אתם יודעים שלמשל ראשי מועצות, ראשי עיריות, השכר שלהם פי כמה מהשכר של חברי הכנסת?

מאיר כהן: לא פי כמה, בכמה.

מאיר כהן: לא צריך להגזים.

מיקי לוי: הם צמודים.

יואל חסון: הם צמודים לשר, הם לא צמודים לחברי כנסת.

אוסאמה סעדי: תראו את התלושים שלהם.

מיקי לוי: הם צמודים למנכ"ל, לא, מאיר?

יואל חסון: לא, לשר.

מיקי לוי: לשר?

יואל חסון: כן.

אוסאמה סעדי: יותר גבוה.

אוסאמה סעדי: כשאני נתקל בעניין הזה, אני מראה להם את התלוש.

אוסאמה סעדי: ובאמת, לפעמים אני הולך עם התלוש בכיס, ואני מראה להם באמת מה הנטו.

אוסאמה סעדי: ואנשים לא מאמינים שזה המספר, וזה השכר של חברי הכנסת שמקבלים בפועל בנטו.

אוסאמה סעדי: ולכן, אני חושב שצריך להסביר.

אוסאמה סעדי: יש לי הצעה, אדוני היושב-ראש ואדוני המנכ"ל, חלק מהעניין הזה זה באמת הסברה ואיך אנחנו נראים בציבור, אבל למשל הייתי מציע לבטל את המושג הזה "פגרת חברי הכנסת".

אוסאמה סעדי: למשל, נכנסנו באפריל, ואז ביולי אמרו:

אוסאמה סעדי: אנחנו יוצאים לפגרה של כמעט שלושה חודשים.

אוסאמה סעדי: מישהו מאתנו, מחברי הכנסת, באמת היה בפגרה?

אוסאמה סעדי: מישהו באמת היה בפגרה?

אוסאמה סעדי: אנחנו עבדנו 24 שעות.

דוד ביטן: הם לא יודעים.

דוד ביטן: הבעיה שלנו בציבור זה באמת הפגרה והנוכחות בתוך המליאה - את זה הם רואים ואת זה הם רואים.

דוד ביטן: עובדים בפגרה, ודאי שעובדים.

אוסאמה סעדי: גם המושג הזה, אדוני היושב-ראש, אני חושב שלא צריך לקרוא לזה "פגרה".

אוסאמה סעדי: מה זה פגרה?

אוסאמה סעדי: היינו בכנסת, בוועדות, בקשר עם הציבור.

דוד ביטן: פגרה מבחינת דיוני מליאה, אבל העבודה קיימת.

אוסאמה סעדי: ולכן אני אומר, ברגע שאתה נותן לציבור פגרה של שלושה חודשים - - -

דוד ביטן: נעשה החלטה על העניין הזה, נקים איזה צוות הסברה מיוחד מטעמנו יחד עם המנכ"ל שיטפל בזה.

אוסאמה סעדי: בדיוק.

אוסאמה סעדי: תודה, אדוני.

דוד ביטן: יש לנו מספיק עיתונאים ומקצוענים בין חברי הכנסת שיכולים לעזור.

יואל חסון: יאיר לפיד, למרות שאין לו תואר, יעזור מאוד בוועדה הזאת.

דוד ביטן: אמרתי, יש לו תואר בתקשורת מעשית.

דוד ביטן: מה זאת אומרת, מה, זה תואר תואר.

מאיר כהן: יואל חסון, הוא יושב לך על האוזן יאיר לפיד היום.

יואל חסון: לא, למה?

יואל חסון: דווקא לא יושב.

אורי מקלב: אבל דוגמה אישית הוא לא יכול לשמש.

דוד ביטן: מי?

אורי מקלב: מי שאתה מוציא - - -

דוד ביטן: לא דוגמה, אבל בנושא ההסברה הוא מומחה, מה לעשות.

דוד ביטן: מה אני יכול לעשות.

אורי מקלב: אז קל וחומר.

אורי מקלב: אם אחד כזה יכול לשווק את עצמו שהוא עושה ופועל, אז קל וחומר שמי שבאמת עושה ומי שעושה - - -

דוד ביטן: הוא בכלל לא בדיונים, ומשווק כאילו הוא מנהל את הכנסת.

דוד ביטן: מרב.

אורי מקלב: זאת הבעיה, עולם הפוך ראיתי - מי שעושה לא יודע לשווק, ומי שלא עושה יודע לשווק.

מרב מיכאלי: חבר הכנסת מקלב כמו תמיד בעדינות אבל בצורה מאוד מדויקת.

מרב מיכאלי: קודם כול, גם אני רוצה להצטרף לתודות.

מרב מיכאלי: אני חייבת להגיד שכשרק נבחרתי אז הוזמנתי לחשב הכנסת.

מרב מיכאלי: לדעתי, בין הביקורים הראשונים שלי בבניין כבר הוזמנתי לחשב הכנסת חיים בשביל לקבל הסברים מאוד ברורים מה אפשר ומה אי-אפשר, ובתוך איזה גדר את חיה, ושתדעי להתנהל בצורה נכונה.

מרב מיכאלי: אז נורא נורא תודה, באמת, על העבודה.

מרב מיכאלי: ואין ספק שהשדרה המקצועית של הכנסת היא מדהימה, גם השדרה המקצועית התפעולית, ולא פחות – אגיד בעצם שלושה סוגים: השדרה התפעולית, השדרה הפרלמנטרית שתחת ירדנה כמובן, וכמובן כל הצד המשפטי-מקצועי של הכנסת שהוא באמת באמת ברמה כל כך גבוהה, ובכזאת רמה גבוהה של מסירות ומחויבות שזה באמת תענוג מאוד מאוד גדול וזכות גדולה לעבוד באווירה הזאת.

מרב מיכאלי: אני רוצה להגיד שכשהגעתי לכנסת – וזאת בסך הכול כנסת שנייה שלי, והכנסת הקודמת כידוע הייתה בסך הכול שנתיים – הבנתי מהר מאוד למה בכנסת השמונה-עשרה התפוצץ כל הסיפור של הלוביסטיות והלוביסטים, אם הציבור כאן זוכרת את זה.

מרב מיכאלי: הבנתי איך יכול להיות שיש כזאת דריסת רגל גדולה ללוביסטים בתוך הכנסת ואצל חברות וחברי כנסת, משום שהכנסת רזה מדי, משום שעבודת הליבה של הכנסת לא נתמכת מספיק על-ידי כוח מקצועי, ולא משום שהכוח המקצועי כאן לא מסור, אלא פשוט כי הוא לא מספיק, נקודה.

מרב מיכאלי: ברור שלחברות ולחברי הכנסת עם העומס האין סופי של נושאים שאנחנו צריכות וצריכים לדון בהם, של חוקים שמגיעים לפתחנו, של נושאים שמגיעים לוועדות, של פניות ציבור שמגיעים אלינו בהמוניהם, כמו שאמר חבר הכנסת חסון בצדק - רוחב היריעה הוא כל כך גדול, אבל כל מה שעומד לרשותנו זה שתי יועצות ויועצים שצריכים גם לעזור בנהיגה, גם לעזור בדוברות, גם לעזור בפוליטי, גם לעזור עם היומן ועם הטלפונים ועם כל הדברים האחרים.

מרב מיכאלי: אין דרך בעולם שחברות וחברי כנסת יכולים לעשות באמת את העבודה שבשבילה נבחרנו ועליה נשבענו, והיא המחויבות הראשונה והאחרונה שלנו.

מרב מיכאלי: אין דרך.

מרב מיכאלי: ולכן, אני מאוד מאוד שמחה שקיבלתי הבטחה מהמנכ"ל ומהחשב שבתקציב הזה באמת יהיה חיזוק לדברים האלה שהם עבודת הליבה של הכנסת, חיזוק של הממ"מ - מרכז המחקר שלנו, חיזוק בייעוץ חיצוני לוועדות ולמרכז המחקר בכל מה שצריך.

מרב מיכאלי: אני מחזקת ומשבחת את ידיו של יושב-ראש הוועדה על ההחלטה ליועץ, יועצת שלישית.

מרב מיכאלי: היא הכרח המציאות.

מרב מיכאלי: כל הדברים האלה שיגרמו לנו לעשות את עבודת הכנסת, עבודת חברות וחברי הכנסת כמו שהיא צריכה להיעשות, יותר טוב, עוד יותר טוב ממה שהיא נעשית היום.

מרב מיכאלי: זה חד-משמעית אינטרס ציבורי מהמעלה הראשונה.

מרב מיכאלי: הוזכרו פה השופטים והוזכרה פה הממשלה עם התקציב שלה.

מרב מיכאלי: יש שלוש רשויות: הרשות המבצעת, הרשות השופטת והרשות המחוקקת.

מרב מיכאלי: תשוו את סדרי הגודל של התקציבים.

מרב מיכאלי: אנחנו בכלל לא חיים באותם מיקומים.

מרב מיכאלי: הרשות המחוקקת מוחלשת מול שתי הרשויות האחרות באופן כל כך מובהק ומוחלשת מול השוק הפרטי.

דוד ביטן: צודקת.

מרב מיכאלי: יוצא שאנחנו באמת רשות שהיא "דרדלה", תסלחו לי.

מרב מיכאלי: באיזה אופן יש לנו כוח לעמוד מול כוחות פרטיים עתירי הון שיכולים להרשות לעצמם לממן את כל הלוביסטיות והלוביסטים שבעולם, או באמת מול משרדי ממשלה שיש בהם צוותים אדירים שעובדים לאורך שנים ארוכות ביותר.

מרב מיכאלי: גם אם השרים והשרות מתחלפות, הצוותים המקצועיים הם באמת – כשמגיע חוק ממשלתי שעבד עליו אגף שלם במשך לפעמים חמש שנים, הוא מגיע לוועדה, ואנחנו אמורות ללמוד אותו ולהיות מסוגלות להתמודד אתו תוך שבועיים במקרה הרע, תוך חודשיים במקרה הטוב, עם יועץ פרלמנטרי אחד או יועצת פרלמנטרית אחת גאונה ככל שתהיה.

מרב מיכאלי: איך להגיד בעדינות, זה לא כוחות.

מרב מיכאלי: אני רוצה לחזק את מה שאמר פה חבר הכנסת וקנין.

מרב מיכאלי: מי שנוסעת ונפגשת עם פרלמנטים בעולם יודעת עד כמה אנחנו עדיין בנחיתות עצומה עם כל השיפור שתואר כאן והשיפור שהיה ומתרחש, עדיין אנחנו בנחיתות דרמטית.

מרב מיכאלי: צריך להגיד שבקונגרס האמריקני מתבצעת חקיקה בערך באותם סדרי גודל כמו שמתבצעת במדינת ישראל, עם כל האתגרים שעומדים בפניה.

מרב מיכאלי: אבל כשסדרי הגודל של הלשכה, גודל הלשכה שלנו, שאגב צריך להגיד מאוכלסת אצל הרבה מאוד חברות וחברי כנסת גם בעשרות מתנדבות ומתנדבים שצריכים לעזור לנו לעשות את העבודה שלנו, שגם על זה צריך להגיד בסוגריים שתרומות אסור לנו לקבל, אבל התנדבות מותר לנו לקבל, כאילו זמן של בני ובנות-אדם הוא לא נכס שהוא בר נתינה.

מרב מיכאלי: אבל כשכל הגודל של לשכה של חברת כנסת ישראלית היא בגודל הפואייה, הלובי של חברת קונגרס, ושלא לדבר על מרכז המחקר של הקונגרס האמריקני והספרייה שלהם, ששם את מחכה לא שלושה חודשים למחקר, אלא מקסימום-מקסימום שלושה שבועות, וגם המחלקות השונות במרכז המחקר עושות בעצמן מחקרים שהן מגישות לוועדות ולחברות ולחברי הכנסת שעוסקים בנושאים.

מרב מיכאלי: בקיצור, חברות וחברים, אני לגמרי מוכנה להפנות קריאה נוספת למנכ"ל ולחשב, לראות אם אפשר בקצוות של התפעול לחסוך אולי מה שאפשר לחסוך, אבל בליבת העבודה של הכנסת, אין מה לעשות, נדרשת תוספת, נדרש חיזוק ונדרשת השקעה.

מרב מיכאלי: ואגיד רק כוכבית אחרונה לסיום, ברשותכן.

מרב מיכאלי: אחת מהחברות שלנו שפה באה ומחלקת קפה בתחילת כל ישיבה באגף הזה, שהוא אגף שבו עובדות ועובדי השירותים, הקפה, הניקיון, הן לא עובדות כנסת, אמרה לי בתחילת התקציב: הם מדברים על תוספת, אולי שיעשו אותנו קודם כול עובדות ועובדי כנסת.

מרב מיכאלי: חלקנו במשכן הזה נאבקות ונאבקים נגד מיקור חוץ, נגד העסקה קבלנית, ועדיין לא נרשה לעצמנו לעשות את התוספת הזאת בתקציב הכנסת בשביל לעשות פה העסקה ישירה של כל אלה שמשרתות אותנו ומשרתים אותנו בכנסת, בגלל שזה ייראה כהעלאה לא סבירה של תקציב הכנסת.

מרב מיכאלי: תחשבו גם על הפרדוקס הזה.

מיקי לוי: תרשי לי בעניין הזה, לזכותם ייאמר, הובלנו בקדנציה הקודמת מאבק.

מיקי לוי: היו מפטרים אותם, עם זה שאנחנו יצאנו לפגרה, המנכ"ל ואנשי צוותו מנעו את זה, ויש להם העסקה רציפה.

מרב מיכאלי: נכון, הגנה.

מרב מיכאלי: יש להם העסקה רציפה, אבל עדיין העסקה קבלנית.

מרב מיכאלי: חס וחלילה, אני שוב אומרת, אבל צריך לשים כוכבית ולראות את הפרדוקס גם בדבר הזה, במקום הזה.

דוד ביטן: חבר הכנסת מאיר כהן.

מאיר כהן: אדבר בקיצור, אדוני היושב-ראש.

מאיר כהן: אין שום ספק, הקשבתי ברוב קשב למה שחברת הכנסת מיכאלי אמרה, זה בחזקת דירה נאים וכלים נאים מרחיבים דעתו של אדם.

מאיר כהן: זה הסיפור, ואני שמח על מה שקורה כאן בכנסת.

מאיר כהן: אני לא ממהר להשוות אותנו לקונגרס האמריקני, אבל אני בהחלט חושב שה-facility במרחבי העבודה הם מאוד מאוד חשובים, ואני תומך גדול מאוד גם בתקציב איך שהוא נראה, עברתי עליו, יש כאן הרבה תוספות של טייס אוטומטי, והרבה תוספות שאנחנו צריכים אותן בכנסת, במיוחד כאחד שבא מדימונה כל יום – נוסע, אני לא ישן כמעט בבתי-מלון, אני עושה 400 קילומטר.

מאיר כהן: שאלת העוזר השלישי או העוזרת השלישית, אני חושב שתבורכו, אדוני המנכ"ל, תבורכו על הרעיון הזה.

מאיר כהן: תבורך, אדוני יושב-ראש הוועדה.

מאיר כהן: ובכל זאת, אני רוצה לפתוח סוגריים ולהגיד, לא משנה מה נעשה, להסתכלות על חברי הכנסת אני חושב שזכינו ביושר רב.

מאיר כהן: למה כוונתי?

מאיר כהן: לא משנה מה נעשה, ולא משנה כמה יחסי ציבור נזמין, לא משנה, כל עוד אנחנו לא מאשרים לוועדה ציבורית לקבוע את שכרנו, תמיד יסתכלו עלינו לא טוב.

מאיר כהן: נכון שזה לא קשור לדיון הזה, אבל מה שתעשה, אדוני המנכ"ל, ומה שתעשו, אדוני היושב-ראש, תמיד יסתכלו עלינו, כי לא יעלה על הדעת שכשאני יוצא מהבית והשכן שלי בדימונה יוצא מהבית שכרי עולה ב-1,000 שקלים ושכרו, שהוא עובד קבלן, לא עולה אפילו בשקל אחד.

מאיר כהן: זאת הלקות היחידה.

מאיר כהן: אני חוזר, אני תומך בתקציב, ואני חושב שטוב אנחנו עושים, וטוב עושה המנכ"ל שמאפשר כאן באמת כלים נאים וטובים בכדי לעבוד.

מאיר כהן: בנושא של שכר חברי הכנסת אנחנו צריכים לעשות מחשבה שנייה.

מאיר כהן: תודה רבה.

דוד ביטן: זה לא הנושא, אבל בסדר.

דוד ביטן: מיקי.

מאיר כהן: אמרתי מראש שזה לא הנושא.

מיקי לוי: אין פה עיתונאים, אבל אני חושב שהשעה - - -

דוד ביטן: יש דווקא, יש.

מיקי לוי: אז זה טוב, אני אתן לכם כותרת, כי אני חושב שהדמוקרטיה עולה כסף.

מיקי לוי: מי שרוצה דמוקרטיה, היא עולה כסף, זה לפתוח את המשכן - - -

מאיר כהן: דיקטטורה עולה יותר, אתה יודע כמה זה להחזיק אסיר בבית-כלא?

מיקי לוי: ודמוקרטיה עולה כסף, על כל ההיבטים.

רועי פולקמן: מיקי, אנחנו רוצים לייסד מלוכה, והיא עולה עוד יותר.

מיקי לוי: אוי ואבוי.

יואל חסון: אנחנו על סף קיסרות, לפחות.

רועי פולקמן: לא יודע אם קיסרות, אבל מלוכה עולה כסף.

מיקי לוי: ואני באמת מצטרף לשאר הדברים – תראו מה עשיתי עם משפט אחד, תראה מה קרה.

דוד ביטן: אתה אלוף, אלוף.

מרב מיכאלי: כזה אתה, מיקי.

מיקי לוי: אני רוצה להצטרף לכל דברי הברכה לנושא של העובדים המסורים עם המוטיבציה באמת הבלתי נגמרת, שירותים פרלמנטריים מעולים תמיד עם חיוך, וכאשר אתה, המנכ"ל, מנצח על כל התזמורת הזאת שלא מזייפת, באמת לא מזייפת, ומנגנת מנגינה אחת רציפה.

מיקי לוי: בכל משרד ממשלתי יש מה שנקרא "טייס אוטומטי", אדוני החשב – אתה מעדיף שיקראו לך "חשב" ולא "סמנכ"ל כספים"?

מאיר כהן: מיקי, לא שומעים אותך.

מיקי לוי: אני אומר שבכל משרד ממשלתי יש את הנוהג של טייס אוטומטי, לא מתווכחים עם שום דבר, באים, מקבלים.

מיקי לוי: ובאמת, כאן אתם באים עם ידיים נקיות, ואומרים מה צריך, כי לפעמים בטייס אוטומטי יש דברים מוזרים שיוצאים מכל העניין הזה לא להיטיב.

מיקי לוי: אבל יכול להיות שצריך לעשות טייס אוטומטי, אני לא יודע, אני רק זורק את זה לחלל האוויר.

מיקי לוי: אני חושב עוד הפעם שכדי שמה שחבר הכנסת רוזנטל אמר, חייבים להפריד בתשקיף של התקציב בין הוצאות קבועות לבין משתנות, כי אז, גם כלפי חוץ – ואוו, זה עלה עשרות מונים.

דוד ביטן: בכל מקרה המחיר יהיה גבוה, הוא יהיה רשום, רק נסדר את זה.

מיקי לוי: לא, השיפוץ של המטבח אחרי 20 שנה זה לא יהיה במקום הזה.

דוד ביטן: אז אמרנו שנעשה תקציב.

דוד ביטן: נסכם את זה.

מיקי לוי: יש הוצאות חד-פעמיות של שיפוץ מטבח שברור לחלוטין שאי-אפשר לחיות בלעדי הדבר הזה, ולכן הצגת התקציב בצורה הזו מטעה בהחלט, כי יש הרבה משתנים.

מיקי לוי: אני סתם לוקח את הממ"מ - אף חבר כנסת לא ירים כאן

מיקי לוי: את ידו שהוא רוצה להוריד את הסכום או את התקציב של הממ"מ, גם ככה הוא נמוך, כי מחקרים עולים כסף, וככל שאתה רוצה מחקרים שהם הרבה יותר מדויקים בעולם שלנו, אתה צריך להשקיע יותר בממ"מ שנותן לנו שירות מצוין.

מיקי לוי: אבל אני רוצה את המחקרים שלו באיכות הרבה יותר גבוהה, וזה מחייב אתכם להשקיע כסף.

מיקי לוי: אני רק מצטרף למה שאמר חברי מאיר כהן, אני לא חי בשלום – אני מדגיש, זה לא לעג, אני מנצל את זכותי ואת ההזדמנות – לא הייתי רוצה לקבוע את שכרי כחבר כנסת, אני לא חי עם זה בשלום.

מיקי לוי: קצר וקולע.

דוד ביטן: חבר הכנסת מקלב.

דוד ביטן: רועי, אתה האחרון.

אורי מקלב: תודה רבה לך, אדוני היושב-ראש, כמה משפטים ממש.

אורי מקלב: אנחנו היום נמצאים על ציר של אישור תקציב המדינה, וכולנו יושבים בוועדות השונות, אדוני היושב-ראש, מכובדי המנכ"ל, ואנחנו מאשרים עשרות מיליארדים למשרדים שונים, ואנחנו באמת לא יודעים למה אנחנו נותנים, וחלק מהשיקולים שלנו הם מהחששות שלנו שאתה מאשר תקציב ואתה לא יודע לאן הוא הולך.

אורי מקלב: אני חושב שהתקציב הזה של הכנסת, הגם שהוא קשור אלי, אבל בגלל שהוא קשור אלי ואני רואה אותו מקרוב, ככה אני יכול להיות יותר אובייקטיבי באישור שלו.

אורי מקלב: ואני רוצה להגיד לכם, אני נמצא בין הוותיקים בשולחן הזה, היו שנים שהגיע אישור תקציב הכנסת, ולחברי כנסת היה מה להעיר על התקציב עצמו בצורה של הניצול שלו, ביעילות של הניצול שלו, בתפוקות שהוא נותן.

אורי מקלב: אני חושב שיש מהפך בשנים האחרונות בתקציב, תקציב הכנסת מול היישום, מול התפוקות, מול הצרכים, מול הייעוד והמיקוד של התקציב.

אורי מקלב: יש שינוי מהותי בכל ההיבטים, בכל הפרמטרים, אנחנו צריכים לדעת.

אורי מקלב: קודם כול, זה הזמן גם להודות למי שעושה את זה, לאדוני המנכ"ל, עם כל הצוות של הכנסת שעושה את זה, עושה את זה באמונה, עושה את זה ביעילות, עושה את זה עם כל הלב.

אורי מקלב: אין להשוות איך שהעובדים מרגישים בשנים האחרונות, אני לא רוצה להגיד בהשוואה לשנים קודמות.

אורי מקלב: מקום העבודה הוא מקום שנעים לעבוד בו, מקום שנעים לשהות בו, מקום שנעים לבקר אותו, ואנחנו יודעים שהדברים האלה הם דברים שעולים כסף, ודברים שכרוכים במאמצים ובהשקעות כספיות.

אורי מקלב: לכן, אני אומר, ישבתי, וכולנו ישבנו בדירקטוריונים, אנחנו אוהבים תמיד כשאנחנו יושבים בדירקטוריון - מה השכר של המזכירה של המנכ"לית או של מנהל המחלקה - שם אנחנו מתערבים, אבל כשיש הבהרות של מאות אלפי שקלים - שם אנחנו לא נכנסים הרבה באופן טבעי.

אורי מקלב: אנחנו יודעים, המיקוד פה וההוצאות, במיוחד בגידול התקציב שאתה רוצה, אין לנו ויכוח בעניין הזה.

אורי מקלב: בכל אופן, אני רוצה לגעת בנקודה אחת אחרונה, שזה הדימוי של חברי כנסת.

אורי מקלב: יש אפשרות גם כן לכנסת להשפיע על הדימוי של חברי כנסת.

אורי מקלב: זה לא שאתה צריך להשפיע על העיתונים, חלק מהדוברות מגיעה מתוך הבית פנימה.

אורי מקלב: גם עבודת הדוברות שמדבררת את כל הוועדות מתמקדת כמו אולי מקצועית, ומעניין אותם כדי שיכתבו אותם איך אדם נשך את הכלב.

אורי מקלב: אבל יש עוד דברים שמראים על מסירות, על ההשקעה, על האחריות שיש לנבחרים, ויש אפשרות גם במשפט אחד-שניים גם כן לשנות ולשפר את הדימוי שיש לחברי הכנסת מתוך הדיווחים שקורים בכנסת.

אורי מקלב: ואני חושב שצריך להשקיע בזה מחשבה ולשמוע אותנו בעניין הזה.

אורי מקלב: ואגיד עוד מילה אחת שהיא גם אחת הדוגמאות.

אורי מקלב: גם ערוץ 99 שנתמך על-ידי הכנסת ושחלק מתקציבו מגיע מהכנסת, הוא צריך - - -

יואל חסון: לא חלק.

יואל חסון: כל תקציבו.

אורי מקלב: אני לא בטוח שכל תקציבו.

יואל חסון: כל תקציבו.

דוד ביטן: מקלב, אני חייב לסיים את הישיבה.

אורי מקלב: כל תקציבו מהכנסת – הוא צריך להיות אובייקטיבי לחלוטין, הוא צריך להיות חלק, על דברים שלא אמת, דברים פופוליסטיים – אנחנו מדברים על פגרות ואנחנו מדברים על שכר – הוא לא צריך להיות הגוף המבקר אותנו אם אנחנו חושבים אחרת.

אורי מקלב: תודה רבה.

דוד ביטן: פולקמן, קצר אם אפשר.

רועי פולקמן: בוודאי.

רועי פולקמן: א', אני גם כן רוצה להודות למנכ"ל הכנסת ולצוות ההנהלה שיושב כאן.

רועי פולקמן: ברור שרמת האחזקה כאן היא נפלאה, אבל אני רוצה בעיקר להודות – וכמובן קצין הכנסת פה – על רמת השירות ועל איכות כוח-האדם שנמצא כאן, זה דבר לא מובן מאליו.

רועי פולקמן: גדלתי במשפחה של אנשי מלונאות, ואני יודע כמה עניין השירות הוא קריטי, ובעניין הזה יש פה באמת אנשים מסבירי פנים, ואני רוצה לשבח על העניין הזה.

רועי פולקמן: הייתה לי שיחה עם צוות ההנהלה: עם החשב, עם המנכ"ל, טיפה לא נוח לי עם העובדה הזאת שאין מנגנון פיקוח על תקציב הכנסת, אין לי שום עוררין על הדרישות שיש כאן, על השקיפות.

דוד ביטן: יש, הוועדה המשותפת.

רועי פולקמן: אבל זה שאין מנגנון פיקוח.

דוד ביטן: אנחנו הוועדה המפקחת.

רועי פולקמן: כן, ואני לא בטוח שזה המנגנון הנכון.

דוד ביטן: אתה חבר ועדה.

רועי פולקמן: כמו שיש על תקציב בתי-המשפט, צריך להיות מנגנון שמפקח.

רועי פולקמן: אני חושב שהיה נכון שגורם ממשלתי במובן הטכני הביקורתי.

דוד ביטן: שהממשלה תפקח עלינו.

רועי פולקמן: לא על חברי הכנסת, על תקציב הכנסת.

דוד ביטן: דרך אגב, לא ראיתי את הטענות האלה על משרד מבקר המדינה, גם הממשלה לא מפקחת עליו, הוא קובע את התקציב.

רועי פולקמן: לא נכון, לא.

איילת נחמיאס ורבין: על התקציב כן.

דוד ביטן: הממשלה מפקחת על מבקר המדינה?

רועי פולקמן: על התקציב המינהלי.

שלי יחימוביץ': הוועדה לביקורת המדינה.

דוד ביטן: נכון, ועדת הכנסת.

דוד ביטן: הוועדה הזאת אחראית על הפיקוח.

איילת נחמיאס ורבין: מקבלים שירותים, ובעצם אנחנו גם מפקחים.

רועי פולקמן: אני חושב שעל התקציב המינהלי גם של בתי-המשפט.

רועי פולקמן: אז זאת הערה אחת.

רועי פולקמן: אני סומך על מנכ"ל הכנסת, אני אתמוך בתקציב הכנסת.

רועי פולקמן: דוד, הערה אחרונה.

אוסאמה סעדי: תנו לרועי.

רועי פולקמן: דוד, הערה אחרונה על סיפור העוזר הפרלמנטרי השלישי.

רועי פולקמן: אני כורך את הדיון הזה – בעיני, דוד, אתה יודע, התחלנו צוות עבודה משותף על הסדרת מערכת היחסים בין הכנסת לממשלה.

דוד ביטן: אני לא כורך את זה בזה.

רועי פולקמן: רגע, רק אגיד את עמדתי.

רועי פולקמן: אני חושב שהיום יש הטיה דרמטית בפעילות חברי הכנסת הן לחקיקה פרטית – ואגיד משהו – אני חולק על מה שאמרה חברת הכנסת מיכאלי בשני מובנים: אחד, אין שום השוואה בין הקונגרס האמריקני לישראל עם כל הכבוד, מעצמה של 400 מיליון - - -

דוד ביטן: זה ברור, אבל הם - - -

רועי פולקמן: לא גודל לשכות ולא תפקיד.

יואל חסון: אבל תשווה אותנו לשוודיה שאנחנו אותה כמות תושבים, בפרלמנט שם 300 חברים, ומה שיש בשוודיה אין פה, לדוגמה.

רועי פולקמן: רגע, גודל הפרלמנט זה דיון אחר.

רועי פולקמן: אבל אומר ככה, כמות החקיקה הפרטית כאן וההטיה בין חקיקה פרטית, ואם תרצה יחצנות ועבודת תקשורת של חבר הכנסת הישראלי, היא לא דומה למקובל בפרלמנטים אחרים.

רועי פולקמן: יש על זה דוח מעניין של המכון הישראלי לדמוקרטיה.

דוד ביטן: רבותי, אנחנו צריכים להצביע.

דוד ביטן: יש לנו את הדיון הנוסף.

רועי פולקמן: רגע, ולכן, אני חושב שאם יש עוזר שלישי זה צריך לבוא עם אותו תהליך שאנחנו מדברים עליו, שבו הכנסת תתעסק יותר בפיקוח פרלמנטרי ופחות ביחסי ציבור ופחות בחקיקה פרטית.

איילת נחמיאס ורבין: בעד זה אנחנו בכל מקרה, שיהיה פיקוח.

מרב מיכאלי: - - -

דוד ביטן: לא, מרב, לא נתווכח, עזבי.

<קריאות: - - -

דוד ביטן: לפני שאתה מקריא את המספרים, אף אחד לא הקריא אותם בהתחלה למרות שאנשים קיבלו, אנחנו מעוניינים קודם כול שיהיה איזשהו סעיף "תקציב פיתוח", שהוא בדרך כלל תקציב חד-פעמי.

דוד ביטן: תשנו שם את הסעיפים באופן הזה.

רונן פלוט: בתקציב הבא.

דוד ביטן: לא, עכשיו, לפני שאתם מגישים את זה באופן סופי.

דוד ביטן: אנחנו רוצים שיהיו 2 מיליון שקל או מהמסגרת הזאת, ואם אין לך אז תוסיף לצורך הסברה של הכנסת, אבל לא של הח"כים והסיעות, אלא של הכנסת ככנסת על העבודה.

רונן פלוט: יש 8 מיליון.

דוד ביטן: 8 מיליון, מזה תעביר 2 מיליון, אני רוצה את זה באופן צבוע.

יואל חסון: הסברה ונגישות.

משה גפני: סליחה, למה 2 מיליון?

משה גפני: לא הבנתי.

דוד ביטן: 2 מיליון שקל הסברה על עבודת הכנסת והח"כים באופן כללי.

דוד ביטן: לא יכול להיות שהציבור לא יראה את העבודה שאנחנו עושים.

דוד ביטן: הוא מסתכל על הפגרה, מסתכל על המליאה, ואנחנו - - -

איילת נחמיאס ורבין: זה מה שיעזור?

איילת נחמיאס ורבין: ה-2 מיליון שקל, זה מה שיעזור?

יואל חסון: התחלה טובה.

דוד ביטן: נתחיל ב-2 מיליון שקל הסברה.

דוד ביטן: בראש הצוות תעמוד מרב מיכאלי, היא תרכיב צוות של ח"כים שיש להם ניסיון בעניין הזה, ואנחנו השנה נקדיש לזה זמן ומשאבים.

איילת נחמיאס ורבין: היא מתאימה.

דוד ביטן: אמרתי, תוספת של עוזר אחד לכל הח"כים, כולל היו"רים.

רונן פלוט: 91.

דוד ביטן: מה שיוצא, אני לא יודע כמה שרים יש וסגנים, כולל היו"רים.

דוד ביטן: ודבר נוסף, האיחוד של התקציב שיבוא לידי ביטוי בפעילות הח"כים, שהכול יהיה מאוחד במסגרת אחת, וכל חבר כנסת יעשה את הפעילות כפי שהוא רואה לנכון.

דוד ביטן: ועכשיו תגיד את המספרים.

<חיים אבידור: אני מבקש מהוועדה לאשר תקציב של 651 מיליון ו-227,000 שקלים.

דוד ביטן: הוספת את המספרים עליהם דיברנו עכשיו?

<חיים אבידור: רגע, 651,227,000 על תקציב 2015; 697,052,000 על תקציב 2016.

<חיים אבידור: על המספרים האלה אני מבקש להוסיף עוד 20 מיליון שקל בתקנה מספר 02020201 - יועצים לחברי הכנסת, זה לצורך היועץ השלישי.

רועי פולקמן: כמה להוסיף לזה?

<חיים אבידור: 20 מיליון.

דוד ביטן: 20 מיליון.

מרב מיכאלי: אבל זה רק ל-2016.

<חיים אבידור: רק ב-2016.

דוד ביטן: מה שאני אומר, זה יתחיל מה-1 בינואר.

יעל גרמן: זאת תוספת, נכון?

יעל גרמן: מדובר על תוספת.

<חיים אבידור: זאת תוספת של 20 מיליון על ה-40 מיליון הקיימים.

מרב מיכאלי: רק ל-2016, לא לשנה.

יעל גרמן: כמה התוספת בסך הכול בגין התוספת?

דוד ביטן: לא, את לא היית בהתחלה.

דוד ביטן: יש תוספת שקשורה לפיתוח של כל מיני דברים.

דוד ביטן: זה פה תוספת חד-פעמית, זאת לא תוספת קבועה.

יעל גרמן: לא החד-פעמית.

יעל גרמן: כמה התוספת לבסיס?

<חיים אבידור: תוספת לאיזה בסיס?

<חיים אבידור: תוספת בגין מה?

איילת נחמיאס ורבין: לתקציב הרגיל, לתקציב השוטף של הכנסת.

דוד ביטן: 20 מיליון נובע מהוצאות הפיתוח.

דוד ביטן: כמה הוצאות הפיתוח פה?

דוד ביטן: אמרת את זה בהתחלה.

דוד ביטן: לא נתחיל את הכול מהתחלה.

יעל גרמן: לא חשוב, לא משנה.

דוד ביטן: יש הוצאות פיתוח.

רונן פלוט: בנוסף לכול, עוד 20 מיליון שקל לעוזר שלישי.

יעל גרמן: עוזר שלישי זה 20 מיליון שקל?

יעל גרמן: 20 ו-40.

דוד ביטן: כן, 20 מיליון שקל.

דוד ביטן: ה-40 הם לא לפעילות שוטפת.

דוד ביטן: קרוב ל-30 מיליון הם לפיתוח של שיפוצים ובנייה, זה חד-פעמי.

<חיים אבידור: זה כבר כלול במסגרת התקציב.

<חיים אבידור: לגבי תקציב ההסברה, מנכ"ל הכנסת כבר נתן הנחיה להגדיל את תקציב ההסברה, וכפי שתראו, בשנת 2015 ישנו תקציב של 8 מיליון שקל לנושא הסברה.

איילת נחמיאס ורבין: באיזה סעיף זה?

<חיים אבידור: זה בשורה מס' 48.

דוד ביטן: אבל אני רוצה שתצבע תקציב מיוחד, אמרתי את זה.

דוד ביטן: זה לא משנה את מסגרת התקציב, אבל 2 מיליון תעביר לעניין הזה, זה הכול.

<חיים אבידור: לפי הנחיית הוועדה אנחנו מבקשים להוסיף עוד 2 מיליון שקל לתקנה 02030501 - פרסומים והסברה.

איילת נחמיאס ורבין: חיים, רק תסביר לי רגע, סליחה, דוד, 8 מיליון מופיעים ב-2015.

איילת נחמיאס ורבין: זה כבר כסף שהוצא או שברובו - - -

<חיים אבידור: זה לא כסף שהוצא.

<חיים אבידור: יש כבר תוכנית על מה להוציא אותו, אנחנו מחכים לאישור התקציב על מנת ליצור את ההתקשרות.

<חיים אבידור: ככל שלא נספיק לעשות את זה - - -

איילת נחמיאס ורבין: הבנתי.

איילת נחמיאס ורבין: אז זה יעבור ל-2016.

<חיים אבידור: יעבור ל-2016 במסגרת - - -

רועי פולקמן: רגע, אז מה סך התקציב המוצע?

דוד ביטן: בואו נעשה הצבעה שמית.

דוד ביטן: יש פה הרבה חברים ולא כולם חברי ועדה.

<חיים אבידור: דבר אחרון להפנות את תשומת לבכם, במוזיאון הכנסת בשנת 2017 עדיין יהיו עוד השקעות בשיפוץ המוזיאון.

<חיים אבידור: אנחנו מבקשים הרשאה להתחייב של 40 מיליוני שקלים, זה לא במספרים של התקציב הזה.

רועי פולקמן: אז התקציב הוא 720 מיליון?

<חיים אבידור: לא, אנחנו נצא במכרזים ב-2016.

<חיים אבידור: לגבי 2017, אני חייב את ההרשאה להתחייב.

רועי פולקמן: בגלל העוזרים, מגדילים מעבר ל-697 בעוד 20 מיליון?

<חיים אבידור: כן.

רועי פולקמן: זאת אומרת, התקציב שאנחנו רוצים לאשר הוא 720 מיליון שקלים.

<חיים אבידור: נכון.

דוד ביטן: כן.

דוד ביטן: בעוד שלושה חודשים נשב עוד הפעם.

דוד ביטן: החשב, תבדוק מה אפשר לקצץ, באיזה סעיפים אתה יכול לקצץ, ואנחנו נעשה על זה דיון.

דוד ביטן: דוד ביטן – בעד משה גפני – בעד מכלוף מיקי זוהר – בעד אחמד טיבי – בעד מרב מיכאלי – בעד יעל גרמן במקום מיקי לוי – נגד יואב בן צור במקום יצחק וקנין – בעד איילת נחמיאס ורבין במקום מנואל טרכטנברג – בעד רועי פולקמן – נגד

דוד ביטן: 7 – בעד, 2 – נגד.

דוד ביטן: תקציב הכנסת לשנים 2015–2016 אושר.

דוד ביטן: אני נועל את הישיבה.