הוועדה לענייני ביקורת המדינה, כנסת 20, פרוטוקול מספר 31, 2015-10-12 11:00

קארין אלהרר: בוקר טוב לכולם.

קארין אלהרר: אני פותחת את הישיבה בנושא היבטים בפעילות ארגון נכי צה"ל, דו"ח מבקר המדינה 64ב' ובקשה לחוות דעת בנושא הקמת סניף בית הלוחם באשדוד.

קארין אלהרר: תראו, הדיון כאן היום הוא בעיני דיון חשוב מאין כמוהו.

קארין אלהרר: ארגון נכי צה"ל, שהוא הארגון היציג היחיד של אנשים שבאמת הקדישו את חייהם ונפגעו לטובת אזרחי מדינת ישראל וביטחון המדינה, קם להם ארגון יציג שהדבר הוא כמובן מבורך.

קארין אלהרר: המטרה של הארגון היציג היא סיוע בהליכי הכרה בזכויות ובהליך השיקום.

קארין אלהרר: הפעילות היא פעילות מבורכת מאין כמותה.

קארין אלהרר: בתי הלוחם הם כמובן דבר שמסייע רבות בהליך השיקום של נכי צה"ל וכמובן שיש עדות לאלפי נכי צה"ל שהשתקמו כתוצאה מפעילותם של בתי הלוחם.

קארין אלהרר: נעשות פעילויות חשובות ורבות מול אגף השיקום, כפי שמפורט בדו"ח סיכום פעילות הארגון.

קארין אלהרר: יחד עם זאת, בשנים 2005 – 2014 – דו"חות מבקר המדינה מצביעים על התנהלות שיש בה בעייתיות בארגון.

קארין אלהרר: בעייתיות, אפשר לומר באופן כללי כמובן, ובפרט כשהם נוגעים בנושא בית הלוחם שאמור לקום באשדוד.

קארין אלהרר: לפי סקר היתכנות שנעשה, עולה שאין צורך של ממש בבית הלוחם באשדוד, כפי שהוא מתוכנן להיבנות וברור לכולם שאם יושקעו כל הכספים שאמורים להיות מושקעים, כפי שמתוכנן, הדבר עשוי לפגוע ברמה גבוהה – יותר או פחות – בתחזוקה של בתי לוחם אחרים ובפעילויות אחרות של הארגון.

קארין אלהרר: למרות המלצת בדיקת היתכנות בשנת 1999, למרות דו"ח מבקר המדינה בשנת 2005 ולהבנתי -ואשמח לשמוע אחרת – ולמרות המצב הכלכלי הלא פשוט שאליו הגיע הארגון, אני מבינה שארגון נכי צה"ל ממשיך בתכניות להקמת פרויקט ובשנת 2015 אפילו אושרה בוועד הארצי הקמת הפרויקט.

יחיאל חיליק בר: בוועידה הארצית.

קארין אלהרר: בוועידה הארצית ובוועד הארצי וזה אושר לגמרי, תם ונשלם מבחינת אישורים.

קארין אלהרר: תראו, זאת התנהלות שלכל הפחות יש בה טעם לפגם.

קארין אלהרר: אני ביקשתי לזמן את הדיון הזה, כי קיבלתי פניות וכי יש דו"ח מסודר ומאד הייתי רוצה לשמוע את הנוכחים שאני שמחה שהצטרפו אלינו כאן לדיון.

קארין אלהרר: אני אבקש ממר יוסי ביינהורן, מנהל החטיבה במשרד מבקר המדינה, להציג את הדברים, כפי שמשרד מבקר המדינה רואה אותם ולאחר מכן נמשיך בדיון.

<יוסי ביינהורן: גברתי יושבת הראש, אנחנו ננסה לעשות את זה בקצרה, כי הדו"ח שפורסם מונח בפני כולכם.

<יוסי ביינהורן: אני אפתח בכמה מילים שמדברות על המאפיינים שעולים מתוך הדו"ח הזה לגבי התנהלות הארגון ולאחר מכן אנחנו נציג את עיקרי הדו"ח במתכונת מאד מאד קצרה.

<יוסי ביינהורן: קודם כל, בפתיחת הדו"ח ציינו שחלק מדברים שמבקר המדינה דיווח בדו"ח משנת 2005, תוקנו על ידי הארגון.

<יוסי ביינהורן: יחד עם זאת, הדו"ח, כפי שהוא מונח בפניכם, מצביע על שורה של ליקויים ואני אנסה לעמוד בקצרה בתחילה על המאפיינים שלהם.

<יוסי ביינהורן: ארגון נכי צה"ל הוא עמותה חשובה, יושבת הראש דיברה על זה, שהטיפול בנכי צה"ל הוא דבר מאד מאד חשוב, וודאי שאנחנו עוקבים אחרי העניין הזה.

<יוסי ביינהורן: יחד עם זה, זה ארגון שמקבל גם תמיכה ממוסדות המדינה ולכן מבקר המדינה, כאשר הוא בוחן את הארגון הזה, בוחן אותו על פי אמות המידה המצופות מארגון או מעמותה שצריכה לנהל את עניינה ביעילות ועל פי אמות מידה מקובלת.

<יוסי ביינהורן: הדו"ח הזה בתחילתו בעצם עוסק בארגון נכי צה"ל ויש לו חלק שני שעוסק בנושא נכי צה"ל, שהוא קשור יותר לאגף השיקום במשרד הביטחון.

<יוסי ביינהורן: אנחנו נדבר עליו גם בקצרה וגברתי יושבת הראש תנווט את הדיון בהתאם.

<יוסי ביינהורן: לגבי נושא ארגון נכי צה"ל, הקווים המאפיינים - ואני לא אומר דבר דבר - כי מיד נציג אותם בקצרה - שעלו גם בדו"ח של שנת 2005 וגם בדו"ח הנוכחי, שלמעשה הארגון מתנהל בכמה תחומים לא על פי אמות המידה שאנחנו כביקורת מצפים, וזה קשור לדרך שבה הוא מתכנן תכניות שנתיות ורב שנתיות, זה קשור בניהול הפרויקטים ובאיך מנהלים אותם, השלכות רב שנתיות.

<יוסי ביינהורן: פרויקט מתחיל, ובעיקר פרויקט לבינוי, יש פרויקט שמתחיל ויש מאחוריו הרבה מאד עלויות לאורך השנים.

<יוסי ביינהורן: האם כשהפרויקט יוצא לדרך אנחנו יודעים לוודא שאכן התקציב הנדרש כדי לממש אותו קיים.

<יוסי ביינהורן: אנחנו בחנו באופן ענייני שני פרויקטים גדולים של הארגון, אחד מהם הוא בית הלוחם בבאר שבע והשני הוא בית הלוחם באשדוד שטרם קם או התקבלו לגביו החלטות.

<יוסי ביינהורן: לגבי בית הלוחם בבאר שבע, ראינו שהבנייה שלו וסדר הגודל שהוא נבנה, הם לא בניצול יעיל של המשאבים, כי גם על פי כל הסקרים שהיו ושצפו כמה נכים ובתי אב יצטרכו להשתמש בו, זה גם היום -נכון למספרים של היום – לא מגיע לתחולה שכפי שהיא נבנתה ל-3,000 בתי אב.

<יוסי ביינהורן: לגבי הנושא של בית הלוחם באשדוד, ששם, בניגוד לבאר שבע אנחנו מסתכלים פני עתיד ומה צפוי.

<יוסי ביינהורן: שם הערנו על הצורך בבדיקת ייתכנות בזמן, עוד לפני שמקבלים על זה החלטה – האם אכן אשדוד היא המקום הנכון להקים את בית הלוחם או במקום אחר.

<יוסי ביינהורן: באשדוד בדקנו האם כאשר הפרויקט הזה תוכנן, נלקחו בחשבון הוצאות עתידיות, בדקנו האם קוימה הערכת סיכונים.

<יוסי ביינהורן: אני יוצא לפרויקט כזה שעלותו בסדר גודל של 128 מיליון שקלים – זה פרויקט לא קל – צריך לדעת האם באמת הארגון יכול לעמוד בהוצאות האלה.

<יוסי ביינהורן: והיה צריך גם לעשות בדיקת ייתכנות עדכנית, כפי שאנחנו דרשנו בביקורת.

<יוסי ביינהורן: כמובן כשאני אומר את הדברים, ברור שהביקורת מצביעה על כך, שדברים כפי שהיו מצופים לא נעשו והם מפורטים בדו"ח.

<יוסי ביינהורן: אנחנו נציג אותם בקצרה.

<יוסי ביינהורן: אנחנו דיברנו בדו"ח גם על נושא שיפור הנגישות בפריפריה לנכים והגדלתם.

<יוסי ביינהורן: אני מניח שהארגון יציג מה הוא עשה מאז הביקורת בעניין הזה.

<יוסי ביינהורן: מאז הביקורת האחרונה אנחנו קיבלנו תלונות, כפי שאני מניח שגברתי יושבת הראש קיבלה, וביקשנו התייחסות גם מהארגון, לגבי מה נעשה בעניין הליקויים ואני מניח שהדברים יוצגו גם פה.

<יוסי ביינהורן: בשורה התחתונה, הדו"ח הזה לגבי ארגון נכי צה"ל מצביע על התנהלות שמחייבת שיפור בכל מה שקשור לניהול המשאבים של הארגון, בקבלת ההחלטות לגבי הקמת פרויקטים גדולים, בהסתמכות על סקרים שמאפשרים לארגון לדעת טוב יותר כיצד לנהל את תקציביו; ובסיכון שיש באי התנהלות כזאת על קיום הארגון ועל ניהולו ועל זה אנחנו מביעים בצורה יחסית חריפה בדו"ח ואנחנו מצפים לשיפור גדול בעניין הזה.

<יוסי ביינהורן: אני מציע ששלומי יציג בקצרה את עיקרי הדברים, כולל החלק האחרון שלא הצגתי אותו, שקשור למשרד הביטחון.

<יוסי ביינהורן: בבקשה, בקצרה.

<שלמה וייס: אוקיי.

<שלמה וייס: הליקוי הראשון – מצאנו שקביעת משימות בתכנית העבודה נעשית ללא מקור תקציבי לביצוע.

<שלמה וייס: ממצה שני – הארגון אינו מכין אומדן עלות מחזור חיים בפרויקטים בתחום הבינוי, כך שלא ניתן לבחון את המשמעויות התקציביות השנתיות והרב שנתיות של הפרויקטים שלו.

<שלמה וייס: תחום אחר, הנגשת הפעילות בפריפריה.

<שלמה וייס: הארגון לא בחן האם יש צורך להגדיל את מספר מרכזי הפעילות בפריפריה.

<שלמה וייס: הארגון לא גיבש תכנית רב שנתית לשיפור נגישותם של שירותים לנכים בפריפריה.

<שלמה וייס: לגבי הקמת בית הלוחם בבאר שבע, מצאנו שבשנת 1999 קבעה חברת ייעוץ שהצפי של 1,270 בתי אב של חברי ארגון בבית הלוחם.

<שלמה וייס: נכון לאוגוסט 2013 – המועד בו סיכמנו את הביקורת – היו חברים בבית הלוחם בבאר שבע 1118 בתי אב ועוד כ-600 בתי אב של אנשים שהם אינם חברי ארגון, נכים בדרגות נכות שאינה מאפשרת להם להיות חברי ארגון וכו'.

<שלמה וייס: בפועל הקים הארגון את בית הלוחם בהיקף של 3,000 בתי אב, ולדעתנו - - -

<יוסי ביינהורן: הפעם אנחנו מדברים פה על דבר בדיעבד, שהיה עליו סקר שנאמר מה יהיו סדרי הגודל.

<יוסי ביינהורן: כך שאנחנו רואים שהדבר הזה בסופו של דבר – גם נכון להיום – מממש את עצמו.

<יוסי ביינהורן: יש שם בית לוחם בסדר גודל אחר.

<שלמה וייס: לדעתנו יש משום בניית בית לוחם גדול מהצריכה המשוערת, ניצול לא יעיל של משאבי הארגון.

<שלמה וייס: לגבי ההקמה המתוכננת של בתי הלוחם באשדוד, מצאנו שהעלויות במועד סיום הביקורת נאמדו בכ-128 מיליון שקלים.

<שלמה וייס: אנחנו מדברים על עלויות הקמה בלבד.

<שלמה וייס: אנחנו מציינים שעל פי בדיקת היתכנות שנערכה בשנת 1999, הקמת בית לוחם במקום אחר במרחב השפלה הייתה מגדילה את הסיכוי למשתמשים רבים יותר.

<שלמה וייס: לדעתנו, ההחלטה על הקמה לא התבססה על מסד ראוי של נתונים.

<שלמה וייס: לא הובאו הצעות עתידות, וכמו שציינו קודם הארגון איננו עורך עלות מחזור חיים.

<שלמה וייס: הארגון לא הכין הערכת סיכונים עד מועד סיום הביקורת שלנו ולא הכינו בדיקת ייתכנות מאז שנת 1999.

<שלמה וייס: אני עובר עכשיו לשלושה נושאים שאינם קשורים לארגון, אלא כמו שמר ביינהורן ציין, הם קשורים יותר לנושאים כלליים הקשורים לציבור נכי צה"ל ואלה הם: ניכוי מתגמולי נכים.

<שלמה וייס: מצאנו בביקורת שאגף השיקום במשרד הביטחון מנכה מתגמולי הנכים תשלומים שאינם עולים בקנה אחד עם המותר על פי חוק.

<שלמה וייס: דמי חברות של הנכים בבית הלוחם, דמי חברות עבור בני המשפחות ותשלומים בגין הלוואות שנטלו נכי צה"ל מהארגון.

<שלמה וייס: בעניין זה צריך לציין שזה ליווי חוזר על דברים שכתבנו בביקורת הקודמת שלנו בשנת 2005 ומצאנו שהדברים לא תוקנו מאז.

<שלמה וייס: נושא שני זה נושא של החזר הוצאות רכב לנכי צה"ל המועסקים בשירות המדינה.

<שלמה וייס: מצאנו שנכי צה"ל זכאים לקבל מאגף השיקום רכב רפואי או רכב רפואי בבעלות המדינה, בהתאם לדרגת הנכות ולסוג הנכות.

<שלמה וייס: חלק מנכי צה"ל העובדים בשירות המדינה, זכאים גם להחזר כספי ממעסיקיהם בגין הוצאות רכב.

<שלמה וייס: בעצם המסקנה היא שאותם נכי צה"ל מקבלים כפל הטבות מקופת המדינה, שלדעתנו זה דבר לקוי מיסודו.

<שלמה וייס: ציינו בדו"ח הביקורת שלמרות שמשרד האוצר ידע על הבעיה מזה שש שנים, הוא לא נקט פעולות כדי לתקן מצב זה.

<שלמה וייס: נושא אחרון שאליו התייחסנו זה הנושא של חקיקה בנוגע להעסקת נכי מלחמה.

<שלמה וייס: כפי שכל העוסקים בנושא תהליך השיקום מציינים, אז חלק חשוב בתהליך שיקומם של הנכים הוא שילובם במעגל התעסוקה.

<שלמה וייס: החוק והתקנות בנושא אינם נאכפים ותקנות החוק טרם עודכנו כמתבקש.

<שלמה וייס: משכך, עולה חשש לפגיעה בשיקום ראוי של נכי צה"ל.

<שלמה וייס: אלה הם עיקרי הממצאים שלנו.

קארין אלהרר: תודה רבה.

איל בן ראובן: למי ההערה הזאת?

איל בן ראובן: מי אמור לבקש שהחוק הזה יתקיים?

<יוסי ביינהורן: משרד הביטחון.

איל בן ראובן: זו הערה למשרד הביטחון?

<יוסי ביינהורן: כל החלק הזה.

<שלמה וייס: שלושת הנושאים אחרונים הם כלפי משרד הביטחון.

<חיים רונן: שלום, שמי חיים, אני מנכ"ל הארגון.

<חיים רונן: אנחנו הכנו כמובן תשובה מסודרת, נציג אותה בקצרה.

<חיים רונן: כמה מילים.

<חיים רונן: אלף צר לי על הפתיחה, אבל אין לי מה לעשות.

<חיים רונן: כנראה שהעבירו לך נתונים לא מדויקים ולא נכונים, במיוחד מהצד שמתנגד להקמת בית הלוחם.

קארין אלהרר: אני קראתי את הדו"ח נכוחה.

<חיים רונן: מעולם לא היה דו"ח מבקר המדינה כל כך טוב עבור נכי צה"ל.

קארין אלהרר: אדרבא ואדרבא.

קארין אלהרר: אדוני, בוא לא נחלק ציונים אחד לשני ותדבר.

<חיים רונן: לא נחלק.

<חיים רונן: בשנת 1949 העביר בן גוריון חקיקה בכנסת, הארגון הוקם בשנת 1949.

<חיים רונן: הבינו אז במדינה שצריך שיהיה ארגון יציג לנכי צה"ל.

<חיים רונן: הארגון לא אינו פוליטי ואינו מפלגתי, חברים בו יהודים, דרוזים, צ'רקסים, בדואים, נוצרים, מוסלמים, נשים וגברים מגיל 18 והכי מבוגר אצלנו הוא בן 101, שיחיה עד 120 ויותר.

<חיים רונן: מדי שנה מצטרפים לארגון בסביבות 500 חברים.

<חיים רונן: בשנת 2014 גם בגלל צוק איתן וכל מה שמסביב, נוצרו לנו לצערי 732 חברים.

<חיים רונן: אנחנו ארגון יציג על פי חוק.

קארין אלהרר: אז כמה שיש?

קארין אלהרר: כל שנה יש 500 ומתן הסתם מתים כמה.

<חיים רונן: הארגון נשאר בסדר גודל של 50,000 נכים.

<חיים רונן: כבר 10 שנים זה המספר.

<חיים רונן: נוספים ולצערי גם נפטרים, בטח הוותיקים שבין החברים.

<חיים רונן: למעלה מ-500 אנשים עובדים בארגון, שעובדים בכל בתי הלוחם, במחוזות, בפריפריות והמשרתים למעשה את נכי צה"ל.

<חיים רונן: הארגון עצמו הוא שומר הסף של זכויות הנכים.

<חיים רונן: לפעמים נציגי בית הלוחם מהווים בית ראשון לחלק גדול מהנכים, ויושבים פה לא מעט נכים שיגידו לך את זה.

<חיים רונן: גם המתנגדים וגם הלא מתנגדים לבית הלוחם באשדוד.

<חיים רונן: אחת לחמש שנים, שתדעי את, נערכות בחירות דמוקרטיות - - -

קארין אלהרר: רגע, אני יכולה לשאול בנוגע לסעיף הראשון?

קארין אלהרר: מעבר לבתי הלוחם, יש עוד איזה שהוא שירות?

<חיים רונן: בוודאי.

<חיים רונן: יש לנו במבואות חרמון, יש לנו באגמון החולה, יש לנו חוגים בכל הארץ.

<חיים רונן: יש לנו חוגים בבית הלוחם באילת.

קארין אלהרר: הבנתי.

קארין אלהרר: בנוגע למימוש זכויות – הארגון מסייע לנכים?

<חיים רונן: בוודאי, זה התפקיד המרכזי של הארגון.

קארין אלהרר: שאלתי.

קארין אלהרר: רק תשובה.

<חיים רונן: אחת לחמש שנים נערכות בחירות דמוקרטיות בארגון ברשות שופט, ובבחירות האלה נבחרים 91 חברי הוועידה הארצית, מתוכם 21 חברי הדירקטוריון, שזה הוועד הארצי אצלנו ויושב ראש הארגון.

<חיים רונן: מה לעשות, כמו בכנסת בבחירות האחרונות נגמר 46:45 ואנחנו נמצאים במצב כזה ואת שאת היום באופוזיציה, את יודעת, מחר תהיי בקואליציה.

קארין אלהרר: איך הדיון הגיע אלי, עוד לא הבנתי.

<חיים רונן: אני רוצה להציג לך סרטון של 4 דקות שייתן לך מימד על מה שנעשה בארגון, בבקשה.

<חיים רונן: (מוצגת מצגת)

<חיים רונן: יושבת ראש הוועדה, אני רוצה כעת להציג לך משהו קצר, באיזה אווירה וזה חשוב לי מאד.

קארין אלהרר: אני מבינה.

קארין אלהרר: אני אתן לך להמשיך לומר את דבריך כפי שתרצה לומר אותם, אבל אולי לא הבהרתי את עצמי, הבעיה היא אצלי.

קארין אלהרר: אין פה שום אווירה נגד בית הלוחם, אין פה שום אווירה נגד ארגון נכי צה"ל.

קארין אלהרר: להיפך.

קארין אלהרר: פתחתי בשבחים ובברכות על פעילות

קארין אלהרר: כם ועל הדברים שאתם עושים, על מנת לשקם את נכי צה"ל ועל מנת לשלב אותם בחברה לאחר פציעתם.

קארין אלהרר: אמרתי את זה.

קארין אלהרר: עכשיו התעורר איזה שהוא קושי בעניין של בית הלוחם באשדוד.

קארין אלהרר: אתה יודע, הסרט מקסים ואני חושבת שהוא בהחלט יכול לשמש אתכם למסעות התרמה.

קארין אלהרר: באמת הוא סרט מקסים.

<חיים רונן: חבר הכנסת עופר שלח משתמש בבית הלוחם בתל אביב, את יכולה לשאול גם אותו.

קארין אלהרר: תקשיב אדוני, זה לא דיון אישי לגבי חבר כנסת כזה או אחר, זה לא דיון אישי לגבי נכה צה"ל כזה או אחר.

קארין אלהרר: הדיון הוא דיון עקרוני ואני אשמח אם נתמקד בפסים העקרוניים ובתשובה פשוטה לשאלה שלא הייתה מורכבת ומסובכת – למה דווקא באשדוד, למה דווקא במימון הזה ועל סמך מה.

<חיים רונן: אני אענה על זה.

<חיים רונן: אני מבטיח לך לרוץ מהר ולהתייחס ולענות.

<חיים רונן: גברתי, באנו לכאן לגבי שני נושאים.

<חיים רונן: נושא אחד זה דו"ח מבקר המדינה, שצריך להתייחס אליו.

<חיים רונן: נמצא פה גם נציג הממשלה, עקיבא, הוא יכול להתייחס לדו"ח ואנחנו נתייחס לדו"ח.

<חיים רונן: הנושא השני זה בית הלוחם אשדוד.

<חיים רונן: נתייחס לשני הנושאים בצורה מסודרת.

קארין אלהרר: בבקשה.

<חיים רונן: אז אני יודע שיש מחר דיון אצלך ואני רוצה להראות לך משהו בחמש שניות.

<חיים רונן: זה מה שפרסמו - זה מתקרב וזה הסוף, חיים זה חם-חם, לפני דאע"ש הראש שלי היה בתוך צנצנת.

<חיים רונן: זה בפייסבוק – חיים בר קיבל פרס בינלאומי לשיקום נכים, שמו אותו במקביל לערפאת.

<חיים רונן: זאת האווירה שאנחנו נמצאים בה.

<חיים רונן: דני בן אבו שיושב כאן, נכה 100% פלוס, שרוף ממלחמת יום הכיפורים, שמו תמונה ותראי מה כתבו עליו, אני לא רוצה אפילו לקרוא מה שכתבו עליו.

<חיים בר: - - נכה מאה פלוס - - -

קארין אלהרר: אדון בר, אני עוצרת אותך, חבל, חבל.

<חיים רונן: אלה השקפים.

קארין אלהרר: ראינו הכל.

<חיים רונן: אני אמשיך.

<משה בן לולו: איפה המכות שקיבלתי?

<משה בן לולו: אתה אוכל חינם.

<משה בן לולו: אתה מרוויח יותר מדי כסף.

קארין אלהרר: סליחה.

<משה בן לולו: הוא רוצה להיות ראש עיריית אשדוד.

קארין אלהרר: נא לשבת, לא להתפרץ.

<חיים רונן: דיברו כאן על דו"ח מבקר המדינה שהיה בשנת 2005, דו"ח קשה מאד.

<חיים רונן: את יכולה לקרוא אותו, אם תרצי, את דו"ח מבקר המדינה משנת 2005.

קארין אלהרר: אני מודה לך על ההצעה.

קארין אלהרר: כבר קראתי.

<חיים רונן: העלו פה ליקויים מאד קשים לגבי הארגון.

<חיים רונן: בשנת 2014 כתב מבקר המדינה, אני מצטט: "משרד מבקר המדינה מציין בחיוב כי בביקורת הנוכחית עלה שרבים מהליקויים שעליהם מצוין במשרד מבקר המדינה, תוקנו בביקורת הקודמת ובכלל זאת קביעת תקנון חדש, נהלים, גיבוש תכניות עבודה ותכנית רב שנתית.

<חיים רונן: יש את ה - - - של ארגון נכי צה"ל, שאלה חלק גדול מהגופים המבוקרים.

<חיים רונן: גברתי, אם ההערות יימשכו, אני מבקש - - -

קארין אלהרר: סליחה, אי אפשר לקיים דיון כשכולם מדברים ביחד.

קארין אלהרר: אני לא שומעת.

קארין אלהרר: אני אתן לכולם לדבר.

קארין אלהרר: די.

<חיים רונן: אני יכול להגיד לך גברתי, שהמלצות מבקר המדינה יושמו במלואן, כל ההמלצות של מבקר המדינה בדו"ח 2014 יושמו ובוצעו.

קארין אלהרר: את זה באנו לבדוק.

קארין אלהרר: עוד לא החלטנו.

<חיים רונן: בסדר.

<חיים רונן: מבקר המדינה מודע להכל, הוא קיבל את זה בדו"חות שוטפים מטעם ארגון נכי צה"ל.

<חיים רונן: הארגון דיווח לכל המוסדות של הארגון, אם זה לוועדת ביקורת ארגונית, אם זה לוועד הארצי, אם זה למשרד ראש הממשלה – שנמצא פה עקיבא והוא יכול להגיד שהוא קיבל את כל הדו"חות, משרד מבקר המדינה ורשם העמותות.

קארין אלהרר: אתה תולה הרבה בעקיבא

<חיים רונן: אני לא תולה בו, אני רק מציין.

<חיים רונן: הוא יכול להגיד.

<חיים רונן: תכניות עבודה רב שנתית.

<חיים רונן: את יודעת, בארגון נכי צה"ל לא מזניחים את העבודה בכלל.

<חיים רונן: אני מדבר על עד 2008-2009, כשהתחלנו את התפקיד בנינו תכנית עבודה.

<חיים רונן: לבנות ארגון ולהכניס אותו לתכניות עבודה זה תהליך.

<חיים רונן: לקח לנו 5 שנים שהארגון עבד עם תכניות עבודה.

<חיים רונן: אחרי חמש שנים גם עשינו תר"ש.

<חיים רונן: יש לנו תכנית רב שנתית לחמש שנים וכל שנה היא מתעדכנת מחדש.

<חיים רונן: עלות מחזור חיים שדיבר עליה מבקר המדינה – היום כל פרויקט שאנחנו מבצעים, אנחנו מבצעים עלות מחזור חיים לעשר שנים קדימה.

<חיים רונן: כל פרויקט בארגון נכי צה"ל.

<יוסי ביינהורן: מה זה היום, ממתי זה התחיל?

<חיים רונן: מאז הביקורת.

<חיים רונן: כן, אני מציין.

<חיים רונן: אנחנו קיבלנו את ההערות של מבקר המדינה ככתבם וכלשונם.

<חיים רונן: גם על מה שהתווכחנו במהלך הביקורת.

קארין אלהרר: שאלת הבהרה, יש לכם תכנית מחזור חיים לעניין בית הלוחם באשדוד?

<חיים רונן: בוודאי.

קארין אלהרר: למה היא לא הוצגה לאף אחד.

<חיים רונן: נציג את זה עוד שנייה.

יואל חסון: יש גם את התקציב לזה?

<חיים רונן: בוודאי.

<חיים רונן: תתפלאו, אבל יש.

<יוסי ביינהורן: אוקיי, בוא נשמע.

<חיים רונן: עוד מעט תשמע.

<חיים רונן: פעילות בפריפריה – אני יכול להגיד לך גברתי שמאז הקמת הארגון לא הייתה כמות פעילות בפריפריה, כמו שיש היום.

<חיים רונן: לקחנו את האתגר והרחבנו והרחבנו והרחבנו, ויותר ויותר נכים היום זוכים מאילת ועד מטולה.

<חיים רונן: בית הלוחם בבאר שבע – אנחנו אמרנו את זה גם בביקורת ואני אגיד את זה במילה אחת לגבי גודלו.

<חיים רונן: יש מושג שנקרא ג"מה - גודל מינימאלי הכרחי.

<חיים רונן: נכה, ויש פה נכים על כסאות גלגלים, לא יכול להיכנס למקלחת שאני יכול להיכנס אליה - - -

קארין אלהרר: אני אשמח לשיעור על איך מתנהלים בכסא גלגלים.

<חיים רונן: סליחה, בלעתי את זה במהירות.

<חיים רונן: אנחנו לא מכירים, אז לקח לי שנייה אחת.

<חיים רונן: לאולם כדורסל יש גודל קבוע, לא משנה אם משחקים בו שני נכים או 50 נכים.

<חיים רונן: הידרותרפיה – בריכה חצי אולימפית וכן הלאה, אלה דברים קבועים.

<חיים רונן: אין אפילו מטר אחד מיותר בבית הלוחם בבאר שבע.

<חיים רונן: כיום יש כמעט 2,000 בתי אב ואני אומר לכם שאנחנו נתקדם הלאה בזמן, כי אנשים צריכים להתרגל.

<חיים רונן: לא היה להם בית לוחם.

<חיים רונן: אנשים בבאר שבע – ויש פה כאלה – הם לא גדלו בבית לוחם כמו אנשים בתל אביב.

<קריאה: חיים, מתוכם 1,200 נכים - - -

<חיים רונן: מנו, אני לא רוצה לענות לך.

<חיים רונן: אין 1,200.

<חיים רונן: הנתון לא נכון.

קארין אלהרר: תקשיבו, אי אפשר לקיים כך את הדיון.

קארין אלהרר: אתה תרצה לדבר, תקבל זכות דיבור.

קארין אלהרר: תן לו להגיד את מה שהוא רוצה.

<חיים רונן: אין 1,200 וגם אין 200 וגם אין 100.

<חיים רונן: זאת התשובה האמיתית לפרוטוקול, אבל אני לא רוצה להתייחס לזה.

<חיים רונן: לכל הנושא של בית הלוחם באשדוד, במחוז השפלה, אני אתייחס לזה אחרי כן בצורה יותר מפורטת.

<חיים רונן: עשינו סקר סיכונים, עשינו שני סקרים, לא אחד.

<חיים רונן: שני סקרים, גם של חנוך סמית וגם של חברת מידן לגבי הייתכנות באשדוד.

<חיים רונן: עשינו את כל שלוש ההערות של מבקר המדינה.

<חיים רונן: דרך אגב, כשמבקר המדינה הגיע - - -

<יוסי ביינהורן: מה התוצאות?

<חיים רונן: תיכף תראה.

<חיים רונן: אם באתי לגבי בית הלוחם אשדוד ולא על דו"ח מבקר המדינה, אז בואו נעבור לשקפים של אשדוד ולא נתייחס לדו"ח של מבקר המדינה.

<חיים רונן: אני מתייחס למה שזימנו אותנו.

<חיים רונן: זימנו אותנו להציג לגבי דו"ח מבקר המדינה ולגבי בית הלוחם באשדוד.

<חיים רונן: אז אני הולך לפי הסדר.

<חיים רונן: אתה רוצה שאנחנו נתייחס לדו"ח שלך?

<חיים רונן: אז תן לנו את הכבוד שנתייחס אליו ואם למישהו דוחק פה הזמן, אז אני מצטער.

<חיים רונן: אז אנחנו תיקנו את כל הליקויים ואת ההערות של מבקר המדינה לגבי בית הלוחם באשדוד, ללא יוצא מן הכלל.

<חיים רונן: לקבוע אמות מידה ומשקל יחסי – אנחנו עושים את זה וזה למעשה מסתיים כבר עכשיו השנה וזה בביצוע.

<חיים רונן: כל הנושא של נוהלי עבודה עם ספקים תוקן.

<חיים רונן: על אף שאנחנו פטורים ממכרז, אנחנו צריכים להתנהל כגוף שמבצע מכרזים, אנחנו מבצעים מכרזים לפחות ב-7-8 שנים האחרונות וזה יבוצע.

<חיים רונן: לגבי המסעדה בארגון נכי צה"ל, הערה נכונה, קיבלנו גם את ההערה.

<חיים רונן: בהערה של מבקר המדינה רשום שברגע שתסתיים הבריכה האולימפית החדשה, לא חצי אולימפית, בבית הלוחם, פרויקט של 30 מיליון, אז אנחנו נצא למכרז ואנחנו יוצאים למכרז.

<חיים רונן: בימים אלה מכינים את המכרז.

<חיים רונן: קיבלנו את ההערה כפי שהיא ממבקר המדינה.

<חיים רונן: נציין בפרוטוקול, עד אוגוסט 2013 הארגון לא דיווח לרשם לגבי התובנות.

<חיים רונן: אנחנו מאז הביקורת מדווחים.

<חיים רונן: עד כאן.

<חיים רונן: אני יכול להגיד משפט אחד על ביקורת מבקר המדינה – מעט הליקויים שנמצאו בארגון, היו 4 אנשים תשעה חודשים בארגון, זה מה שמצאו.

<חיים רונן: תיקנו את כל הליקויים.

<חיים רונן: יוצא מן הכלל.

<חיים רונן: בית הלוחם אשדוד: למי שלא יודע, זה חוף ימה של אשדוד, כאן זה מלון, בשטח הזה על חוף הים יש לנו 30 דונם שכבר קיבלנו אותם ממנהל מקרקעי ישראל וכן הלאה, ראש העיר, כל מי שמסביב ופה הולך להיבנות בית הלוחם באשדוד.

<חיים רונן: העקרונות להקמת בית לוחם בארגון נכי צה"ל.

<חיים רונן: לכל מכון צריך שיהיה בית לוחם.

<חיים רונן: יש לנו 5 מחוזות, לארבעה מהם יש כבר בית לוחם.

<חיים רונן: המחוז היחידי ללא בית לוחם זה מחוז השפלה.

<חיים רונן: מענה מיטבי לחברי המחוז בשטח המחוז, מתן מענה גם לפריפריות, לא רק במדינת תל אביב, גם בפריפריות ועשינו את באר שבע בתקופה הזו ועכשיו אנחנו נעשה גם באשדוד.

<חיים רונן: חלוקה שוויונית של המשאבים בין המחוזות השונים.

<חיים רונן: חלופות שונות וישימות למיקום הבית, זמינות קרקע, הקצאת קרקע, נגישות וכל מה שמסביב.

<חיים רונן: העדר חלופות אחרות לשיקום נכים במרחבי המחוז.

<חיים רונן: יש כאן הרבה שקפים, אז אני אראה ביעף, ממש בדקה.

<חיים רונן: מיום 10.3.1999 דנו בארגון נכי צה"ל וסיכמו על בית הלוחם באשדוד, כולל יושב ראש הארגון הקודם שהוציא מכתב ל - - - ויש לנו כאן את כל התיעוד, שאמר אנחנו רוצים לבנות באשדוד.

<חיים רונן: כלומר, כל ההחלטות לגבי אשדוד התחילו למעשה לפני 16 שנה.

<חיים רונן: וכאן ניתן לראות, לאורך שנים בוועד הארצי, דיווחים, אמירות, בכל ישיבה וישיבה דווחו על בית הלוחם באשדוד.

<חיים רונן: אני בתפקיד 7 שנים, מהיום הראשון שאני בתפקיד דיווחנו, סיימנו את באר שבע, כי אנחנו אמרנו שאנחנו לא יכולים לבנות שני בתי לוחם ביחד, למרות שפעם הייתה החלטה שכן נבנה ביחד.

<חיים רונן: זה גדול על הארגון.

<חיים רונן: אנחנו נבנה, נגמור בבאר שבע ונתחיל את אשדוד וזה המצב שבו אנחנו נמצאים.

<חיים רונן: אפשר לראות את כל הדיונים שהתבצעו בארגון, הכל ממוסמך, להכל יש פרוטוקולים, ללא יוצא מן הכלל, כל מה שמוצג פה.

<חיים רונן: אם אפשר לשאול בסוף, אני אענה לכל שאלה בסוף המצגת.

<חיים רונן: זאת ההערה של מבקר המדינה: לדעת משרד מבקר המדינה – על הוועד הארצי ועל הוועידה הארצית לבחון מחדש את הצורך בהקמתו של בית לוחם במחוז השפלה, במיקום המתוכנן באשדוד.

<חיים רונן: בטרם יקבלו החלטה בעניין זה, ראוי שהארגון יערוך בדיקת ייתכנות עדכנית.

<חיים רונן: ביצענו שתי בדיקות עדכניות בנוגע להקמת בית הלוחם, אחרי ניתוח מקצועי של כל מכלול הנתונים הרלבנטיים ובדיקת עלות מחזור חיים של הפרויקט במשולב עם סקר סיכונים, כדי לאפשר קבלה מיטבית.

<חיים רונן: כל מה שכתוב כאן בוצע עד האחרון שבדברים על ידי ארגון נכי צה"ל, על ידי כל הוועדות של הארגון.

<חיים רונן: הוועד הארצי אישר את זה, הוועידה הארצית, כל דיון כזה הוא דיון של 7-8 שעות וזה היה בארגון.

<חיים רונן: כל המלצות מבקר המדינה לגבי הקמת בית הלוחם באשדוד בוצעו.

<חיים רונן: עריכת בדיקת ייתכנות - - -

קארין אלהרר: מתי בוצעה בדיקת הייתכנות?

<חיים רונן: לפני כחצי שנה.

עפר שלח: היא בוצעה יוני, כי קיבלתם החלטות בפברואר.

קארין אלהרר: בדיוק, התקבלה החלטה עוד לפני שהייתה בדיקת ייתכנות?

קארין אלהרר: מה ההיגיון?

<חיים רונן: ממש ברמת שקר.

<חיים רונן: באוגוסט 2015 הוועידה הארצית קיבלה את ההחלטה על בניית בית הלוחם.

<חיים רונן: הוועידה הארצית, אני רק אזכיר.

<חיים רונן: ל- - - אין סמכות להחליט על בניית בית לוחם.

<חיים רונן: בתקנון של הארגון מי שמחליט זה זה, אבל גם הוועד הארצי אישר.

<חיים רונן: הדירקטוריון אישר בניית בית לוחם באשדוד והוועידה הארצית אישרה סופית, ברוב של 47 מול 37 אנשים – את בניית בית הלוחם באשדוד.

<חיים רונן: זה היה באוגוסט.

קארין אלהרר: אז רגע, אני מחדדת.

קארין אלהרר: בשנת 2005 היה דו"ח מבקר המדינה שהתייחס לבית הלוחם באשדוד.

<חיים רונן: נכון.

קארין אלהרר: שאז הייתה כל הביקורת ובעצם בשלב הזה עוד לא היה אפילו סקר ייתכנות?

<חיים רונן: לא היה.

<קריאה: היה.

<חיים רונן: סליחה, היה סקר ייתכנות ישן ואז מבקר המדינה אמר תעשו סקר ייתכנות חדש.

<חיים רונן: עכשיו תראי, מי שבנה בית לוחם יודע שלהגיע למצב של סקר בכלל, של ייתכנות, של בדיקה, גם הסקר - הגם שהסקר מצוין מבחינתנו – אבל גם הסקר, ויושבים פה אנשי באר שבע.

<חיים רונן: אז עשו סקר, אמרו שיהיו 1,100.

<חיים רונן: אז אני אומר לך גברתי שיש 1,250 נכי צה"ל מובהקים, יש עוד סדר גודל של 400 נכי צה"ל, אני לא זוכר את המספרים המדויקים, פחות מ-19% שהם גם נכי צה"ל, שהארגון סוברני להחליט מי יהיה חבר אצלו.

<חיים רונן: אני יכול גם לקבל אנשים ואנחנו מקבלים גם אנשים - - -

<קריאה: זה לא יכול להיות.

<קריאה: את מי הם מייצגים?

קארין אלהרר: סליחה חבר, אתה מפריע לו עכשיו.

<קריאה: אנחנו נכי צה"ל בדיוק כמותכם.

<קריאה: אל תוסיף מילה אחת נוספת.

<קריאה: זה הכל.

<קריאה: צריך להזמין אותך לפה.

<קריאה: הוזמנו.

קארין אלהרר: כל מי שנמצא כאן הוזמן.

<חיים רונן: אז אני מבקש להגיד לך גברתי שהיום יש בבית הלוחם בבאר שבע כמעט 2,000 בתי אב.

<חיים רונן: נכה צה"ל שהוא 18%, נכה צה"ל שחטף כדור שהוא יכול להיות גם עם 12% נכות, גם עם 11% נכות, אם האיברים הפנימיים שלו הם בסדר.

<חיים רונן: לכן, מבחינתנו אנחנו סוברנים להחליט.

<חיים רונן: בתל אביב אני לא מקבל אנשים כאלה, כי בבית הלוחם בתל אביב יש למעלה מ-6,700 בתי אב ,אז אני לא יכול לקבל נכים של 19% ומטה.

<חיים רונן: במקומות שיש לי יותר אפשרות, כמו בחיפה, כמו בבאר שבע, אז אנחנו מקבלים גם את הנכים האלה וגם מקבלים אלמנות צה"ל וגם מקבלים נכים אחרים, עוד פעם, במינונים שהוועד הארצי מעת לעת קובע, 50 איש, 100 איש, לא משנה כמה, אבל אנחנו פתוחים גם לקהל האחר.

<חיים רונן: עשינו בוודאי בדיקת עלות מחזור חיים, על פי הערת מבקר המדינה וערכנו סקר סיכונים.

<חיים רונן: בנוסף להערות של מבקר המדינה, עשינו סקר פוטנציאל להצטרפות על ידי מכון סמית, שהיה שם בין 2,000 איש ל-2,500 איש, בדיקה וקיבוע שטחים, תקציב מפורט, גם ביצוע עקרוני ונתונים כספיים לפרויקט.

יואל חסון: מה הייתה התוצאה של סקר הייתכנות?

<חיים רונן: תמתין בסבלנות, תקבל אותו.

<חיים רונן: תהיה סבלני.

קארין אלהרר: אדוני, איך אתה מתייחס לחבר כנסת, מה זה?

<חיים רונן: אני מבקש סליחה.

יואל חסון: לא, אתה קצת מבולבל.

<חיים רונן: סליחה.

<חיים רונן: אני מבטיח לך שאני אציג את כל הנתונים ואני אענה לכל שאלה שתישאל בקשר לבית הלוחם.

<חיים רונן: אני מצטער, סליחה.

<חיים רונן: חברת מידן עשתה את החלופות וניתן לראות כאן את ההבדלים בין אשדוד, רחובות ונס ציונה, על פי מה שהיה בסקר הקודם.

<חיים רונן: עשינו סקר על ידי מכון סמית, יש כאן נתון מדהים של כמעט 2,500 איש - - -

קארין אלהרר: ממתי הסקר של מכון סמית?

<חיים רונן: באותו זמן שעשינו את מכון מידן.

<משה בן לולו: איפה הראשון?

קארין אלהרר: למה כשאני שואלת שאלה כולכם קמים?

קארין אלהרר: סליחה, אדוני, אתה לא ברשות דיבור.

קארין אלהרר: תודה.

<חיים רונן: יש מקדם שהוא המקרה הממוצע של הארגון, שהוא ל-2.4.

<חיים רונן: אנחנו צופים שיהיו חברים בבית הלוחם הזה בין 4,800 ל-5,800.

קארין אלהרר: איך המקדם הזה עבד בבאר שבע?

<קריאה: איך הוא לא עובד בתל אביב?

<חיים רונן: בוודאי, בבאר שבע יש היום מעל 5,000 איש.

<חיים רונן: בוודאי שכן.

<קריאה: לא יכול להיות.

<חיים רונן: יושבת ראש הוועדה, יש בתי אב ויש חברים בבית הלוחם.

<חיים רונן: נכה מביא את אשתו, מביא את הילדים שלו, מוגבלים עד גיל מסוים וחלק מהשיקום של הנכים זה שהנכה בא עם אשתו והמשפחה והילדים שלו ולימים גם הסבים והסבתות מביאים גם את הנכדים.

קארין אלהרר: טוב.

<חיים רונן: ניתן לראות בשקף איך מחוז השפלה פרוש ויש כאן את אשדוד, רחובות ונס ציונה.

<חיים רונן: בסקר שעשינו - - -

<קריאה: איפה ראשון לציון?

קארין אלהרר: חברים, תקשיבו רגע, אני אתחיל להוציא אנשים ואני לא צוחקת.

<חיים רונן: תנו לי לסיים.

<חיים רונן: ניתן לראות כאן שהקטע הצהוב זה הסקר שעשו מידן.

<חיים רונן: הוא לקח צפי לעומס התנועה המקסימאלי שיש ביממה.

<חיים רונן: יש לו תוכנה מיוחדת שהוא בחן אותה ועשה אותה וניתן לראות בקטע הצהוב שזה ה-15 דקות מבית הלוחם והקטע הכחול זה חצי שעה מבית הלוחם.

<חיים רונן: אנחנו הגענו בארגון, על פי הניסיון הקודם שלנו, לכך שמי שרחוק מחצי שעה יגיע רק אם הוא באמת זקוק.

<חיים רונן: יש היום אנשים מאשקלון, שמגיעים לבית הלוחם בתל אביב באופן קבוע והם חברים בתל אביב, כי אין להם אלטרנטיבה אחרת.

<חיים רונן: ניתן לראות את המרחק, הקו האדום של מחוז השפלה.

<חיים רונן: ניתן לראות שכל הנכים של מחוז השפלה קרובים לבית הלוחם באשדוד.

<חיים רונן: אם אני עושה בית לוחם ברחובות, המשמעות שהנכים של תל אביב, שיש להם אלטרנטיבה בבית הלוחם בתל אביב, אלא מחוץ לקו האדום - וזו הכמות הגדולה – יכולים ללכת ולהיות חברים בבית הלוחם בתל אביב.

<חיים רונן: לכן אני לא צריך לבנות להם בית לוחם סמוך לתל אביב, שיהיה להם עוד בית לוחם בתל אביב.

קארין אלהרר: אבל אתה אומר שבתל אביב אתה מגביל אותם באחוזי נכות.

<חיים רונן: לא, לא.

<חיים רונן: חבר ארגון - - -

קארין אלהרר: זה מה שהוא אמר.

<חיים רונן: אז אני לא הסברתי את עצמי.

קארין אלהרר: אדוני, תראה, אני יכולה לקבל הכל, אבל הרגע אמרת שבאחוזי נכות נמוכים אתה לא מאפשר להם להתקבל.

קארין אלהרר: אני לא מבינה.

<חיים רונן: מי שפחות מ-19% הוא לא חבר ארגון.

קארין אלהרר: אפשר שבן אדם אחד ידבר?

<חיים רונן: אני מקבל במינונים נמוכים.

קארין אלהרר: מה אתה מקבל במינונים נמוכים?

עפר שלח: ואם הוא היה גר בבאר שבע והוא חבר בבית הלוחם, ואם הוא גר בתל אביב הוא לא יוכל להיות - - -

<חיים רונן: אם הוא 19% - - -

עפר שלח: הוא לא יהיה פה, הוא לא יהיה שם, כי אתה קובע את הקריטריונים האלה - - -

<חיים בר: סליחה, גברתי, אפשר להוסיף משפט?

<חיים בר: שמי חיים בר, אני יושב ראש הארגון.

<חיים בר: הם מכירים אותי, הם הצביעו בשבילי.

<חיים בר: עכשיו לא, אבל לא חשוב.

<חיים בר: יש בארגון נכי צה"ל החלטה שהממשלה החליטה שנכי צה"ל יהיו בקריטריונים שעד 20% נכים, בעבר, עד חוק בגין, יהיה חבר ארגון ומחוק בגין בשנת 1996 – לא יהיו, אבל הם מוכרים על ידי המדינה כנכי צה"ל, הם לא חברי ארגון נכי צה"ל, כי זה קשור ליכולת לגבות מהם הכספים לדמי חבר, אבל אני יכול לצרף אותם באופן פרטני, כל אחד - - - אלא מה?

<חיים בר: לבית הלוחם בתל אביב, בעבר, לא קיבלו אנשים באחוזי הנכות, כי לא היה מקום בגלל ריבוי אוכלוסיית הנכים הקשים בתוך בית הלוחם בתל אביב.

<חיים בר: לא היה מקום להכניס אנשים אחרים.

<חיים בר: ומכאן, בא הכיוון שאנחנו, במקומות האחרים שכן יש מקום, כן קולטים אותם, למרות שהכספים לא נגבים על ידי משרד הביטחון, אלא הם נגבים על ידי הארגון, אבל הם נכי צה"ל.

קארין אלהרר: אדוני, כל מה שסיפרת עכשיו רק מחזק את רחובות.

עפר שלח: רק יש עובדה נורא פשוטה, אם אני נכה מתחת ל-19% שגר באזור תל אביב ואתה תקים בית לוחם בראשון, אני יכול להגיע אליו - - -

<חיים בר: לא, אתה לא.

עפר שלח: ואם הוא יהיה באשדוד, אני לא אוכל להגיע אליו.

<חיים בר: סליחה, לך הוא לא מיועד.

<חיים בר: הוא מיועד קודם לאוכלוסייה של אשדוד.

עפר שלח: מה זה?

<חיים בר: השפלה.

עפר שלח: עכשיו, אחרי שאמרנו את זה, מה זה לא מיועד?

עפר שלח: אתה יוצר מצב שבו אתה שם את בית הלוחם במקום מסוים שבסוף ייצור מצב שאותו אדם שהוא אותו אדם בדיוק במקום מגורים אחר הוא כן יהיה חבר או לא יהיה חבר - - -

קארין אלהרר: סליחה, סליחה, אדוני - - -

<דני בן אבו: סליחה, על מה הדיון?

קארין אלהרר: סליחה, מי אתה?

<דני בן אבו: על מה הדיון?

קארין אלהרר: אני מנסה להבין פה נקודה למה רוצים להקים את בית הלוחם - - -

<דני בן אבו: אנחנו בוחרים מקום לבית הלוחם עכשיו, איפה הוא יהיה?

קארין אלהרר: לא, אנחנו לא בוחרים, אנחנו רוצים להבין.

<דני בן אבו: סליחה, יש הנהגה, יש דירקטוריון.

<דני בן אבו: אתם רוצים – תבואו להיבחר.

קארין אלהרר: סליחה, סליחה.

<דני בן אבו: מה קרה?

עפר שלח: סליחה, על מה שעושים ההנהלה והדירקטוריון דיבר מבקר המדינה.

<דני בן אבו: יפה.

עפר שלח: אז אני מציע שנבוא פה בגובה טיפה יותר נמוך.

עפר שלח: עלי עוד לא כתבו דו"ח של מבקר המדינה.

<קריאה: אותנו הכפישו.

<קריאה: אני היום מהציבור הזה שעומד כאן ומתנגד לבית הלוחם, עברתי פגיעה שאפילו הפגיעה במלחמה לא פגעה בי.

<קריאה: יושב פה בחור שעבד שש שנים בראש הפרויקט הזה והוא פגע בי פגיעה אנושה.

<קריאה: אני תיכף אספר לאיזה רבנים לקחת אותי.

<קריאה: לישעיהו פינטו, לכנפו, לכל אלה שקוראים עליהם בעיתונים.

<קריאה: לאיזה מסעדות לקחת אותי לאכול.

<קריאה: לי אתה מספר מה זה אשדוד?

<קריאה: סליחה, אתה לקחת אותי - - -

<קריאה: אודי, השנאה שלך תעביר אותך על דעתך, אתה נגוע באינטרס אישי, אתה מונע מ - - - אין לך מקום פה.

<קריאה: למה אתה כבר לא עובד בארגון, מעניין?

<דני בן אבו: אני מכריז עכשיו לפרוטוקול, האדם שמדבר עכשיו עלי, מעולם לא ישבתי איתו, מעולם לא שוחחתי איתו, הוא כבר מכיר אותי, הוא כבר מתאר אותי, הוא מכיר את האופי שלי.

<דני בן אבו: אני עם הבחור הזה שש שנים ראש פרויקט מהיום שהוא פוטר.

<קריאה: אני לא פוטרתי מעולם.

<קריאה: גם זה שקר.

<דני בן אבו: פוטר.

<דני בן אבו: הוא מתחזה.

<דני בן אבו: אני מבקש זכות דיבור.

<דני בן אבו: את פתחת את הישיבה - - -

קארין אלהרר: סליחה, אתה לא בזכות דיבור.

<דני בן אבו: על מה אנחנו יושבים פה?

קארין אלהרר: אתה לא בזכות דיבור, אדוני.

<דני בן אבו: אז בזכות דיבור ישבתי שם והוא יכול לדבר עלינו?

<דני בן אבו: נגד בית הלוחם לנכה הזה?

קארין אלהרר: אתה רוצה לצאת?

<דני בן אבו: מה שעזרתי לך אלוהים עדי ומה שעשיתי בשבילך - - -

קארין אלהרר: אדוני, אם אתה לא נרגע, אני אבקש אותך לצאת להירגע בחוץ.

קארין אלהרר: תראו, אי אפשר לקיים ככה דיון.

קארין אלהרר: אני מבינה את האמוציות, אבל יש פה דיון הגיוני שאמור להתקיים.

קארין אלהרר: כן, בבקשה, תשלים.

קארין אלהרר: לא להיכנס לו באמצע הדברים.

קארין אלהרר: כל אחד יקבל את זמן הדיבור.

<חיים בר: יש לי בקשה לתת איזו שהיא מעטפת לכל הדבר הזה שמוצג פה.

<חיים בר: אני לא רוצה להיכנס עכשיו אם המיקום שלו הוא פה או המיקום או שם.

<חיים בר: קבענו איפה יהיה המיקום, הוועד הארצי החליט, יש לו את כל הכלים.

<חיים בר: אני רוצה שיובנו כמה דברים.

<חיים בר: אחד, אנחנו עוברים בכמה שנים האחרונות ועדות שונות שמוקמות על ידי כל מיני גופים, בעיקר מדינת ישראל, בשביל להגדיר מי יהיה נכה צה"ל וזה בסדר.

<חיים בר: אנחנו לא קבענו מעולם מי יהיה, אנחנו גם לא נקבע בעתיד מי יהיה ויש לי גם הסכם עם המדינה באיזה תנאים הם יהיו.

<חיים בר: זה אחד.

<חיים בר: הדבר השני, אנחנו לא אחראים לשיקום נכים, שיהיה כאן ברור לכולם.

<חיים בר: מי שאחראי זה מדינת ישראל, שר הביטחון ואנחנו עושים את מה שאנחנו יכולים להשלים.

קארין אלהרר: מיד נשמע את עמדתם.

<חיים בר: התפקיד של ארגון נכי צה"ל זה לעשות את מה שמשרד הביטחון באמצעים ובקצב שלו לא יכול לעשות, אנחנו יודעים לעשות ואת זה עשינו ממזמן.

<חיים בר: אגב, את בית הלוחם הראשון בנה משרד הביטחון, לא ארגון נכי צה"ל.

<חיים בר: זה הוא שיזם את בית הלוחם בתל אביב - - -

קארין אלהרר: אדוני, אני מפסיקה אותך כי יש פה משהו שלא הצלחתי להבין.

קארין אלהרר: אמרת גם אתה וגם חבריך, דברים שרק שכנעו אותי למה בית הלוחם לא צריך להיות מוקם באשדוד.

<חיים בר: אני לא דיברתי על מקום בכלל.

קארין אלהרר: אתה גם דיברת על המקום.

<חיים בר: לא, אז כנראה לא הובנתי נכון ואני אסביר עוד פעם.

<חיים בר: אני הגעתי לארגון בשנת 2009 ואני ראיתי את הדו"ח הזה משנת 2005 וקיבלתי אותו בתוך ניילון, עם הפלסטיקים עדיין, שלא פתחו אותו בכלל.

<חיים בר: כדי לעמוד בביקורת של משרד מבקר המדינה, פתחנו והתחלנו לתקן את הליקויים.

<חיים בר: כחלק מהניסיון שלנו תיקנו בלי לקרוא את הדו"ח וחלק מה שהיה כתוב ורוב הדברים תוקנו שם וציינו את זה.

<חיים בר: ארגון נכי צה"ל מקבל כל הערה של המבקר.

<חיים בר: בודקים אותו ומתקנים את הליקויים.

<חיים בר: אין סיכוי בעולם שנשב כמו שאנחנו ולא תהיה טעות פה או שם או בלי נהלים.

<חיים בר: אנחנו עובדים על פי נהלים ונתקן כל מה שצריך.

קארין אלהרר: טוב.

קארין אלהרר: חבר הכנסת יואל חסון, רצית לדבר כי אתה צריך לצאת, בבקשה.

יואל חסון: כן, אני פשוט צריך ללכת לישיבת נשיאות הכנסת.

יואל חסון: אני קראתי את המכתבים שהגיעו אלי בנושא הזה ואני גם מכיר ושמעתי עוד קודם את העניין הזה של בית הלוחם באשדוד.

יואל חסון: קודם כל אני חייב לומר שמבחינתי המושג הזה, ארגון נכי צה"ל או הארגון הזה כארגון, מבחינתי זה דבר קדוש, זה דבר מדהים, זה דבר שאמור לעשות חסד לאנשים, לתת להם תקווה, לעזור להם, להחזיר אותם למסלול החיים.

יואל חסון: אני מכיר את זה מהמקומות האלה ואני חייב לומר לכם שמה שאני חש פה בישיבה זה באמת תחושות לא נעימות וצר לי שבארגון יש כאלה יצרים וכאלה שנאות ופוליטיקות.

יואל חסון: אפילו בכנסת אין את הדבר הזה, עד כדי כך, ואני מצטער מאד לראות את זה.

יואל חסון: עכשיו לגופו של עניין, לגבי הנושא של דו"ח מבקר המדינה.

יואל חסון: אני חושב שאנשי מבקר המדינה נגעו כאן בנושא מאד מאד חשוב בהקשר של היכולת של ארגון קודם כל ללכת על פרויקט כזה גדול.

יואל חסון: וזה פרויקט באמת יומרני וגדול ומשמעותי, בוודאי כשעושים אותו אין דרך חזרה, בוודאי אם מתחילים בתכניות ובכל הדברים האלה.

יואל חסון: ואני לחלוטין חושב, גם מחומרים שקראתי, שהמקום הזה לא יכול להיבנות באשדוד.

יואל חסון: צריך וחייב, מישהו כאן דיבר על החלטת דירקטוריון, חברים, ממשלת ישראל מקשיבה למבקר המדינה, אז בוודאי גם דירקטוריון ארגון נכי צה"ל עומד לביקורת מבקר המדינה ויכול להקשיב לאנשי מבקר המדינה.

<יצחק קנדלשטיין: לאן ילך הבן שלי,שהוא קוודרופלג - - -

יואל חסון: אדוני, אל תפריע לי, אני חייב לצאת.

<יצחק קנדלשטיין: לאן אתה רוצה לשלוח אותו עכשיו?

קארין אלהרר: סליחה.

יואל חסון: אני בהחלט חושב שהמקום הוא בראשון לציון או וודאי באזור הזה, הרבה יותר הגיוני.

יואל חסון: גברתי, אני לא אהיה בסיכום הישיבה וחשוב לי מאד, אם תוכלי להתייחס לדבר הבא שאני אדבר עליו, הנושא של תפקיד רשם העמותות.

יואל חסון: אני לא יודע אם יש כאן נציגות מרשם העמותות, ומבחינתי מבקר המדינה הוא אורח לרגע שכנראה גם רואה כל פגע, וצריך להתייחס לדו"ח הזה מאד מאד ברצינות ואני מציע לכם לא לזלזל בדו"חות מבקר המדינה, אלא לראות בהם דווקא ככלי ניהולי לשיפור.

יואל חסון: אבל רשם העמותות, יש כאן מצב של ארגון שנמצא בגירעון גדול מאד, יש פה מצב של ארגון שיש שאלות - - -

קארין אלהרר: סליחה, לא להפריע.

יואל חסון: סליחה אדוני, עם כל הכבוד, אתה לא תפריע לי.

יואל חסון: יש לנו פריבילגיה לחברי הכנסת, לומר את דעתם ואת מה שהם חושבים ואני רואה ברשם העמותות כגוף המשמעותי לבקר עמותות לאורך זמן.

יואל חסון: אם זה לקראת הניהול התקין ואם זה בכל התהליכים.

יואל חסון: והייתי מאד רוצה שבהודעת הסיכום או בסיכום הישיבה תהיה התייחסות גם בבקשה לרשם העמותות לערוך ביקורת משמעותית על הארגון, עקבית, משמעותית ולאורך זמן, כדי לוודא באמת את תפקוד הארגון.

יואל חסון: ועכשיו אני אגיד את המילה האחרונה – כדי לוודא שאתם אכן פועלים ומשיגים ועומדים ביעד של המשימות והמטרות שבשביל זה קיים הארגון.

יואל חסון: תודה רבה.

קארין אלהרר: תודה חבר הכנסת חסון.

<חיים בר: אני יכול להמשיך?

קארין אלהרר: בבקשה.

<חיים בר: אני רוצה להמשיך במה שאמרתי ואני רוצה להתייחס למה שאמרת.

<חיים בר: אנחנו מכבדים באמת כל המלצה של מי שלא יהיה, אם זה מבקר המדינה או רשם העמותות ואנחנו מקבלים ניהול תקין.

<חיים בר: אני אכבד כל המלצה וכל חוות דעת שיציע רשם העמותות או מבקר המדינה או מישהו אחר שיש היגיון במה שהוא אומר, כדי שנשמע את הדברים, כדי שלא ניפול ולא ניפגע.

<חיים בר: אנחנו מקבלים כל שנה דו"ח של רשם העמותות על ניהול תקין.

<חיים בר: מקבלים.

<חיים בר: לא פעם אחת היינו בספק שלא נקבל.

יואל חסון: והארגון לא גירעוני?

יואל חסון: אין גירעון?

<חיים בר: אני אסביר על הגירעון, אני אגיע גם לזה.

יואל חסון: יש גירעון או אין גירעון?

<חיים בר: לא, אין.

יואל חסון: מינוס זה לא גירעון.

יואל חסון: מינוס בבנק זה לא גירעון.

יואל חסון: שאלתי אם יש גירעון, אם הארגון הוא גירעוני.

<חיים בר: תן לי אפשרות לענות ואני מאמין שאני אענה לך.

<חיים בר: ארגון נכי צה"ל - - -

יואל חסון: תענה על הגירעון.

<חיים בר: מעולם לא היה לו כסף מזומן כדי להתנהל באופן שוטף.

<חיים בר: מעולם.

<חיים בר: מעולם.

<אודי נאור: מה?

<אודי נאור: היה 100 מיליון עד שנת 1996.

<אודי נאור: יש פה חבר ועדת כספים שלא יודע לקרוא מאזן.

<חיים בר: סליחה, אם כל אחד - - -

<קריאה: אתה יודע לקרוא מאזן?

<אודי נאור: אני כלכלן ורואה חשבון, זה הכל.

<חיים בר: אפשר להמשיך?

קארין אלהרר: סליחה, הבא שמדבר בלי רשות דיבור יוצא מהאולם.

<חיים בר: ארגון נכי צה"ל מתבסס על תקציבים או על כספים באופן קבוע, מאז קום הארגון, על מקורות קבועים.

<חיים בר: אחד זה מיסי החבר של הנכים, השני זה מיסי חבר של בתי הלוחם, השלישי זו תמיכה קבועה ממשרד הביטחון, שמאורגנת במסגרת ועדת החוץ והביטחון, ועדת המשנה שם בנושא כספים, שהיה תקציב של 8 מיליון שקלים, לאחר מכן זה עלה ל-20 מליון שקלים, זה עלה ל-25 מיליון שקלים, ומנכ"ל משרד הביטחון קיצץ 5 מיליו שקלים, אבל זה מאורגן במסגרת תמיכות.

<חיים בר: אלה הכספים הוודאיים.

<חיים בר: זה יש ביד.

<חיים בר: עם זה אי אפשר לנהל ארגון ואני לא מדבר לבנות.

<חיים בר: לבנות זה תרומה יעודה, שניתנת על ידי תורמים טובים, מכל העולם, לבנות את הבית.

קארין אלהרר: ואיך מקיימים אותו?

<חיים בר: עכשיו באים לקיום, זה בסדר.

<חיים בר: עובדה, משנת 2009, היום אנחנו בשנת 2015 – התקציב השוטף לא לפרויקטים, השוטף, עלה מ-86 מיליון שקלים ל-140 מיליון שקלים.

<חיים בר: מאיפה הכסף הזה?

<חיים בר: הגברת היכולת להביא כספים מתרומות על עשייה.

<חיים בר: אם בעולם, ואני אומר לך מניסיון אישי, אני הייתי יושב ראש מחוז חיפה, במשך השנים לפני שהייתי בארגון.

<חיים בר: איזו פעילות הייתה במחוז חיפה?

<משה בן לולו: חרא.

<חיים בר: אתה צודק.

<חיים בר: למה?

<חיים בר: כי הייתה מדינת תל אביב.

<חיים בר: אז הגיע עכשיו מישהו מחיפה לנהל את הארגון, מה לעשות, קורה.

<חיים בר: עכשיו אני הולך הלאה.

<חיים בר: כן, גברתי, מי שלא מבין מה התפקיד של הארגון – זה לשמור על הזכויות.

<חיים בר: מדינת ישראל, לא אני אומר, מנכ"ל משרד הביטחון, לא אני אמרתי את זה, בשנים שבין 2009 ל-2014 עלה תקציב אגף השיקום בתשלום לנכים במיליארד שקלים.

<חיים בר: מה זה המיליארד שקלים?

<חיים בר: מאיפה זה בא?

<חיים בר: מה, קיבלנו הטבות מיליארד שקלים?

<חיים בר: הוחזרו דברים שהובטחו לנכים משנת 2002, רטרואקטיבית, דרך בתי משפט ובג"ץ.

קארין אלהרר: אני מבקשת שתסכם.

<חיים בר: אני רוצה שתבינו את הדבר.

<חיים בר: התקציבים עלו וארגון נכי צה"ל בשנים האלה, משנת 2009, יש היום תוכנת זכויות נכים בארגון נכי צה"ל, שכל זכאי יודע לקבל את מה שמגיע לו על פי אחוזי הנכות שלו.

<חיים בר: זה חלק מהעניין.

<חיים בר: אנחנו עובדים היום מול אגף השיקום בעיגון בחקיקה של כל ההטבות שלו היום.

<חיים בר: כן, עושים את זה.

קארין אלהרר: מצוין.

<חיים בר: לא עשו את זה עד היו, אז זה חלק מהשירות לנכים ויש פעילות בפריפריות.

<חיים בר: ואני רוצה לומר עוד דבר.

<חיים בר: נכון, ארגון נכי צה"ל זוכרים את צה"ל, את חיילי צה"ל, זה צבא העם והנכים שבמשפחות של האנשים ששילמו את המחיר היקר ביותר באובדן חיים, אנחנו מאפשרים להם להיכנס לבתי הלוחם.

<חיים בר: כן.

<חיים בר: אלמנות ויתומי צה"ל במינון, על פי החלטה של ארגון נכי צה"ל, יכולים להיות מנויים בבית הלוחם.

<חיים בר: אנחנו גם מאפשרים לפרחי נכים, ילדים צעירים נכים, שהם נכי הביטוח הלאומי, לעשות פעילות במתקנים של ארגון נכי צה"ל.

<חיים בר: למה לא? מה זה מפריע למישהו?

קארין אלהרר: אם זה לא פוגע בזכותם של - - -

<חיים בר: גברתי, אנחנו ההנהגה נחליט אם זה מפריע או לא.

<חיים בר: אני אומר לכם, אני מצפה ואני רוצה, במקום שאני אאסוף כסף בכל העולם ולבקש טובות מאנשים לשוטף, שמדינת ישראל תבין את החשיבות שיש בהחזקת בתי לוחם ובתפעול שלהם, ויממנו את מה שאנחנו מביאים מחוץ לארץ.

<חיים בר: הפעלה, לא בנייה.

<חיים בר: בנייה, כל דבר ותרומות ייעודיות לכל מיני מכשירים ולכל מיני ציוד, נתרמים על ידי אנשים.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: אני רוצה להתקדם, יש הרבה דוברים.

<חיים רונן: חבר הכנסת חסון דיבר על הכספים, כי הוא לא ראה את מה שיש לי להציג.

קארין אלהרר: אתה תענה.

קארין אלהרר: אדוני, עם כל הכבוד, בוא תשב.

<חיים רונן: אני רוצה לסכם עם שני השקפים האחרונים.

קארין אלהרר: אני כנראה לא מדברת ברור היום, זו בעיה.

קארין אלהרר: אם תוכל לשבת.

קארין אלהרר: יעלו שאלות, אני בטוחה שיהיו לך תשובות מלאות ומנומקות.

קארין אלהרר: בבקשה, שם ותפקיד.

<אודי נאור: שמי אודי נאור.

<אודי נאור: גברתי, קודם כל למען הסדר, אני הוזמתי על ידי הוועדה.

<אודי נאור: שמי אודי נאור, עבדתי בארגון נכי צה"ל משנת 2007 עד שנת 2012.

<אודי נאור: אני במקצועי כלכלן ובוגר כלכלה וראיית חשבון מאוניברסיטת תל אביב, חטיבה בראיית חשבון, למען הדיוק.

<אודי נאור: אני חבר הנהלת ההסתדרות הציונית העולמית, הסוכנות היהודית, חבר בחבר הנאמנים.

<אודי נאור: הייתי בכל המוקדים בעניין של בית הלוחם אשדוד.

<אודי נאור: טיפלתי בבית הלוחם באשדוד לפני ולפנים, אני מכיר אותו על בוריו ומתוקף מקצועי אני הייתי גם חבר במטה הארגון, אני מכיר את תקציבי הארגון, את הדו"חות שלו.

קארין אלהרר: אדוני, רק למען הסר ספק, יש לך 5 דקות, כי אני רוצה לתת לעוד דוברים.

<אודי נאור: אני יודע.

<אודי נאור: לקחתי בחשבון שחצי דקה שרפתי.

<אודי נאור: אני לא מתכוון להתווכח פה עם ההנהלה על הנתונים, אני אשתדל לצטט מספר ציטוטים על מנת שתובן ההתנהלות של הארגון ואני מדבר רק על ההתנהלות של הארגון.

<אודי נאור: אני למזלי גם לא נכה צה"ל.

<אודי נאור: יחד עם זה, כולם אוהבים את הארגון, שלא תהיה פה אי הבנה.

<אודי נאור: לא רק שאוהבים את הארגון, אני אומר הארגון הזה הוא ספינת הדגל של העמותות בישראל, זה עמותה פרטית הכי גדולה, הכי ערכית בארץ והאנשים שמגיע להם הכי הרבה, שמאגדת עם בני המשפחה 200,000 איש.

<אודי נאור: על העניין הזה אין חולק.

<אודי נאור: אין חולק.

<אודי נאור: אבל ספינת הדגל הזאת, הטיטאניק הזאת, לצערם של כל החברים פה, שקועה כבר שש קומות מתחת למים ששכבת נהנתנים ממשיכה לחגוג ולרקוד טנגו על הסיפון העליון.

<אודי נאור: על הדברים האלה צריך להסתכל, לקרוא ולהבין.

<אודי נאור: אני בשנת 2007 נתבקשתי לבדוק את מסקנות דו"ח מבקר המדינה.

<אודי נאור: אני רק מצטט מה הוא כתב.

<אודי נאור: משרד מבקר המדינה מעיר כי – ההחלטה להקים את בית הלוחם הינה בניגוד למסקנות בדיקת הייתכנות שהכינה חברה חיצונית ששכר הארגון בעצמו.

<אודי נאור: כל מה שאני מדבר, ירצו אחר כך ציטוט, זה משנת 2005 ואני מקריא מתוך סקר הייתכנות.

<אודי נאור: נגישות מאשדוד לשאר ערי המחוז מוגבלת, תקשה על יכולת החברים להתחייב לפעילות.

<אודי נאור: ההתייחסות לאשדוד כעיר מחוז אינה נכונה ופונה לאוכלוסייה חלקית מכלל חברי המחוז.

<אודי נאור: על פי בקשת יושב הראש הקודם, אני בדקתי את הנתונים.

<אודי נאור: אני רוצה להבהיר, הדברים הם לא מסובכים.

<אודי נאור: בהנהלת הארגון, במחשוב של הארגון, קיימים כל המספרים, ידוע, יש את הסיסטם שם, המנכ"ל הציג אותו, הוא סיסטם נכון, יש ריק של 17-18 ק"מ שמסביב לא באים ולכן כולן, ארבע בדיקות הגיעו למסקנה, נתתי את הממצאים גם לעופר שלח, רואים את זה, פה לא מדובר על צנטריפוגות של האיראנים.

<אודי נאור: הגיעו למסקנה ולא צריך להיות גאון גדול, שבית הלוחם באשדוד ממוקם במיקום הזוי, שגוי ומופרך.

<אודי נאור: אני כתבתי את זה בחוות דעת שהגשתי למבקר המדינה.

<אודי נאור: מבקר המדינה התייחס לחוות הדעת שלי, התייחס גם לחוות הדעת של מנכ"ל הארגון, הפרושה על פני 70-80 עמודים ומבחינתי מבקר המדינה שרק לסיום ואמר את דברו בשלושה פרמטרים.

<אודי נאור: מבקר המדינה ביקש מהארגון לבדוק האם מיקום בית הלוחם אשדוד הוא נכון.

<אודי נאור: ועוד מילה קטנה על מנת להראות התנהלות.

<אודי נאור: תוך כדי בדיקת מבקר המדינה, מעבר לגב של מבקר המדינה, בלי שמבקר המדינה יודע, מנכ"ל הארגון, תת אלוף חיים רונן והיועצת המשפטית, מזמינים שתי חוות דעת משפטיות נגד מבקר המדינה, ממשרד פלושטיין-ברקן-צינגלוב וממשרד הרצוג-פוקס-נאמן, לבדוק האם ארגון נכי צה"ל צריך לעשות סקר ייתכנות.

<אודי נאור: אני אמרתי להם, גיסי רצה לפתוח פיצריה ברעננה, עשיתי לו סקר ייתכנות לשאול אם יש ילדים, אם יש כסף, אם יש כסף לקנות פיצות.

<אודי נאור: פיצה.

<אודי נאור: בחוות הדעת הזאת שהוזמנה ועלתה להערכתי או שווה עשרות אלפי שקלים ובטח יותר ממה שעלה סקר הייתכנות שהארגון בסופו של דבר הזמין, ברור שנכתב - איננו מכירים כל הוראה חוקית המחייבת את הארגון לעשות סקר ייתכנות.

<אודי נאור: ועוד בשני ציטוטים, כי הבטחתי לכם שאני רק אצטט.

<אודי נאור: המלצות מבקר המדינה: "נראה כי מבקר המדינה נתפס לכלל טעות".

<אודי נאור: "המלצות מבקר המדינה נשארות בגדר המלצות בלבד והארגון הוא הקובע את דרך הטיפול בהן.

<אודי נאור: אין בהמלצותיו של מבקר המדינה תוקף וחוות דעתו אינה בבחינת פסק דין של הליך שיפוטי".

<אודי נאור: "הארגון רשאי לקבל את החלטותיו באופן עצמאי ואין לראות בהמלצות המבקר משום חובה".

<אודי נאור: זה הכל ציטוטים.

<אודי נאור: "הארגון רשאי לא לבצע סקר ייתכנות".

<אודי נאור: אנחנו תיכף נדבר על הסקר הנוסף והאחרון.

<אודי נאור: זה דברים שאני אומר לכם שאין פה אחד בתוך החדר הזה, אם זה משרד הביטחון, מבקר המדינה, שראה דברים כאלה, לא בארץ, בקובה.

<אודי נאור: ארגון נכי צה"ל מניח אבן פינה לבית הלוחם, משנה את התב"ע באשדוד, שוכר אדריכלים, מגיש בקשה לבנייה באשדוד, משנה את הבניין, מגדיל אותו באלפי מטרים.

<אודי נאור: בניגוד להנחיית מבקר המדינה שאמר לבנות אותו 3,00-3,500 מטר, הבניין הזה 11,000 מטר באשדוד.

<אודי נאור: יש פה חבר ועדת ביקורת שבשבוע הבא הולך לבית משפט, להכריח את הארגון למסור לו את התוכניות בנייה שנמצאות אצל 100 איש, רק בשביל להראות שהם הגדילו את הבניין.

<אודי נאור: הארגון מקבל פטור מדמי חכירה, אני הייתי שם עם דני בן אבו, שאולי הוא לא זוכר, אצל אפרת שטראוס, מנהלת המחוז בירושלים.

<אודי נאור: הוא לא מכיר אותי, אבל אנחנו היינו שם.

<אודי נאור: הארגון בונה ספר תקציב באשדוד, מוציא מיליוני שקלים ולאחר מכן, גברתי קיבלה את החומר, ביוני 2015, פונה מנכ"ל הארגון לעשות סקר ייתכנות ולשאול איפה צריך לבנות את בית הלוחם אשדוד.

<אודי נאור: אם יש פה מישהו אחד מאיזו פונקציה שנמצאת, שראה אי פעם בחיים שלו ואני מדבר גם על ההתנהלות עם זה.

<אודי נאור: ועכשיו, ובזה אני מסיים, מבקר המדינה, נתן שלושה פרמטרים.

<אודי נאור: הוא קבע לפי מה שהוא בחן, שבית הלוחם בבאר שבע – וזה מה שהוא קבע, אני לא בא להתווכח, אחרי שהוא בחן, בחן גם חוברת שאני הפסדתי באופן אישי 30,000 ₪ וגם אותם נתתי לו.

<אודי נאור: זה מה הם שקבעו.

<אודי נאור: כן טוב, לא טוב, זה המוסד – שבית הלוחם בבאר שבע, על 1,152 החברים שלו גם אז וגם היום, הנתונים האלה לא נכונים, אני מחזיק נתונים של מנהל בית הלוחם מלפני חודשיים.

<אודי נאור: מבקר המדינה קבע שהבניין נבנה יותר מדי גדול.

<אודי נאור: זה מה שהוא קבע.

<אודי נאור: עכשיו, זה לא מדויק.

<אודי נאור: לא חייבים.

<אודי נאור: אני באתי ואני אמרתי גם לדני בן אבו, אולם כדורסל עם 450 טריבונות, שעון דיגיטאלי שאין במדיסון סקוור גרדאן, חדרי הלבשה לנבחרות ולנבחרות אורחות, טניס שולחן גובה 6 מטר, שפעם בחודש מישהו יגיע עם הכדור פינג פונג לתקרה, בונים אולם כפול.

<אודי נאור: בריכת שחייה חצי אולימפית.

<אודי נאור: אמרתי להם מה קרה?

<אודי נאור: מה קרה?

<אודי נאור: על מה?

<אודי נאור: מאיפה הכספים האלה?

<אודי נאור: מה אתם עושים?

<אודי נאור: לאיפה אתם הולכים?

<אודי נאור: אני ידעתי, אני אמרתי לכם, אני אכלתי בכל המקומות הנכונים יחד עם דני בן אבו, כולם האכילו אותנו, אני מכיר, אני הייתי שם.

<אודי נאור: את הסיפור האלה יכולים לספר, רק לא לספר אותם לי.

<אודי נאור: נקודה נוספת, ואני אומר את זה פה בצורה הכי ברורה, הנתונים של עלות מחזור חיים של מנכ"ל הארגון, שהוא טוען שזה 5 מיליון, אני אומר פה לפרוטוקול, אני לא צריך את הנתונים שלו.

<אודי נאור: אני לוקח את התקציב ארגון, את התקציב שלו שהבאתי אותו לפה.

<אודי נאור: התקציב של בית הלוחם תל אביב 31 מיליון.

<אודי נאור: בית הלוחם ירושלים 19 מיליון שקלים, בית הלוחם חיפה 18 מיליון שקלים, בית הלוחם באר שבע 16 מיליון שקלים.

<אודי נאור: עכשיו, בית הלוחם אשדוד אמור להיות, לפי התכניות שלהם, כמעט הכי גדול.

<אודי נאור: העלות שלו צריכה להיות 24 מיליון שקלים, אבל בואו נהיה הוגנים.

<אודי נאור: הארגון עשה סקר וקבע שיהיו שם 1,100 חברים.

<אודי נאור: אז בבאר שבע 1,100 חברים מכניסים 4 מיליון שקלים.

<אודי נאור: אז אם 24 מיליון, נוריד 4 מיליון, נגיע ל-20 מיליון.

<אודי נאור: גם 20 מיליון לשוטף, כאשר עופר שלח מחזיק פה את הגירעונות של הארגון כל שנה, ועזבו את הסיפורים, הרי יש פה דו"חות של קסלמן, דו"חות מבוקרים, דו"חות מאושרים.

<אודי נאור: יושב פה חבר ועדת הכספים אבי פרץ, הוא אומר לי שאני לא יודע על מה אני מדבר.

<אודי נאור: הדו"חות האלה נמצאים, אם הם מזויפים, אני יודע את המשמעות של לתת פה עדות בוועדה כזאת ולהמציא.

<חיים בר: מה קסלמן אמר?

<אודי נאור: הוא לא אמר, הוא כתב.

<חיים בר: מה הוא כתב?

קארין אלהרר: פרשנינו לענייני קסלמן.

<אודי נאור: גברתי, אני לא למדתי סתם 4 שנים באוניברסיטת תל אביב, כדי שאני לא אדע מה לקרוא.

<אודי נאור: זה נורא פשוט, המשכורות עלו משנת 2009 עד היום, משכורות הנהלה וכלליות – הן רשומות פה, אני מתחייב, הן רשומות פה ב-27 מיליון שקלים לשנה.

<אודי נאור: 27 כפול 4 שנים זה 100 מיליון, 100 מיליון, גמרו 4 שנים, 90 מיליון גירעונות.

<אודי נאור: גמרו את הגירעונות, התחילו למכור דירות.

<אודי נאור: איזה דירות התחילו למכור?

<אודי נאור: ובזה אני מסיים, כל הפעולות שננקטו הן לא בהתאם למסקנות מבקר המדינה, הן 180 מעלות הפוך ממסקנות מבקר המדינה.

<אודי נאור: מה אנחנו ביקשנו?

<אודי נאור: שיבדקו.

<אודי נאור: וגם לעניין הנהלים, דבר אחד.

<אודי נאור: נכון שהנהלים שונו.

<אודי נאור: נכון.

<אודי נאור: אני הייתי שותף להכנת הנהלים ביציאה למכרזים.

<אודי נאור: אם היום ארגון נכי צה"ל מוכר דירה לאמיר מקטאר במהלך מבצע צוק איתן, ללא מכרז, ברובע השמיני בפריז ב-2.5 מיליון יורו, בלי הצעות, בלי מכרזים, בלי לתת הצעות מחיר, כאשר משלמים - - - רגע, רגע.

<אודי נאור: בעסקת יחיד.

<אודי נאור: אפשר לקרוא, אמרתי.

<אודי נאור: כל מילה - - -

<קריאה: דקה וחצי נגמרה מזמן כבר.

<אודי נאור: מי זה המנהל החדש פה?

<קריאה: יש פה אנשים שרוצים גם כן לדבר.

<אודי נאור: אני חוזר, אני אומר בצורה הכי ברורה, ארגון נכי צה"ל מכר נכס ברובע השמיני בפריז ב-2.5 מיליון יורו, לבן אדם שמממן, תומך, מימן את החמאס, מימן את המנהרות, מימן את הטילים – ללא מכרז, ללא קבלת הצעת מחיר.

<אודי נאור: יושב פה חבר ועדת כספים - - -

קארין אלהרר: אני מבקשת שקט.

<אודי נאור: סליחה, ועוד לא דיברתי על מבקר המדינה ואני גם לא אדבר.

<אודי נאור: גם היום ארגון נכי צה"ל מוכר דירות ללא מכרז, ללא פרסום הודעה.

<אודי נאור: יושב פה אבי - - -

<חיים רונן: שקר וכזב - - -

קארין אלהרר: תודה.

<חיים רונן: שקר וכזב.

קארין אלהרר: חברים, תראו, אני לא רוצה להוציא אף אחד, אבל אי אפשר ככה.

קארין אלהרר: הבא שמדבר יוצא.

קארין אלהרר: אני מודיעה - נתתי הוראה לסדרנים, הבא שצועק בלי רשות דיבור יוצא ואני לא יכולה לעצור את זה, זו הוראה שיצאה.

קארין אלהרר: בבקשה, חבר הכנסת עפר שלח.

עפר שלח: תראו, משלל הנושאים שעלו פה, אני רוצה להתמקד בדו"ח מבקר המדינה ועל בית הלוחם באשדוד.

עפר שלח: על זה אנחנו מדברים.

עפר שלח: יש נושאים רבים בכל מה שנוגע לנכי צה"ל וגם התערבבות של ארגון נכי צה"ל עם אגף השיקום, עם הזכויות של הנכים בכלל.

עפר שלח: כמו שיודעים חלק גדול מהיושבים פה, אני עוסק בזה די הרבה, זה לא שייך לענייננו.

עפר שלח: אבל מה ששייך לענייננו, ואגב, חלק מהתמונה התברר גם לי, שהיה נדמה לי שאני קצת מכיר אותה, ביושבנו פה, כי הדוגמא הזאת שאתם נתתם, הנתונים האלה שאתם נתתם, של העובדה שיש 6,700 חברים בבית הלוחם בתל אביב ואתם נאלצים, בגלל צפיפות בבית הלוחם בתל אביב, בסופו של דבר לקבוע קריטריונים שאומרים שאדם שפגיעתו זהה, חברותו בבית הלוחם, יכולתו להיכנס לבית הלוחם תיקבע על ידי המקום שבו הוא גר, הדבר הזה הוא בלתי קביל.

עפר שלח: חברה, זה בכלל לא שייך לכלום.

עפר שלח: אנחנו לא בדיון עכשיו איפה היה צריך לשים את בית הלוחם.

עפר שלח: אנחנו בדיון על איך אתם התנהגתם אל מול השאלה איפה היה צריך לשים את בית הלוחם.

<קריאה: אין לו לאן ללכת היום.

קארין אלהרר: אדוני, נא לצאת.

עפר שלח: הנקודה הזו, שרק מוחמרת על ידי העובדה שבסופו של דבר אתם יוצרים את ההבחנה הזאת, ואתם בבית הלוחם בבאר שבע, שנאמרה לכם הערה מפורשת על ידי מבקר המדינה לגבי ההליך ולגבי ההצדקה של קיומו, אתם בסופו של דבר פותחים שם את השערים, ותרשו לי, אני אדם תמים, אבל תרשו לי לחשוד שזה בין השאר בשביל למלא את המספרים.

עפר שלח: ואני אומר לך שזה מאד מקומם שבמקום אחד אתה עושה ככה ובמקום אחר אתה עושה ככה.

עפר שלח: ואחרי זה, אתם בבית הלוחם באשדוד, באופן מאד מאד ברור קודם כל יורים את החץ ואחר כך מציירים את המטרה.

עפר שלח: כי הנתונים שיש פה למשל, מחומר שקיבלתי פה שנוגע לפרוטוקולים, שמראים שאתם הלכתם לשינוי תכנית תב"ע באשדוד והלכתם להיתרי בנייה והלכתם לאישור עקרוני ליציאה למכרז קבלנים – כל זה בלי סקר ייתכנות.

<חיים רונן: אבל - - -

עפר שלח: חברה, החלטה מפברואר.

<חיים רונן: עפר, ישבת עם אנשים ששיקרו אותך.

עפר שלח: חיים, אני מקריא - - -

<חיים רונן: הנה, אני מצהיר כאן.

<חיים רונן: אני אשים את הראש שלי.

<חיים רונן: לא יצאנו למכרז קבלנים.

<חיים רונן: זה שקר וכזב.

עפר שלח: מצוין, יכול היות.

עפר שלח: אני מקריא מתוך הפרוטוקול שלכם.

<חיים רונן: אני לא יודע.

<חיים רונן: אין שום פרוטוקול שיצאנו למכרז קבלנים.

<חיים רונן: אין פרוטוקול.

עפר שלח: חיים, שמעתי ולהלן אני מקריא מהפרוטוקול.

עפר שלח: יש לי זכות להקריא מהפרוטוקול בבית הזה, שאני חבר בו?

<חיים רונן: איזה פרוטוקול?

עפר שלח: שלכם, של ישיבת ההנהלה שלכם.

<חיים בר: של איזה הנהלה?

עפר שלח: על סדר יומו של הוועד הארצי, באחת מישיבותיו הקרובות, יתכן אף זו שתתקיים בחודש מרס, יעלה סעיף אישור עקרוני ליציאה למכרז קבלני לבניית בית הלוחם.

עפר שלח: עכשיו, יכול להיות שלא עשיתם את זה - - -

<חיים רונן: לא עשינו.

עפר שלח: רק אני אומר לך, שלקבל החלטה כזאת בפברואר, שיכול להיות שאתם תעשו את זה במרס, כשלסקר הייתכנות אתם יוצאים ביוני – זה לא עולה בקנה אחד עם דו"ח מבקר המדינה.

עפר שלח: חיים, עזוב.

עפר שלח: השאלה היא לא אם עשיתם או לא.

עפר שלח: השאלה היא אם אתם הבנתם מדו"ח מבקר המדינה, שאומר לכם קודם כל אתם עושים סקר ייתכנות, שזה ה-א'-ב' של התהליך ואז אתם הולכים על זה, או שיצרתם מצב שבסופו של דבר לא הייתה דרך אלא לבנות את בית הלוחם באשדוד, מפני שבאשדוד הרכבת כבר יצאה לדרך והייתה בחצי הדרך ובשום מקום אחר זה בכלל לא בא בחשבון ולא בדקתם אותו.

עפר שלח: אז הדבר הזה, לארגון הזה, שהוא ארגון שאתם יודעים, כבר היו עליכם שני דו"חות של מבקר המדינה, אתם יודעים שאתם ארגון שנאבק על הגירעונות הכלכליים שלו ויש לי פה גם את המספרים, אבל הם לא חשובים.

עפר שלח: אני לא נכנס עכשיו למאזנים שלכם.

עפר שלח: אתם יודעים שאתם במצב שבו התמיכה של משרד הביטחון - ואני מכיר טוב מאד את התהליך שבו מה שתיארת קודם ובצדק, היו 25 מיליון שקלים, ירדו ל-20 מיליון שקלים בגלל הקשיים של משרד הביטחון.

עפר שלח: גם על הדבר הזה צריך להיאבק.

עפר שלח: אגב, היום לראשונה נודע לי שמזה 35 שנה כמעט לוקחים ממני את דמי החבר בבית הלוחם באופן אוטומטי מהתגמולים שלי ובסוף אני מצפה לשיק.

עפר שלח: זה לדעתי מגדיל את הגירעון שלכם, זה 35 שנה, זה לא מעט כסף.

עפר שלח: אבל הדבר הזה מעיד על התנהלות שמתייחסת בביטול - ולא ידעתי שהייתה לכם חוות דעת מהרצוג-פוקס-נאמן – אבל היא מתייחסת בביטול למה שמתחייב מדו"ח מבקר המדינה, ועל זה אנחנו באנו לדבר היום.

עפר שלח: כל שאר הדברים שלא דיברו, וכל אחד - - -

<חיים רונן: אתה מתעלם מזה שתיקנו את כל הליקויים של מבקר המדינה.

<חיים רונן: למה העובדה הזאת מפריעה כל כך?

<חיים רונן: אני אומר לך, קיבלתי חוות דעת מפוקס-נאמן, קיבלתי חוות דעת מפלושטיין, אבל בסופו של דבר לגבי מבקר המדינה, התייחסנו לכל ההערות שלו ותיקנו את כל ההערות.

<חיים רונן: אין הערה אחת שלא תוקנה.

<חיים רונן: תתייחס לזה.

קארין אלהרר: זה לא נכון.

עפר שלח: ואחרי שהצגת את זה, אני אומר לך שבסוגיה שנוגעת לבית הלוחם באשדוד, לשיפוטי, אתם לא נהגתם, אתם פשוט התעלמתם לחלוטין ממה שמבקר המדינה אמר לכם - - -

<חיים רונן: הפוך.

עפר שלח: לא בדו"ח משנת 2005, לא בדו"ח משנת 2004.

<חיים רונן: ממש לא.

קארין אלהרר: כן אדוני, שם ותפקיד לפרוטוקול.

<דני בן אבו: אפשר?

קארין אלהרר: כן.

קארין אלהרר: אתה רואה, כשממתינים בסבלנות זה מגיע.

<דני בן אבו: שמי דני בן אבו, אני יושב ראש מחוז השפלה וגר באשדוד.

קארין אלהרר: יופי.

<דני בן אבו: אני מודאג, אבל יותר ממה שאני מודאג אני עצוב.

<דני בן אבו: אני עצוב, כי בעצם הדיון פה הוא לא נגד בית הלוחם או נגד הארגון, הוא נגד נכים ונאמר כבר בחז"ל – צבאותיו של דוד נלחמים ונופלים וצבאותיו של אחאב אינם נופלים.

קארין אלהרר: אני מקווה שאמרת את זה למען הכותרת, כי אתה מבין שזה לא נכון.

<דני בן אבו: לא, תקשיבי עד הסוף.

<דני בן אבו: תהי סובלנית.

קארין אלהרר: לא, אתה מבין אבל?

<דני בן אבו: אני אומר צבאותיו - - -

קארין אלהרר: לא, אני מבקשת שתחזור בך, כי זה לא נכון.

<דני בן אבו: אבל תני לי בבקשה לדבר - - -

קארין אלהרר: זה לא נכון.

קארין אלהרר: הדברים נאמרו בצורה מאד ברורה, תחזור בך.

<דני בן אבו: אני לא מבין.

<דני בן אבו: אני לא יודע מה - -

קארין אלהרר: תחזור בך ממה שאמרת, כי זה לא נכון.

קארין אלהרר: דיון נגד נכים, אתה לא מתבייש?

<דני בן אבו: כן.

<דני בן אבו: אני מסביר שזה נגד.

<דני בן אבו: אני אסביר את עצמי.

<דני בן אבו: את החלטת עכשיו לכל מי שאומר משהו לתקוע אותו באיזה שהוא מקום.

<דני בן אבו: תני לי לדבר.

קארין אלהרר: לא, אבל אני מבקשת ממך.

<דני בן אבו: אז אני אומר, אי הקמת בית הלוחם זה נגד נכים.

<דני בן אבו: מה לא ברור?

קארין אלהרר: זה לא נכון.

קארין אלהרר: אף אחד לא אמר לא להקים בית לוחם.

<דני בן אבו: אם אני לא אדאג לבית לוחם לאודי יוסף ולבן של יצחק קנדלשטיין, ולי ולנכים אחרים כמוני, זה נגד נכים.

קארין אלהרר: אף אחד לא אמר לך לא להקים בית לוחם.

<דני בן אבו: תשמעי אותי עד הסוף.

קארין אלהרר: זה לא מה שאומרים.

קארין אלהרר: תראו, אתם הגעתם כל כך רוצים - - -

<דני בן אבו: אבל קארין - - -

קארין אלהרר: לא, אתה תיתן לי לדבר עכשיו.

קארין אלהרר: אתה הגעת כל כך רוצה להגן על ההחלטה שלך, שאתה אפילו לא הקשבת למה שנאמר כאן.

<דני בן אבו: אני לא מבין אותך.

<דני בן אבו: אני לא מבין מה את רוצה.

<דני בן אבו: אני רוצה לומר משהו ואני לא מצליח להגיד אותו.

<דני בן אבו: אני אומר, אי הקמת בית הלוחם זו פעולה נגד נכים.

<דני בן אבו: על שלושה דברים עומד הארגון הזה, כמו שעל שלושה דברים עומד על העולם – על התורה, על העבודה, על גמילות חסדים.

<דני בן אבו: הארגון עומד על שלושה דברים – על זכויות הנכים, על המורשת ועל בתי הלוחם.

<דני בן אבו: אני, בשנים הראשונות שנפצעתי, מה לעשות?

<דני בן אבו: שלום כיתה א', חצי כיתה ברחה מהבית והמקום היחידי שהרגשתי בנוח זה בית הלוחם בתל אביב.

<דני בן אבו: אבל מה לעשות, עם השנים קשה להגיע ויש פקקים.

<דני בן אבו: לפני 20 שנה חיפשו מקום לעשות בית הלוחם.

<דני בן אבו: לא שאלו אותי.

<דני בן אבו: פנו לאלוף משנה יגאל גמליאל שהיה מנהל לשכת ראש העיר, פנו למאיר ניצן ופנו בעצם למה שנקרא ועדת פרוגראמה שבחרה איתור מקום.

<דני בן אבו: פנו ליבנה, פנו לרחובות ופנו למחוז השפלה, על פי הבסיס שמול כל מחוז, מול כל לשכה יוקם בית לוחם.

<דני בן אבו: לגמר הגיעו שתי ערים – ראשון לציון, מאיר ניצן, וצבי צילקר.

<דני בן אבו: צבי צילקר אמר את אחד המשפטים - אני רוצה שבעיר שלי, בעיר הרב תרבותית, שהעולים שיגיעו יתחככו עם אבנים, אנשים ששילמו להם את היקר מכל.

<דני בן אבו: הניחו פרוגראמה.

<דני בן אבו: בוועדת הפרוגראמה היה האדריכל - - -

קארין אלהרר: בדקתם את יבנה?

<דני בן אבו: כן, יבנה, רחובות ונס ציונה.

<דני בן אבו: היחידים שהגיעו לגמר זה ראשון ואשדוד.

<דני בן אבו: ראשון נתנו 10 דונם בשפדן, ואשדוד נתנו 30 דונם אל חוף הים, הערך הכלכלי הנדל"ני הטוב ביותר.

<דני בן אבו: עכשיו, מי שיכול להבין, החיבור הזה של תל אביב ואשדוד הוא מכפיל כוח.

<דני בן אבו: יש הרבה נכים שבאים מהשפלה לשם ויש הרבה נכים שיבואו משם לפה.

<דני בן אבו: מועצת המחוז, שהיא בעצם הריבון של המועצה שמייצגת את הנכים והיא נבחרת הנכים, החליטה למעלה מ-20 פעם במועצה איפה יוקם בית הלוחם.

<דני בן אבו: זאת אומרת, ברגע שהארגון רוצה לשבת, מתקיים דיון במועצת המחוז, ישבו שם אז ממלא מקום ראש העיר, יוסי שובלי, שלוש קדנציות, אלי גמליאל, אלי דורי יושב הראש הקודם לפני, שהיה תושב ראשון.

<קריאה: זה האינטרס בדיוק.

<דני בן אבו: רגע.

<דני בן אבו: והחליטו על אשדוד.

<דני בן אבו: ואתם יודעים מה, זה המקום היפה ביותר.

<דני בן אבו: ואני מצטער שכל יום שאודי עבד שם וטייל איתי במנהל מקרקעי ישראל, היה אומר לי דני, אנחנו צריכים לבקש גם מלונית שם, לא רק זה.

<דני בן אבו: תראו, יש רק אחד שיחגוג.

<דני בן אבו: אם להגיד היום שיש לחפש אלטרנטיבה - - -

קארין אלהרר: אז אתם מכירים או לא מכירים?

<דני בן אבו: וודאי שמכירים.

<קריאה: הוא דיבר על מנו.

<אודי נאור: אני אמרתי על מנו.

<דני בן אבו: קארין, את יכולה להיות איתי, את יכולה להיות נגדי, אני הייתי בשבילך, עם כל הגדוד שלי בכל מקום ואת חיי שמתי בכפי בשבילכם.

<קריאה: עברתם לכחלון.

קארין אלהרר: איתרע מזלכם - - -

<דני בן אבו: כואב לי שמספר אנשים הצליחו להכשיל אותך, פשוט להכשיל אותך.

<דני בן אבו: לא להכשיל אותך בתפקיד, אלא להכשיל אותך בשיח שמתקיים פה, כיוון שהם הכינו איזו תשתית לא נכונה, כל כך שטחית, כל כך פוגענית.

<דני בן אבו: אם את היית אומרת רק דבר אחד - - -

קארין אלהרר: אני רק רוצה לשמוע ממך את הציבור.

<דני בן אבו: ואני אשתוק לכל הערב.

קארין אלהרר: אני לא רוצה, אני רוצה לשמוע את הנתונים.

<דני בן אבו: אבל תני לי רגע.

<דני בן אבו: אם היה דיון לפני חודש ימים על זכויות נכים, תוך יומיים הייתם מקבלים שינוי שעד לפני שעה וחצי שעתיים הופיע בכלל דיון אחר בסדר היום.

<דני בן אבו: את היית מרימה טלפון ליושב ראש ארגון, לתת אלוף חיים רונן, מנכ"ל הארגון ואחד האנשים איתנו.

<דני בן אבו: היית מרימה טלפון, בכל שעה שלא תהיה, אם יש טיעונים קשים על מה שקורה, על בחירת המקום, על הגירעונות, על הכל, היו באים, מציגים בצורה מכובדת בחדרך, איפה שאת רוצה, ומסבירים את הרציונל, ואז היית מבינה.

<דני בן אבו: אבל הצד השני ישב איתך.

<דני בן אבו: את יכולה להכחיש אותך?

<דני בן אבו: את ישבת עם הצד השני?

<דני בן אבו: כן או לא?

קארין אלהרר: אדוני היקר - - -

<דני בן אבו: עכשיו עוד דבר אחד - - -

קארין אלהרר: רגע, אתה אמרת - - -

<דני בן אבו: אבל אני רוצה לדבר.

קארין אלהרר: סליחה.

קארין אלהרר: טענת כלפי דברים, אני לא נוהגת בדו"חות מבקר המדינה, שצריכים לקיים בהם דיון ציבורי עמוק, אני לא נוהגת לסגור את הדברים אצלי בלשכה.

קארין אלהרר: אני נוהגת - - -

<דני בן אבו: אבל ישבת איתם.

קארין אלהרר: עד כאן.

קארין אלהרר: אתה תיתן לי לדבר.

<דני בן אבו: את ישבת איתם?

קארין אלהרר: הם פנו אלי ודיברתי איתם.

<דני בן אבו: אז למה לא איתנו?

קארין אלהרר: אם היית פונה אלי, הייתי מדברת איתך.

<דני בן אבו: את לא יושבת איתנו?

<דני בן אבו: אז זה כאילו שמחר אני הולך למשרד הביטחון לקיים ועדת ביקורת על - - - נשק.

<דני בן אבו: אני רוצה להמשיך את הרציונל.

קארין אלהרר: כן, עכשיו שהטיעון הזה לא הצליח, מה עוד?

<דני בן אבו: לא, הכל.

<דני בן אבו: תראי, את מעמידה אותי בוועדת גולדסטון – תוצאה ידועה מראש.

<דני בן אבו: תראו, אני רוצה להגיד לכם דבר אחד.

<קריאה: זה לא יכול להישמע בוועדה בכנסת.

קארין אלהרר: אתה מעליב אותי.

<דני בן אבו: איפה להקים בית לוחם – זה הפרורוגרטיבה של הארגון והנהגת הארגון.

קארין אלהרר: לא.

<דני בן אבו: מה זה לא?

קארין אלהרר: לא.

<דני בן אבו: מה זה לא?

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: כי אם אתה - - -

<דני בן אבו: את רוצה להחליט איפה יהיה בית לוחם?

<דני בן אבו: בואי להיבחר.

קארין אלהרר: אני לא רוצה להחליט.

<דני בן אבו: אני לא מבין.

<דני בן אבו: את יודעת עוד דבר אחד, כשעפר שלח נכנס לבית הלוחם בתל אביב - - -

קארין אלהרר: עזוב את חבר הכנסת שלח, מה הוא קשור עכשיו?

<דני בן אבו: אנחנו מסבסדים אותו, מסבסדים כל אחד בבית הלוחם ב-4,000 שקלים לחודש.

קארין אלהרר: תגיד לי, זה נראה לך טיעון ראוי?

<דני בן אבו: מה זאת אומרת?

קארין אלהרר: זה נראה לך טיעון ראוי?

<דני בן אבו: זה חלוקת משאבים.

<דני בן אבו: קארין, את רוצה להבין?

<דני בן אבו: אז תקשיבי טיפה.

<דני בן אבו: זה יסביר לך כמה דברים.

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: מה, אתה הופך את זה עכשיו לדיון אישי, אני לא מצליחה להבין.

<דני בן אבו: לא, אני אומר לך שיש היום ארבעה בתי לוחם שמקבלים את המשאבים מהארגון.

<דני בן אבו: כל התרומות הולכות לארבעה בתי לוחם וכל התמיכות הולכות ל - - -

קארין אלהרר: אדוני היקר, סליחה.

<דני בן אבו: תראו, רבותי, בשיח הזה, אנחנו הנהגת הארגון, צריכים לקום וללכת.

<דני בן אבו: אסור לשבת פה, רבותי.

קארין אלהרר: אתה יכול ללכת אם אתה רוצה.

<דני בן אבו: תודה רבה לך.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: תודה שהגעת.

<דני בן אבו: אני סיימתי.

קארין אלהרר: בבקשה.

<קריאה: בושה.

<קריאה: בושה מה שהולך פה.

<קריאה: תנסי לראות מה עומד מאחורי כל הדבר הזה.

קארין אלהרר: בבקשה.

קארין אלהרר: אחרי זה אני רוצה לשמוע את נציגי אגף שיקום.

דוד אזולאי: שמי דוד אזולאי ואני ממחוז ירושלים, נכה צה"ל, רב סרן במילואים.

דוד אזולאי: לאחרונה ארגון נכי צה"ל הכניס את היד שלו לכיס שלנו והעלה את דמי החבר ב-10%, על מנת לממן את המשכורות של הבכירים בארגון.

דוד אזולאי: אני רק מבקש דבר אחד, שסוף סוף מנכ"ל הארגון יגיד כמה משכורת הוא מקבל בארגון נכי צה"ל, כאשר מתקציב של כל הארגון – 60% מהתקציב הולך עבור משכורות לבכירים.

דוד אזולאי: אני רוצה לקבל תשובה.

<חיים רונן: אני מוכן לענות.

<קריאה: אתה לא עונה.

<קריאה: זה לא שייך, זה לא רלבנטי.

דוד אזולאי: גברתי, עוד דבר קטן.

דוד אזולאי: אנחנו כבר צועקים שנה וחצי גם למבקר העמותה וגם למבקר המדינה על מינוי מבקר לארגון נכי צה"ל.

דוד אזולאי: מבקר הארגון נזרק מהרבנות הראשית על זיוף ועל הונאה והוא היום משמש כמבקר הארגון בארגון נכי צה"ל, על סמך מינוי של אדון חיים המנכ"ל.

דוד אזולאי: למה אדם כזה מבקר את הארגון?

קארין אלהרר: תודה, תודה רבה.

קארין אלהרר: כן, בבקשה אדוני.

קארין אלהרר: שם לפרוטוקול.

<יצחק קנדלשטיין: יצחק קנדלשטיין, אבא של דרור הפצוע, הנכה בין שני הנכים הקשים ביותר במלחמת לבנון השנייה.

<יצחק קנדלשטיין: אני רוצה להזכיר לכם שכבר עברו 9 שנים מאז.

<יצחק קנדלשטיין: אני לא שייך פה לא לקומונה מצד ימין ולא לקומונה מצד שמאל ואני די המום.

<יצחק קנדלשטיין: אם אנחנו מדברים בנושא בית הלוחם, שזה הנושא שכואב לי, אנחנו גרים ליד גדרה ואני מכיר נכים נוספים שגרים בסביבה שלנו ואנחנו מדברים על פצועים, לא מאלה שיושבים פה, למעט זה שיושב מאחורי, אנחנו מדברים על פצועים שלא יכולים לבוא ולדבר פה.

<יצחק קנדלשטיין: אנחנו מדברים על פצועים שהם קוודרופלגים, אנחנו מדברים על נכים שהם פגועי ראש ולא יכולים לשבת פה וחבל שהם לא פה, על מנת שתוכלו לראות אותם – בעיקר חברי הכנסת – לראות אותם.

<יצחק קנדלשטיין: מצד שני, לא הייתי רוצה שהם יבואו לפה וישמעו את כל הרפש שנזרק פה מסביב השולחן הזה.

<יצחק קנדלשטיין: אבל בתור אבא לנכה קשה מאד כבר 9 שנים, הדבר שהפצועים האלה זקוקים לו זה בית.

<יצחק קנדלשטיין: אנחנו, המשפחות - חלק מהמשפחות כבר נהרסו – לא נחיה לעולם ואנחנו מדברים על בנים צעירים בני 30, 28.

<קריאה: סליחה, כמוני כמוך.

<יצחק קנדלשטיין: נכון, אני לא אמרתי שלא, אבל אני רוצה להסתכל על זה קצת מצד אחר ולא מצד של כל הרפש שנשפך פה, שאני לא יודע איך להסביר אותו.

<יצחק קנדלשטיין: אני לא יודע.

קארין אלהרר: לא להפריע לו.

קארין אלהרר: זה לא מכובד.

<יצחק קנדלשטיין: מה שאני מצפה מחברי הכנסת, מארגון נכי צה"ל שלנכים האלה יהיה לאן לבוא ושיהיה להם בית גם בעתיד, ואני מדבר גם על העתיד הקרוב.

<יצחק קנדלשטיין: לפחות הבן שלי נפצע לפני 9 שנים.

<יצחק קנדלשטיין: היו עוד כמה מלחמות אחרי ואני מכיר פגועי ראש שהם לא יודעים מה לעשות עם עצמם.

<יצחק קנדלשטיין: וגם בעתיד הרחוק, שאנחנו כבר לא נהיה, הנכים האלה צריכים שיהיה להם בית ושיהיה להם בית מה שיותר מהר ושיוכלו שם לבלות את הזמן שלהם, לקבל את הטיפולים שלהם וגם לעשות דברים נוספים שבית הלוחם נותן, שיעשו משהו עם החיים שלהם.

<יצחק קנדלשטיין: זה אנשים שהחיים שלהם נהרסו.

קארין אלהרר: זו משאלתי.

קארין אלהרר: זה המקום לדיון.

<יצחק קנדלשטיין: נכון.

<יצחק קנדלשטיין: והמשאלה שלי היא מכם, מחברי הכנסת, מהוועדה פה שיושבים, קצת להתעלות.

<יצחק קנדלשטיין: אנחנו רוצים שיהיה להם בית מה שיותר מהר, בקרוב.

<יצחק קנדלשטיין: הם בטח לא יכולים לנסוע לא לתל אביב ולא לירושלים ולא לבאר שבע.

<יצחק קנדלשטיין: ניסינו לנסוע לתל אביב.

<יצחק קנדלשטיין: זה איום ונורא.

<יצחק קנדלשטיין: זה אנשים שלא יכולים לשבת.

<יצחק קנדלשטיין: אז אני מבקש קצת להתעלות מעל כל הצעקות ומעל כל הרפש שנשפך פה ולראות את האנשים האלה שהם לא פה.

<יצחק קנדלשטיין: אני מנסה לייצג אותם, את המשפחות, את ההורים ההרוסים שנמצאים מאחורי זה.

<יצחק קנדלשטיין: זה ממש לא מעניין אותי איפה, אבל אם באשדוד זה יקום מה שיותר מהר וזה תהליך שהתחיל כבר, אז הייתי רוצה שיהיה לו בית, הייתי רוצה שיהיה לו מקום שהוא יכול לחיות בו, שהוא יוכל לקבל את כל הטיפולים ואת כל הדברים שמסביב.

<יצחק קנדלשטיין: אנחנו לא נישאר פה לנצח.

<יצחק קנדלשטיין: תודה.

קארין אלהרר: ברור.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: אני רוצה לחדד את השאלה, כי הרגשתי שדיברנו המון, אבל אל קיבלתי באמת תשובה.

קארין אלהרר: לגבי סקר הייתכנות שלכם, לא של אף אחד אחר, על פי הסקר ייתכנות שלכם יש צפי למספר הגבוה ביותר בנס ציונה, רחובות טיפה פחות והמספר הנמוך יותר ב-200 אנשים, הוא באשדוד.

קארין אלהרר: אני מנסה להבין מדוע ההתעקשות הנמרצת להקים את בית הלוחם באשדוד, במיוחד כשמדובר בשטח שהוא מאד מאד גדול ושהמימון שלו יהיה מימון בעלות כספית מאד גבוהה, כשמה ששמעתי, שמעתי שעד היום היה בסדר.

קארין אלהרר: תרבות ה-'יהיה בסדר' היא בסדר, אבל היא לא יותר מזה.

קארין אלהרר: אנחנו רוצים כן לדעת שיש לכם איך לממן את הדבר.

<חיים רונן: את נותנת לנו קרדיט שאנחנו יודעים לנהל דבר אחד או שניים.

<חיים בר: חיים, תן לי.

<חיים בר: אני רוצה לענות.

קארין אלהרר: בבקשה.

<חיים בר: בעבר הרחוק יותר, בסקר היכולות של ארגון נכי צה"ל אז, רצו לבנות בו זמנית את שני בתי הלוחם – באשדוד ובבאר שבע בו זמנית, כדי להוזיל עלויות.

<חיים בר: אז, בשנת 2004.

<חיים בר: כלומר, המילה אשדוד באה משם.

<חיים בר: אני מציע לשים פה את הדגש בנקודה אחת.

<חיים בר: מה ההבדל ב-200 איש האלה, אם הוא יהיה באשדוד או בראשון לגבי תפעול?

קארין אלהרר: אז למה עשית סקר ייתכנות?

<חיים בר: סליחה, תני לי שנייה.

<חיים בר: מה ההבדל?

<חיים בר: לא בונים עכשיו שם שטחים לא דרושים.

<חיים בר: היום, את כל בתי הלוחם הקיימים, בגלל שבנו אותם במטראז' מסוים, במידות מסוימות, היום מרחיבים.

<חיים בר: כמה התרחב בית הלוחם בירושלים מאז שהוא נבנה?

<חיים בר: כמה נבנה?

<חיים בר: היום מגרש כדורסל בירושלים, אי אפשר לעשות כלום.

<חיים בר: הוא הגדרות שלו, אי אפשר לעשות שם מגרש, כי אי אפשר להרחיב אותו במטר.

<חיים בר: היום הדברים הם אחרים.

<חיים בר: צריך מידות אחרות.

<חיים בר: היום צריך לקחת לכל כיסא גלגלים שפעם היה מידה רכב אחד, צריך כפול.

<חיים בר: נו, אז מה?

<חיים בר: אז אני צריך להגיד עכשיו לא, אני הולך על המינימום שבעוד שנתיים אני ארחיב את זה כי אין מספיק מקום?

<חיים בר: הבריכה האולימפית, למה עד היום, כשמדבר אודי המתכנן הגדול על הידרותרפיה בבית הלוחם?

<אודי נאור: ובירושלים יש בריכה הידרותרפית?

<אודי נאור: למה אתה לא בונה בירושלים בריכה, עם בית לוחם עם 7,000 איש.

<אודי נאור: אתם שמים את הכסף בבאר שבע ובחיפה?

<חיים בר: סליחה, הוא מפריע לי.

<חיים בר: אני לא הפרעתי לו.

<חיים בר: כן, נכון, היה צריך לבנות גם אז - - -

<אודי נאור: תודה רבה.

<חיים בר: והיה צריך לבנות, אבל - - -

<אודי נאור: אבל אתה אמרת שהנכים בירושלים יעשו קקי על הדשא, כי הם לא מצביעים לטובת אשדוד.

<אודי נאור: כך הוא אמר, גברתי.

<חיים בר: אפשר?

<אודי נאור: ככה הוא אמר.

<אודי נאור: את מאמינה?

<חיים בר: סליחה, אני מבקש, כל מה שנאמר שאני אמרתי, אם אני אמרתי – תשאלו.

<אודי נאור: יושב פה זה שאמרת לו את זה.

<חיים בר: אני רואה אותו שהוא יושב פה.

<חיים בר: אני רואה.

<חיים בר: אני רואה איפה הוא יושב.

<חיים בר: טוב.

<חיים בר: אני רוצה להמשיך, בבקשה.

<חיים בר: גם בבית הלוחם בירושלים וגם בבית הלוחם בבאר שבע, ארגון נכי צה"ל השקיע מאות אלפי שקלים עכשיו להרחבות.

<חיים בר: אני אומר יותר מזה.

<חיים בר: יש היום בקשה של אותם אנשים שחלקם יושבים פה מירושלים, על הרחבת התב"ע בעוד 10,000 מ"ר.

<חיים בר: למה?

<חיים בר: כדי להרחיב שיהיו עוד כמה אולמות שהיום הם סגורים אטומים?

<דודי בן גיגי: גברתי, אני משמש כיושב ראש מועצת מחוז ירושלים, המידע הזה שגוי.

<דודי בן גיגי: אני ארחיב על זה אחר כך.

קארין אלהרר: אתה תקבל רשות דיבור, אל תיכנס לו באמצע הדברים.

<חיים בר: בקיצור, מה שאני אומר, הגודל המינימאלי, אם הוא יהיה יותר דונם או פחות דונם - - -

קארין אלהרר: אבל אדוני, אני שאלתי שאלה אחרת.

<חיים בר: אז אני אסביר.

קארין אלהרר: אתה מדבר איתי על דונמים, אני מדברת על אנשים.

<חיים בר: אני אסביר למה עכשיו אשדוד ולא מקום אחר.

<חיים בר: כן, אני אסביר את זה.

<חיים בר: זה פשוט.

<חיים בר: הפער באנשים - מדובר בחברים לתוך הבית הזה אם הוא יהיה בראשון או יהיה באשדוד, המשמעות היא פחות או יותר 200 איש, זה הכל.

<חיים בר: הסקר, ואני אעשה כל מה שצריך ויותר מזה כדי להבהיר עוד צד.

<חיים בר: תראו, אני רוצה לומר לכם, אפשר לעשות סקרים ואני זוכר את הסקרים שעשו לא בתקופתי אלא בתקופות קודמות, לבאר שבע.

<חיים בר: אני יודע בדיוק מי עשה את הסקר, אני יודע בדיוק מי היה שותף לסקר.

<חיים בר: הכל אני יודע.

<חיים בר: אני גם יודע מי היו האנשים.

<חיים בר: אני רק אומר דבר אחד, היום, אחרי שבונים בית ואם יהיו לו 2,500 או 3,000 איש היום שיש בבאר שבע, או 5,000 שכל העיר ירושלים נמצאת בתוך בית הלוחם.

<חיים בר: 6,500 איש במרחק נסיעה של 40 דקות או 30 דקות מבית הלוחם, זו הבעיה?

<חיים בר: 6,000 איש.

<חיים בר: לא יבנו עכשיו שום בית לוחם.

<חיים בר: אז מה?

<קריאה: אז תעביר את זה לאזור אחר.

<חיים בר: שום בית לוחם לא בונים.

<חיים בר: אז מה?

<חיים בר: אז 6,000 איש לא מגיע להם בית לוחם?

<חיים בר: לא מגיע להם?

קארין אלהרר: אני לא מצליחה להבין.

<חיים בר: מגיע.

<חיים בר: אז אני אומר, גברתי, אני לא אומר לך שזו הבעיה.

<חיים בר: הבעיה היא לא המיקום.

<חיים בר: הפער במיקום בעלויות - - -

קארין אלהרר: די, שקט.

<קריאה: תגידו את האמת, אם בן אבו לא היה מקבל את בית הלוחם באשדוד, לא היית יושב ראש היום.

<חיים בר: אפשר לתבוע את האנשים האלה.

קארין אלהרר: זה לא אצלי, זה בבית משפט.

<חיים בר: אה, לא פה?

<חיים בר: בסדר, אז לא.

<חיים בר: אז אני נשאר בשלי.

<קריאה: אל תדאג, ההסכם הקואליציוני שלך אצלנו.

<קריאה: עכשיו תתבע.

<קריאה: גם התלונה במשטרה שתירה לי בראש, חיים.

<קריאה: תגיד לה גם.

<קריאה: תגיד לה גם.

<קריאה: אתה לא מבין אף נכה.

קארין אלהרר: די.

קארין אלהרר: אני לא רוצה להוציא אותך.

<חיים בר: אפשר להמשיך את מה שיש לי להגיד?

קארין אלהרר: כן.

קארין אלהרר: בוא נתכנס רק לתשובה.

<חיים בר: אז אני מתכנס.

<חיים בר: אני אומר הפער בעלויות בין תפעול בין אשדוד לבין ראשון הוא משמעותי.

קארין אלהרר: יש פער?

<חיים בר: סליחה, הוא לא משמעותי.

<חיים בר: תנו לי לדבר רגע.

<חיים בר: הוא לא משמעותי.

<חיים בר: מבחינת הגודל - - -

קארין אלהרר: הציעו לו שטח, הוא אמר, שטח יותר קטן.

קארין אלהרר: הציעו לו שטח יותר קטן.

<אודי נאור: בבאר שבע זה 15.5 דונם עם בית לוחם קטן, אז 10 דונם?

קארין אלהרר: בבאר שבע זה בית לוחם קטן?

<חיים בר: כן.

<אורן אקרמן: כן, הוא הכי קטן בארגון.

<אודי נאור: הוא קטן, אבל מבקר המדינה כתב שהוא נבנה יותר גדול מכפי הצורך שלו.

<אודי נאור: אז במקום להקטין אותו ל-3,000, מגדילים אותו ל-11,000 מטר.

<אודי נאור: 11,000 מטר, תמר, הגדלתם את המרתף ועשיתם לדני בן אבו שני אולמות אירועים על הגגות בשטח 2,500 מ"ר, מתוך הדו"ח של מנכ"ל הארגון.

<חיים בר: אני רוצה לסיים.

<חיים בר: אני אומר כך, כשהחליטו בין ראשון עם 10 דונם לעומת אשדוד שעם 30 דונם או 20 ומשהו דונם, היכולות שלנו היו להתפתח עם זה, ולצערי יהיו נכים נוספים במדינת ישראל.

<חיים בר: זה לא נגמר היום וזה לא ייגמר - - -

<קריאה: חס וחלילה.

<חיים בר: חס וחלילה, בסדר.

<חיים בר: אני מקווה ומייחל.

<חיים בר: בונים את האופטימאלי, בונים היום את האופטימאלי.

<חיים בר: אם אני אבנה את אותו גודל בית לוחם שהוא אופטימאלי באשדוד או בראשון, הפער הוא בין 100 או 200.

<חיים בר: זה כל ההבדל.

<חיים בר: זה לא משמעותי.

<חיים בר: אחד.

<חיים בר: שניים, אני רוצה שאתם תבינו, בית הלוחם לא ייבנה באשדוד והוא לא ייבנה בראשון והוא לא ייבנה בשום מקום, אם לא יהיה לי את הכסף לבנות אותו.

<חיים בר: נקודה.

<חיים בר: לא יהיה כסף – לא ייבנה.

<חיים בר: ככה עובד ארגון.

<חיים בר: שלישית, אם לא יהיה בית לוחם, אין לאן להביא תורמים חדשים - - -

<אודי נאור: חיים, אתה יודע שמדובר על אחזקה, לא על בנייה.

<אודי נאור: אתה מטעה את הוועדה.

<אודי נאור: מדובר רק על אחזקה.

<חיים בר: אודי, אל תפריע.

<חיים בר: תפסיק.

<אודי נאור: אני לא מפריע, אני עוזר.

<חיים רונן: מה אתה מייצג פה בדיוק, אודי?

<חיים רונן: את מי אתה מייצג?

<חיים בר: גברתי, אני רוצה לומר, בית הלוחם שייבנה או לא ייבנה, התרומות לבנייה שלו מגיעות, ולא חשוב כרגע באיזה מקום הוא יהיה, אבל הוא יהיה בגדול שאנחנו רוצים שהוא יהיה, כי זה הגודל האופטימאלי שנדרש, הכל ממומן על ידי גורמים טובים מכל העולם.

<חיים בר: שניים, הפעילות או אחזקה שוטפת – וכשאומרים אחזקה שוטפת, זה לא רק להחליף צנרת - אחזקה שוטפת זו פעילות.

קארין אלהרר: ברור.

<חיים בר: יש תרומות ייעודיות לשוטף.

<חיים בר: אנשים נותנים כסף לאימונים, לטיפולים, למכשירים, לציוד, לתחזוקת ציוד.

<יוסי ביינהורן: יש לך תחזית רב שנתית לזה?

<חיים בר: אני אגיד.

<חיים בר: אני רוצה לומר לך משהו, אדוני המבקר, בנושא התחזית הרב שנתית.

<חיים בר: אם אני רוצה להגיד לך עכשיו שהיום אני לא יודע להגיד לך כמה כסף יהיה לי בסוף השנה מתרומות, אתה רוצה שתהיה לי תחזית רב שנתית?

<חיים בר: אני מבקש שמפה תצא עכשיו קריאה לממשלת ישראל, לתת לנו 90 מיליון שקלים תרומות לשנה, תמיכה, ואז אני אדע תחזית רב שנתית.

<חיים בר: אני חי מתרומות אדוני.

קארין אלהרר: מה התקציב הכולל של הארגון?

<חיים רונן: 140 מיליון.

קארין אלהרר: מתוך זה 20 מיליון זה תמיכות?

<חיים רונן: 40% מהתקציב מגיע מתרומות.

קארין אלהרר: מה אני שואלת, מה אתה עונה?

<חיים בר: 60% מהתקציב זה מהמס חבר של החברים בארגון, מהמס חבר לבית הלוחם.

<חיים בר: על הפעילות בבית הלוחם - חוגים, אני לא מתפלפל כי זה מתקזז, אז זה לא רלבנטי.

<קריאה: אתה אמרת שתקציב הארגון הוא - - - אז למה לתת דמי חבר?

<קריאה: למה?

<חיים בר: גברתי, אני לא רוצה להתייחס למה שהם אומרים, כי אם הייתי צריך להתייחס למה שהם אומרים, היה לי פחות בעיות עם כספים, כי הייתי מחייב את הנכים לשלם על כל החוגים והיום הם מקבלים את הכל בפטור.

<חיים בר: הלאה.

<קריאה: לא נכון, אני משלם.

<חיים בר: גברתי ואדוני המבקר, התקציב של ארגון נכי צה"ל הוא מהמקורות שאמרתי לך ועוד 20 מיליון שקלים, היום 20 מיליון שקלים ממשרד הביטחון.

<חיים בר: זה בערך 60% מכלל התקציב.

<חיים בר: 40% נוספים זה תמיכות, תרומות שאנחנו מקבלים מדי שנה לפעילות שוטפת, לא לפרויקטים.

<חיים בר: גם אם אנחנו היום הולכים - - -

<קריאה: וגם מוכרים דירות.

קארין אלהרר: שקט.

קארין אלהרר: אני מבקשת ממנהל אגף שיקום במשרד הביטחון להגיד לנו מה התמיכות שלכם, מה אתם עושים.

<משה צין: אני אציג את עמדת משרד הביטחון.

קארין אלהרר: כן, אני אשמח.

<משה צין: חיים יודע אותה וקיבל אותה ממנכ"ל משרד הביטחון.

<משה צין: קודם כל, מדי שנה - - -

קארין אלהרר: סליחה, בדברים שלך אני אשמח שגם תתייחס לנושא עצמו, לבית הלוחם באשדוד.

<משה צין: אני אגע בזה, כי זאת עמדה של משרד הביטחון, של המנכ"ל.

<משה צין: אני פה מייצג אותם.

<משה צין: מדי שנה תומך משרד הביטחון בסכום ניכר במסגרת תקציבי התמיכה של המשרד, בפעילות בתי הלוחם של ארגון נכי צה"ל.

<משה צין: הפעילות הזאת היא מבורכת והיא אינה חלק מאחריותו של אגף השיקום והיא נעשית על פי שיקול דעתו הבלעדית של הארגון – איזה פעילויות לעשות בתוך בתי הלוחם.

<משה צין: אנחנו לא קובעים.

<משה צין: בכל שנה ובאופן חוזר, הארגון מעלה בקשות להגדלת תקציב התמיכה בבתי הלוחם, בין היתר בשל העלויות הרבות של אחזקה ותפעול של בתי הלוחם, ובשל הרצון לשמר את הפעילות בבתי הלוחם.

<משה צין: זה טבעי.

<משה צין: לאור כל אלה והיות ועלויות התפעול בבתי הלוחם עולות מדי שנה, משרד הביטחון מוצא לנכון להתריע כי אינו סבור שנכון להקים בית לוחם נוסף באשדוד, מעבר לבתי הלוחם הקיימים.

<משה צין: נאמר גם לארגון שכאן המקום להדגיש כי תקציב התמיכות הינו תקציב וולונטרי, הוא לא תקציב בחוק, זה לא משהו שחייבים בו.

<משה צין: הוא מוגבל והוא ניתן למספר ארגונים נוספים, לפי שיקולי משאבים קיימים וסדרי עדיפויות.

<משה צין: לארגון נכי צה"ל אין כל זכות קנויה לקבל תקציב כזה או אחר - אני אומר מבחינת החוק - ומומלץ לארגון לא להסתמך על כך.

<משה צין: זה באשר לעמדת משרד הביטחון שהועברה לארגון מטעם המנכ"ל.

קארין אלהרר: אוקיי, תודה.

קארין אלהרר: כן, בבקשה, תגובה במשפט אחד.

<חיים רונן: כן, משפט אחד.

<חיים רונן: ההפרש של ה-200 ואני אראה לך את זה כאן – הנה, רואים כאן את ראשון לציון, כל מה שמחוץ לקו האדום, אלא אנשים שהאלטרנטיבה שלהם - - -

קארין אלהרר: נס ציונה.

<חיים רונן: לא, זה נס ציונה, אבל ראשון זה כאן.

<חיים רונן: פה זה אשקלון, פה זה אשדוד וכאן זה ראשון.

<חיים רונן: אל תתווכחו איתי על המפה הזאת.

<חיים רונן: אני רוצה להסביר.

<חיים רונן: עד עכשיו לא הצלחתי להשחיל משפט אחד בלי שיפריעו לי ולכן זה משובש, ולכן הנתונים שאת מקבלת ועם כל הדיונים שקיימת לפני עם אנשים מסוימים, עם צד אחד מובהק, שמתנגד, הם הטו את הכיוון של הדיון הזה בכלל.

<חיים רונן: אז תני לי בבקשה להציג את הנתונים וגם למשרד מבקר המדינה.

<חיים רונן: דרך אגב, משרד מבקר המדינה בדו"ח 2014 לא אמר שלא לבנות באשדוד.

<חיים רונן: הוא לא אמר מילה אחת שלא לבנות באשדוד.

<חיים רונן: הספר מונח לפניך.

<יוסי ביינהורן: הוא אמר ל - - -

קארין אלהרר: הוא אמר לבחון מחדש.

<חיים רונן: הוא לא אמר לא לבנות.

<חיים רונן: יש אמירה ברורה.

<חיים רונן: אנחנו קיימנו את כל ה - - -

קארין אלהרר: אני וגם אתה, אני מקווה - - -

<אודי נאור: אתם בחרתם את זה כשהטרקטורים על השטח.

<חיים רונן: אודי, אתה המלצת לבנות בית אבות מעל בית הלוחם.

<אודי נאור: בית אבות זה נכון, בית לוחם זה טעות.

<אודי נאור: לא מעל.

<חיים רונן: זה שעזבת את הארגון בנסיבות מיוחדות, שאני לא אפרט כאן, אז תשמור את זה לעצמך.

<חיים רונן: את מי אתה מייצג פה בדיוק?

<קריאה: הוא מייצג את כל הנכים.

<חיים בר: אדוני, עורך דין הוא לא ומייצג הוא לא.

<חיים רונן: אני מבקש לסיים את הדברים שלי פעם אחת שתי דקות, מבלי שיפריעו לי.

קארין אלהרר: חברה, אל תפריעו לו, די.

<חיים רונן: גברתי, אני מבקש שיתנו לי לדבר בלי שיפריעו לי.

<חיים רונן: זה לא יעלה על הדעת מה שקורה בדיון הזה.

קארין אלהרר: אם מפריעים לו תוציאו.

<קריאה: תגיד אמת.

<חיים רונן: אם אגיד דבר אחד שקר, תתבע אותי בבית משפט.

<חיים רונן: להבדיל מאחרים פה.

<אודי נאור: הארגון מעסיק שני משרדי עורכי דין רק להגיש תביעות דיבה נגד דה-מרקר - - -

קארין אלהרר: אודי, די.

<חיים רונן: אני רוצה להגיד שניים-שלושה משפטים לסיום.

<חיים רונן: ראשית, ההבדל של ה-200 נובע מנכים שיש להם אלטרנטיבה בבית הלוחם תל אביב.

<חיים רונן: במחוז, מחוז אשדוד, אלה גבולות המחוז.

קארין אלהרר: הבהרה.

קארין אלהרר: אתה אומר שיש להם אלטרנטיבה בתל אביב.

קארין אלהרר: האלטרנטיבה הזאת היא באמת פתוחה?

<חיים רונן: אני אענה לך.

קארין אלהרר: עוד לא הבנת מה השאלה.

<חיים רונן: אני יודע מה השאלה.

קארין אלהרר: תחת החסם שאמרתם קודם לגבי המינימום 19% נכות - - -

<חיים רונן: אין חסם.

<חיים רונן: גברתי, אני אסביר פעם אחרונה.

<חיים רונן: כל נכה צה"ל שמוגדר על ידי אגף השיקום במדינת ישראל, לא משנה איפה הוא גר, לא משנה מה, הוא יכול להיכנס כחבר לכל בית לוחם, גם אם יהיו 10,000 בתי אב – הוא ייכנס לבית הלוחם.

<חיים רונן: נקודה.

קארין אלהרר: אוקיי, יופי.

<חיים רונן: אנחנו בבאר שבע פתחנו אפשרויות לנכים שלא מוגדרים כנכי צה"ל, שיש להם 19% ומטה, כי יש לנו יותר מקום בבאר שבע מאשר בתל אביב.

קארין אלהרר: כלומה נכי ביטוח לאומי?

<חיים רונן: גם.

<חיים רונן: גם מארגון נכי צה"ל, הם נכי צה"ל עם אחוזי נמוכים על פי חוק בגין, שהיה לפני כמה שנים, הם פחות מ-19%.

קארין אלהרר: אני לא יודעת, אולי יש לי בעיה בהבנה.

<דוד סנדרוסי: גברתי, אני אסביר לך – פחות מ-19% לא מקבל גמלה חודשית כל חודש.

קארין אלהרר: הבנתי.

<דוד סנדרוסי: מאחר שהוא לא מקבל גמלה חודשית כל חודש, אין מאיפה להיפרע לתשלום עבור בית הלוחם.

<דוד סנדרוסי: אז זהו זה.

<דוד סנדרוסי: בגלל זה.

<חיים רונן: מצוין, אז הוא הסביר את זה, אבל תנו לי לסיים לדבר בבקשה.

<חיים רונן: סנדרוסי הסביר את זה ואני מקווה שעכשיו זה מובן.

קארין אלהרר: הבנתי.

קארין אלהרר: יש לי עוד שאלה.

קארין אלהרר: אם אין לכם מאיפה להיפרע, אז בעצם בבאר שבע אתם נותנים לו חינם?

<חיים רונן: מה פתאום.

<חיים בר: גברתי, עד שנת 1996 הוכרו נכי צה"ל – גם אדם שיש לו 0-9%, יש לו מספר תיק במשרד הביטחון והוא מקבל את השירותים הרפואיים מחוץ למערכת של משרד הביטחון באמצעות קופת חולים וכו'.

<חיים בר: אחר כך היו נכים מ-10-19, אוטומטית עם הפציעה הזאת, עם הנכות הזו, היה הופך להיות נכה צה"ל, מקבל תגמול חודשי ומקבל את השירותים הרפואיים ממשרד הביטחון, כמו את כל השירותים האחרים גם.

<חיים בר: בא חוק בגין וקבע שמכאן ואילך, משנת 1996, יהיה מכאן מאילך מ-20% נכות ומעלה וכל אלה שהיו 10-19% בתקופה שמאז, הם מקבלים תגמול חד פעמי, מענק חד פעמי.

<חיים בר: מהוונים להם את הכסף ואז אין לו גבייה חודשית.

<חיים בר: מאחר שאין לו גבייה חודשית, אפשר לגבות ממנו דמי חבר לבית הלוחם.

<חיים בר: הוא יכול להיות חבר בבית הלוחם והתשלום יהיה אישי, באמצעות - - -

קארין אלהרר: הבנתי.

קארין אלהרר: תאמין לי, הבנתי.

קארין אלהרר: יש לי שאלת המשך.

קארין אלהרר: אלה שנכנסו בחוק בגין, לפי מה שאתם אמרתם, הם לא נכנסים לתל אביב, כי יש לכם צפיפות, נכון?

<תמר חיימוביץ ריכטר: אם הם חברי ארגון הם נכנסים.

קארין אלהרר: את אומרת נכון והוא אומר לא.

קארין אלהרר: תחליטו.

<חיים רונן: אם הוא חבר ארגון – כן.

<חיים בר: אם הוא לא חבר ארגון – ה-10-19% אחרי חוק בגין הוא לא חבר ארגון.

<חיים בר: 10-19% לפני חוק - - -

קארין אלהרר: הבנתי.

קארין אלהרר: מי שלא חבר ארגון נכנס לבית הלוחם בבאר שבע?

<חיים בר: בבאר שבע כן.

קארין אלהרר: למה בבאר שבע כן ובתל אביב לא?

<חיים בר: כי יש לי אפשרות לתת לו.

קארין אלהרר: אוקיי, נלך צעד קדימה.

קארין אלהרר: אם פותחים את בית הלוחם לא באשדוד, במקום אחר, יש לו אפשרות להיכנס לבית הלוחם?

<חיים בר: כן, בטח.

<חיים רונן: גם באשדוד.

קארין אלהרר: אבל לפי מה שאתם מראים במפות, זה מה שאתם הראיתם לי, יש לו יותר אפשרויות, יש ליותר אנשים לאפשרות להיכנס אם בית הלוחם ייפתח ברחובות או בראשון לציון.

<חיים בר: של החברים.

<חיים רונן: אם תתני לי דקה, אני אסביר.

<חיים רונן: בבקשה תני לי לא יותר משתי דקות ואני אסביר.

<חיים רונן: קודם כל, גם היום ראשון לציון יחסית קרובה לבית הלוחם תל אביב.

<חיים רונן: למעלה מ-300 בתי אב שגרים בראשון לציון, הם חברים בבית הלוחם בתל אביב.

<חיים רונן: יש להם אלטרנטיבה לא רעה שהיא יחסית קרובה.

<חיים רונן: יושב כאן בועז טביב, גר באשקלון, הוא שייך למחוז השפלה.

<חיים רונן: הנכים שגרים מחוץ לקווים האדומים, יש להם אלטרנטיבה בבית לוחם אחר.

<חיים רונן: ארגון נכי צה"ל זה לא מדינת תל אביב.

<חיים רונן: אני מבקש שתקשיבי לי, כי אני בטוח שאני אצליח להסביר את זה.

<חיים רונן: אנחנו לא מדינת תל אביב.

<חיים רונן: ארגון נכי צה"ל הולך תחת העיקרון שאם בטנק היו ארבעה לוחמים ואחד גר פה ואחד גר שם – בבאר שבע, יש פה נכים מבאר שבע, אם היית שואלת אותם מה עשה להם בית הלוחם בבאר שבע מאז שהקמנו אותו, הוא שיקם אותם יותר מכל שיקום אחר.

קארין אלהרר: אבל די עם הדיון הזה.

קארין אלהרר: הבנתי אותו.

קארין אלהרר: די עם הטיעון הציני הזה.

<חיים רונן: עכשיו לגבי הכסף.

<חיים רונן: הארגון גייס 70-75 מיליון שקלים לאורך שנים.

<חיים רונן: היום אנחנו מגייסים למעלה -140 מיליון שקלים בלי הפרויקטים.

<חיים רונן: הקמנו אגודת ידידים בארץ עם שקדי, שהיה מפקד חיל האוויר.

<חיים רונן: היה יואב גלנט, יואב הלך לכנסת ונכנס שקדי.

<חיים רונן: אנחנו מרחיבים את מקורות הגיוס בארץ ובחוץ לארץ.

<חיים רונן: השנה הגענו לשנת שיא בגיוסי כספים.

<חיים רונן: הארגון לא אומר – אני בונה בית לוחם ואני לא יכול להחזיק אותו - - -

קארין אלהרר: אתם גירעוניים, כן או לא?

<חיים רונן: דקה.

<חיים רונן: הארגון נמצא במצב פיננסי יציב ואיתן, עם יתרות כסף.

<חיים רונן: מעולם - - -

<אודי נאור: גברתי, זה פשוט לא אמת.

<אודי נאור: לכן צריך את רשם העמותות ואת מבקר המדינה.

<חיים בר: האיש הזה לא שייך לארגון.

קארין אלהרר: אדוני, תענה לי על השאלה.

קארין אלהרר: אתם גירעוניים – כן או לא?

<חיים רונן: ההסתכלות על הגירעון - - -

<קריאה: תענה לה כן או לא.

<חיים רונן: אני אענה, אם החברה שלך יתנו לי לענות.

קארין אלהרר: מה זה החברה שלי?

<חיים רונן: כי מפריעים לי כל הזמן ואת לא נותנת לי לדבר.

קארין אלהרר: אני שואלת שאלה, תענה.

<חיים רונן: מהצד שלנו יושב ראש מחוז יצא החוצה ואתם פה מפריעים ואת נותנת להם להפריע.

קארין אלהרר: זו החלטה שלו.

<חיים רונן: אם את לא רוצה שאני אענה, אז תגידי שאת לא רוצה.

קארין אלהרר: לא, אני רוצה שתענה.

<חיים רונן: אז תני לי לענות.

קארין אלהרר: בבקשה.

<חיים רונן: אני לא יכול שבן לולו צועק כל הזמן ואת לא מוציאה אותו.

קארין אלהרר: די.

<משה בן לולו: כן או לא?

<חיים רונן: אני לא עובד אצלך ואתה לא תגיד לי כן או לא.

<משה בן לולו: 42 שנה אני נכה, לפניך.

<משה בן לולו: אתה - - - שני מנדטים בראשון לציון הם קיבלו.

קארין אלהרר: בן לולו, שב רגע.

<משה בן לולו: אתה עובד אצלו, לא הוא עובד אצלך.

<חיים רונן: בסדר גמור, אני עובד אצלו.

<חיים רונן: ארגון נכי צה"ל עושה תעדוף בכספים שלו.

<חיים רונן: מבקר המדינה ורשם העמותות העירו לארגון נכי צה"ל, שהיתרות הכספיות שלו, גם בדו"ח הזה, האחרון, היתרות הכספיות שלו כל כך גדולות, שהוא ממליץ למשרד הביטחון לשקול את התמיכה לארגון נכי צה"ל ואת גובה התמיכה.

<חיים רונן: בא ארגון נכי צה"ל ואמר אוקיי, אספנו רזרבה - - -

קארין אלהרר: רגע, יש פה הערה של מבקר המדינה.

<חיים רונן: סליחה, סליחה, אני מתנצל, בהערה של החשב הכללי ושל האוצר, שעשה ביקורת עומק של שנתיים בארגון נכי צה"ל, ביקורת מעולה לכל הדעות - - -

קארין אלהרר: מתי?

<חיים רונן: עכשיו.

<חיים רונן: הוא סיים אותה ב-2013.

קארין אלהרר: יש פה נציג של משרד האוצר?

<חיים רונן: אז אני אראה לך את הדו"ח שלו, דו"ח שלם.

<תמר חיימוביץ ריכטר: זה הציטוט מתוך הדו"ח.

<משה בן לולו: למה העלית את דמי החבר - - -

<חיים רונן: אני אענה לך אחר כך.

<תמר חיימוביץ ריכטר: אפשר להראות לך גם מסמכים?

קארין אלהרר: כן.

<תמר חיימוביץ ריכטר: נשמח להראות לך.

<חיים רונן: את מבינה איך אנחנו מרגישים פה?

<חיים רונן: תראי, את יושבת ראש הוועדה.

<חיים רונן: כשאני יושב כאן ושאודי נאור מתחבק עם עם עפר שלח ומותר לו, וכשהוא מביא לך כל רגע פתק ומסתמס וכן הלאה, אז אדם מראש, את מאבדת בעיני, לפחות בעיני, וסליחה שאני אומר את זה, מאבדת את האובייקטיביות שלך.

<חיים רונן: את יודעת מה, לא הוועדה, אני חושב שזה את, כיושבת ראש הוועדה.

<חיים רונן: זה מה שאני מרגיש.

קארין אלהרר: באמת?

קארין אלהרר: טוב.

<חיים רונן: ואת יודעת מה, מרגישים את זה פה כולם.

<אודי נאור: רק מי שיש לו אינטרס לבנות באשדוד מרגיש את זה.

<חיים רונן: גברתי, אני אומר לך את זה, שזה מה שאנחנו מרגישים פה.

<קריאה: וגם זו הסיבה שדני הלך.

<קריאה: אנחנו הרגשנו ככה בוועידה הארצית, כשכל הדברים שלנו נמחקו מהפרוטוקול, ובוועדות השונות שלא נותנים לנו להשמיע את כולנו, אנחנו מרגישים ככה כל השנה.

<חיים רונן: הם היו בארגון והם מכירים את הארגון שהיה לפני, בשנת 2005.

<חיים רונן: אני לא ראיתי את מבקר המדינה בהרבה מקומות מציין לחיוב משהו, וכאן הוא ציין לחיוב ותיקנו את כל הליקויים, גם המעט שנמצאו.

<חיים רונן: הארגון מעולם לא היה כל כך מסודר כמו שהוא היום.

<חיים רונן: עם תכניות עבודה, עם תר"ש, עם מה לא?

<חיים רונן: אז באו לכאן, יש קבוצת אנשים מסוימת שהפסידה בבחירות, ואני לא מתעסק בבחירות, כי אני לא - - - עוד פעם לא נותנים לי לדבר.

<חיים רונן: הפסידה בבחירות ומה שהיא עושה זה נשמע כאילו שקומץ האנשים האלה הוא זה שמנהל את הארגון.

<חיים רונן: יש 50,000 נכים.

<חיים רונן: אני אומר לך גברתי, אני נמצא בארגון הזה 8 שנים, יש לי 32 שנות שירות בצבא.

<חיים רונן: הארגון הוא ארגון ערכי, הוא ארגון שעושה עבודת קודש.

<חיים רונן: כשאני בא בבוקר, אני מתכופף כשאני נכנס למשרד שלי.

<חיים רונן: זאת עבודת קודש למען הנכה.

<חיים רונן: שאלת את מי שזרק כאן על המשכורות, בארגון כשאנחנו הגענו עבדו 270 איש.

<חיים רונן: הרחבנו בפריפריות, באילת, בכרמיאל, איפה לא?

<חיים רונן: בנינו בית לוחם.

<חיים רונן: אז היום יש 500 מקבלי משכורות שהם 95% שעובדים ישירות - - -

<קריאה: ספר לה על - - -

קארין אלהרר: די כבר.

קארין אלהרר: אוקיי, תודה, תודה.

קארין אלהרר: שקט.

קארין אלהרר: כן בבקשה, אדוני, שם ותפקיד לפרוטוקול.

<דודי בן גיגי: שלום, שמי דוד בן גיגי ואני מבטיח לעשות את זה קצר.

<דודי בן גיגי: אני יושב ראש מועצת מחוז ירושלים.

<דודי בן גיגי: נבחר ציבור, בהתנדבות.

<דודי בן גיגי: מתוקף תפקידי אני גם משמש נציג המחוז בוועדת הביקורת של ארגון נכי צה"ל.

<דודי בן גיגי: 90% נכות לצמיתות, לוחם דובדבן לשעבר.

<דודי בן גיגי: ברשותך, אני אלך מהסוף להתחלה.

<דודי בן גיגי: אני בחודשים האחרונים נאלצתי להגיש שתי תלונות רשמיות, מפורטות לרשם העמותות.

<דודי בן גיגי: התלונות האלה נמצאות פה איתי.

<דודי בן גיגי: זה דבר ראשון.

<דודי בן גיגי: דבר שני ותיכף אני אסביר גם למה - - -

קארין אלהרר: תלונות על מה?

<דודי בן גיגי: תלונות במגוון נושאים ודו"ח אחד שמתייחס ספציפית לנושא הזה של אשדוד, ואני אשמח גם להעביר אותו ליושבת הראש - - -

<תמר חיימוביץ ריכטר: אנחנו גם נשמח לקבל.

<דודי בן גיגי: זה לשיקול דעתו של רשם העמותות.

<דודי בן גיגי: לשיקול דעתו.

<דודי בן גיגי: לא זו בלבד, אני נאלץ גם כנראה ללכת עם הארגון לבית המשפט, כשהייתי צריך לשכור עורך דין מטעמי ועל חשבוני, על מנת לקבל מסמכים ומידע בסיסי, כפי שמסמיך אותי לקבל חוק העמותות החדש, שמגביר את כושרם של חברי ועדת הביקורת.

<דודי בן גיגי: אני חבר בוועדת הביקורת כמעט שנתיים.

<דודי בן גיגי: אני יכול לומר שאני לא זוכר - והגעתי לכל ישיבות הוועדה וזה דבר שאפשר כמובן לבדוק – אני לא זוכר שום דיון מעמיק, יסודי, שבו ניתנה גם לחברי הוועדה, שהחוק גם התייחס אליהם בצורה פרטנית, לא כאל המליאה לבדה, אלא כל אחד הוא סוברני בפני עצמו – לא ניתנה לי הזדמנות ולא ניתן לי מידע על מנת שאני אוכל לגבש דעה, לבדוק, לשאול.

<דודי בן גיגי: המצב שנוצר הוא בלתי נסבל ובשורה התחתונה, אני פשוט נאלצתי לעשות את מה שעשיתי בזמני ועל חשבוני.

<דודי בן גיגי: נעזרתי באנשי מקצוע על מנת לחבר את הדו"חות האלה.

<דודי בן גיגי: אני חייב לומר שזה דבר שהוא לא נעים לי.

<דודי בן גיגי: לא נעים לי שבארגון שבו אני חבר ושקיבלתי את הסמכות ושנבחרתי על ידי אלפי אנשים להיות נציגם כשומר סף בארגון.

<דודי בן גיגי: אני יכול להגיד היום בבירור שבארגון נכי צה"ל אין שומר סף.

<דודי בן גיגי: אין שומר סף לא בוועדת הביקורת, שלא מקיימת דיונים מסודרים.

<דודי בן גיגי: אני רוצה לומר משהו על אשדוד.

<דודי בן גיגי: הייתה ישיבה אחת שנקבעה בלוח הזמנים של הישיבה על אשדוד והיא בוטלה.

<דודי בן גיגי: את יודעת למה היא בוטלה?

<דודי בן גיגי: היא בוטלה בדקה ה-90.

<דודי בן גיגי: הסעיף הזה על אשדוד בוטל כי המנכ"ל, שייבדל לחיים ארוכים, היה לו טיפול רפואי באותו יום, באותה תקופה הוא נעדר מעבודתו.

<דודי בן גיגי: וכמובן שאם המנכ"ל לא מגיע, אז אין לוועדה מה להתכנס, כי חברי הוועדה מה הם בכלל?

<דודי בן גיגי: זו ההרגשה שאני קיבלתי, סליחה.

<דודי בן גיגי: זה הרגשות שלי, סליחה.

<דודי בן גיגי: החיים קשים.

<קריאה: אבל מה בין כל זה לבין כל הדיון שאנחנו דנים?

<דודי בן גיגי: יושבת הראש תחליט, לא אתה.

<דודי בן גיגי: זה לא דיון מולך.

<דודי בן גיגי: יושבת הראש תחליט.

קארין אלהרר: כן.

<דודי בן גיגי: אני רוצה לומר ואני אומר את זה גם בקריצה.

<דודי בן גיגי: מעבר לדיבורים שהיו פה מול מבקר המדינה, אני אומר את זה בקריצה לרשם העמותות: לא קיבלתי שום תגובה מרשם העמותות, למרות ששלחתי כמה וכמה מכתבי תזכורת.

<דודי בן גיגי: אני אומר לך, זה חבל לי מאד הדבר הזה, שכדי לקבל מסמכים וכדי לגבש דעה עצמאית, מתוקף תפקידי אני צריך להגיע לבית המשפט.

קארין אלהרר: אוקיי, תודה.

<דודי בן גיגי: רק שנייה.

<דודי בן גיגי: אני רק רוצה לומר - - -

קארין אלהרר: משפט אחרון.

<דודי בן גיגי: בין השאר - אני ביקשתי מגוון של מסמכים – בין שאר המסמכים שכמובן ביקשתי זה היה הסיפור הזה שהיה פה דיון מאד ער לגבי השטח של בית הלוחם המיועד.

<דודי בן גיגי: יש סביב זה המון דיבורים.

<דודי בן גיגי: אני ביקשתי נתונים.

<דודי בן גיגי: ביקשתי את התכניות, את הגרמושקות מהנהלת הארגון.

<דודי בן גיגי: כמובן שעד היום אני לא קיבלתי אותן.

<דודי בן גיגי: אני מקווה מאד שבית המשפט יעזור לי לקבל אותן.

קארין אלהרר: בסופו של דבר לא התקיים דיון בוועדת הביקורת לגבי אשדוד?

<דודי בן גיגי: לא התקיים דיון בוועדת הביקורת.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: כן, בן לולו, בקצרה, יש לך דקה וחצי.

<משה בן לולו: אני עכשיו מדבר ואני מדבר כמו חבר של כולם.

<משה בן לולו: אני נכה צה"ל ממלחמת יום כיפור, תחת פיקודם של דני יתום, דן שומרון, תת מוטי פז.

<משה בן לולו: אני יליד ראשון לציון.

<משה בן לולו: אני שרוף.

<משה בן לולו: ביום הראשון, ב-6 באוקטובר, רבע לשתים עשרה, נפצעתי.

<משה בן לולו: חילצתי שני חיילים מתוך הטנק.

<משה בן לולו: בראשון לציון, זו העיר הכי גדולה במדינה, יש 2,600 נכים, משפחות שכולות, פעולות איבה, יתומים וגם בועז טביב מראשון לציון היה.

<בועז טביב: הייתי.

<משה בן לולו: היית.

<משה בן לולו: ראשון לציון נתנה אדמה.

<משה בן לולו: בראשון נתנו ונתנו אדמה באשדוד.

<משה בן לולו: יוסי צוברי, שעובד עם דני בן אבו, תומך באשדוד, כי דני בן אבו עשה עם מר חיים בר, שהרביץ לי מכות בתוך ארגון נכי צה"ל ואמר אם לא הייתי בתפקיד הייתי קובר אותך והמנכ"ל החזיק את היד ותבעתי אותו וסגרו את התיק.

<משה בן לולו: דני בן אבו עשה איתו הסכם בקואליציה הקודמת – שנתיים וחצי, שנתיים וחצי.

<משה בן לולו: אבל זה היה בלחיצת יד.

<משה בן לולו: הפעם הוא החתים אותו על מיליון שקלים, שאם לא יהיה בית הלוחם – אני אתבע אותך.

קארין אלהרר: יש לך את זה בכתב?

<משה בן לולו: יש לנו את זה בכתב.

<משה בן לולו: והוא רוצה להיות ראש עיריית אשדוד.

<משה בן לולו: הוא היה עובד בחברת חשמל, הוא יכניס את עובדי חברת החשמל לשם, כדי שיבחרו אותו לראש עיריית אשדוד.

<משה בן לולו: אצל דני בן אבו עבדה פקידה 39 שנה, היא עזבה, בחירות, מה קורה, למה?

קארין אלהרר: תודה.

<חיים בר: גברתי, אני שמח.

<חיים בר: חשוב לי מאד שזה יהיה רשום בפרוטוקול, גם את ההוכחה שיש על ההסכם הקואליציוני הזה, ואני מעריך שאולי אני ארוויח איזה חלק מהכסף.

קארין אלהרר: טוב, תודה.

קארין אלהרר: כן, בבקשה אדוני, שם ותפקיד לפרוטוקול.

<אייל אליהו: אייל אליהו, אני נפצעתי באסון הספארי בלבנון.

<אייל אליהו: אני נכה צה"ל.

<אייל אליהו: אני ובועז טביב נסענו ביחד עם זיכרונו לברכה שמחה הולצברג.

<אייל אליהו: זוכר?

<אייל אליהו: היינו הרבה ביחד.

<אייל אליהו: פעם הייתי גאה להיות נכה צה"ל.

<אייל אליהו: היום זו כבר בושה להיות נכה צה"ל, מבחינת ארגון נכי צה"ל.

<אייל אליהו: ארגון נכי צה"ל היום זה מאפייה שהשתלטה בארגון נכי צה"ל, שהם קובעים מה יהיה ואם יבחרו בו, שהוא ימשיך להיות מנכ"ל, אז זה יהיה יושב ראש הארגון.

<אייל אליהו: אם הוא לא יהיה מנכ"ל, מישהו אחר יהיה.

<אייל אליהו: יש פה מאפייה אדירה.

<אייל אליהו: יש פה כספים אדירים.

<אייל אליהו: אני רוצה להגיד לך דבר פשוט.

<אייל אליהו: אני גר בדירת נ"ר של משרד הביטחון, לא שלי.

<אייל אליהו: ממ"ד אין לי.

<אייל אליהו: מוציאים פה סכומי עתק.

<אייל אליהו: ביקשתי לעשות ממ"ד ב-20,000 שקלים.

<אייל אליהו: אין להם כסף להגן עלי ועל המשפחה שלי ועל הילדים שלי.

<אייל אליהו: אין להם כסף.

<אייל אליהו: תראי איזה סכומים הם מוציאים.

<אייל אליהו: זו בושה.

<אייל אליהו: אני מתבייש.

<אייל אליהו: הם לקחו אותי כשקלינטון היה פה בארץ עם מגפון, ואני צועק – תתבייש לך קלינטון.

<אייל אליהו: ראש הממשלה, תתביישו לכם, וקיבלו תקציבים.

<אייל אליהו: לוקחים את בועז טביב למשל, לדבר באיזה שהוא מקום כדי לקבל כסף.

<אייל אליהו: משתמשים בנו, משתמשים בפציעה שלנו, בסבל שלנו, מקבלים כסף, הם לא מטפלים בנו.

<אייל אליהו: הם בונים מפלצות.

<אייל אליהו: למה לא בנכה?

<אייל אליהו: מתי העלית משכורת של נצרך?

<אייל אליהו: מתי עזרת לנכי צה"ל באמת?

<אייל אליהו: באתי אליך אחרי שהייתי איתך בירושלים, חיים רונן יודע.

<אייל אליהו: כשבאתי אליך למדרגות מה אמרת לי?

<אייל אליהו: תלך מפה.

<אייל אליהו: אני, שנלחמתי וישבתי בהפגנות.

<אייל אליהו: מה עשית בשביל נכי צה"ל?

<אייל אליהו: בנית מפלצות.

<אייל אליהו: זו האמת.

<אייל אליהו: אתם לא פיירים.

<אייל אליהו: מקומכם לא איתנו בארגון נכי צה"ל.

<אייל אליהו: מקומכם צריך להיות במקום אחר, לא בארגון נכי צה"ל.

<אייל אליהו: חיים רונן השתלט על ארגון נכי צה"ל ומה שהוא רוצה זה מה שיהיה.

<אייל אליהו: ואתם רק בובות.

קארין אלהרר: תודה, תודה רבה.

קארין אלהרר: כן, אתה רוצה להגיב?

<בועז טביב: כל אחד משתמש בשם שלי ואני צריך להגיב.

<בועז טביב: קוראים לי בועז טביב, אני יליד אשקלון וזו עיר שאני מאד מאד אוהב.

<בועז טביב: הייתי שמח לחזור אליה, אלמלא העובדה שאני כל יום צריך להיות בבית הלוחם בתל אביב.

<בועז טביב: אני מתאמן כל יום והייתי מאד שמח, ובלי כל התככים כאן, שזה לא מעניין אותי - - -

קארין אלהרר: ויש ברוך השם.

<בועז טביב: כנראה.

<בועז טביב: זה לא מעניין.

<בועז טביב: שורה תחתונה, מדובר כאן בפצועי מלחמה ורובם המכריע זקוקים לבתי לוחם, וברוך השם יש באשקלון ויש באשדוד.

<בועז טביב: באזור השפלה יש הרבה כאלה, כמו שדיבר האב, שזקוקים לבית הלוחם ואני מאד אשמח לעזוב את תל אביב ולחזור לאשקלון, שיבנו לי את בית הלוחם באשדוד.

<בועז טביב: זה דבר, זה צורך קיומי.

<בועז טביב: ואני לא נכנס כאן למריבות פוליטיות.

קארין אלהרר: ברור.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: בבקשה, אלון, אבל ממש טלגרפי, כי אנחנו צריכים לסיים.

<אלון דהן: טוב.

<אלון דהן: שמי אלון דהן, אני נכה צה"ל משנת 1990.

<אלון דהן: שירתי בגדוד 12 של חטיבת גולני.

<אלון דהן: נפצעתי במהלך אימון ברמת הגולן.

<אלון דהן: היום אני יושב ראש הנהלת בית הלוחם ירושלים, חבר ועדת כספים, נציג ירושלים, חבר מועצה בירושלים.

<אלון דהן: מה שנאמר פה ומה שנעשה כאן, אולי באיזה שהוא מקום יש פה איזה שהוא צדק פואטי.

<אלון דהן: בשתי ועידות אחרונות שאנחנו היינו חברים בהן, כל דברי הצד הזה כביכול, שהוא קצת יותר בולט בדיון הזה, כל דברינו נמחקו מהפרוטוקולים של ארגון נכי צה"ל.

<אלון דהן: אנחנו לא קיימים.

<אלון דהן: אם מחר בבוקר יבוא היסטוריון לבדוק מה קרה בדרך לבניית אשדוד, הוא יגלה שהארגון, באופן גורף, תמך בכל הדברים האלה.

<אלון דהן: מה שאני רוצה לטעון באופן עקרוני, באזור השפלה בהחלט צריך לקום בית לוחם.

<אלון דהן: בהחלט.

<אלון דהן: אני תומך בזה.

<אלון דהן: אני חושב שזה חשוב שזה יהיה.

<אלון דהן: יש שם בערך כ-7,000 נכים שצריכים לקבל שירות.

<אלון דהן: יש לזה מקום ויש לזה צידוק.

<אלון דהן: יחד עם זאת, המצב של הארגון, כפי שהוא מתנהל בחמש השנים האחרונות, הוא כזה שבעצם כל מסגרות התקציב נקבעות על ידי צפי גיוס תרומות, כאשר הפער בין צפי גיוס תרומות לגיוס תרומות בפועל הוא אסטרונומי.

<אלון דהן: בממוצע פער של בערך 30 מיליון שקלים בשנה מצטבר, מה שגורם לכך שקביעת מסגרת התקציב על בסיס צפי מופרז, יוצרת מצב של מה שאנחנו מכנים כאן גירעונות.

<אלון דהן: את כל הגירעונות האלה הם בעצם מושכים מהקרן, שהיום לא מסוגלת לממן אפילו את הקיים.

<אלון דהן: אני לא מדבר על בניית בית לוחם נוסף.

<אלון דהן: אפילו הקיים.

<אלון דהן: זאת אומרת, אנחנו נמצאים במצב שבו היכולת הכלכלית של הארגון, לפי המצב לאשורו היום, לא תואמת את החלומות ואת הרעיונות ואת הדברים היפים שרוצים לקדם ראשי הארגון.

<אלון דהן: אני לא מאמין שהם רוצים את רעת נכי צה"ל.

<אלון דהן: אני לא מאמין שהם רוצים לפגוע בנכי צה"ל, אבל אני בפירוש מאמין שיש להם חזון שאיננו תואם את היכולת.

<אלון דהן: הדבר האחרון שאני רוצה לומר זה, שבעצם כשאנחנו מסתכלים על הדברים האלה, אנחנו רואים גירעונות הולכים ומתמשכים.

<אלון דהן: אנחנו רואים תקציב שנתי שבנוי באופן שגוי על בסיס צפי ולא על בסיס קיום בפועל של הדברים.

<אלון דהן: אנחנו רואים עלייה דרמטית במרכיבי שכר בארגון.

<אלון דהן: אנחנו רואים שחיקה מסוכנת ברזרבות ואנחנו רואים בעצם, בסופו של דבר, תהליך שמוביל אותנו לכך שהיום אנחנו נמצאים במצב שהמוסדות הקיימים מתקשים לתפקד.

<אלון דהן: אני רק אזכיר לכולם שכבר בהכנת התקציב לשנה הבאה לבתי הלוחם, אנחנו קיבלנו הוראה לקצץ בערך 5% מהתקציב השנתי של בתי הלוחם.

<אלון דהן: יש לנו בעיה עם זה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: כן, בבקשה אדוני.

קארין אלהרר: שם ותפקיד לפרוטוקול.

<אלי פריאנטי: קוראים לי אלי פריאנטי, אני נכה צה"ל וגר בבאר שבע.

<אלי פריאנטי: אבל אני נכה צה"ל מושעה לשנתיים, בגלל שכתבתי פוסט על האיש הזה, על יושב ראש המחוז בבאר שבע, פוסט אמיתי ולא משנה.

<אלי פריאנטי: ב-28 בחודש יש דיון בבית המשפט על הנושא הזה.

<אודי נאור: אם זה דיון אישי, אני רוצה גם להגיב.

קארין אלהרר: זה לא דיון אישי.

קארין אלהרר: הוא אמר שהוא מושעה.

<אלי פריאנטי: אני מושעה אמרתי.

<אלי פריאנטי: תהיה שמח, אל תדאג.

קארין אלהרר: הלאה.

<אלי פריאנטי: אני חייב להעלות פה דבר מסוים.

<אלי פריאנטי: פה כולם מדברים על הכסף, על התקציב, על התקציב.

<אלי פריאנטי: הרי אנחנו צריכים את משרד הביטחון, את הטובה של משרד הביטחון.

<אלי פריאנטי: ומדוע הארגון שלנו לא יכול לומר שום דבר וחצי דבר על משרד הביטחון?

<אלי פריאנטי: מפני שבשנת 2014, יושבי ראש המחוזות, עם יושב ראש הארגון, חתמו הסכם עם משרד הביטחון, בכדי לא להחזיר להם את הכספים המגיעים להם על חשבון הדלקים של שנים עברו.

<אלי פריאנטי: יש חישוב מסוים שהנכים היו מקבלים דלקים וביטוחים.

<אלי פריאנטי: הכסף הזה זה בערך 300 מיליון שקלים שהיו אמורים לחזור לכיסם של הנכים בעלי הרכבים ולכן הם לא יכולים לריב עם משרד הביטחון.

<אלי פריאנטי: זה דמי ניידות.

<קריאה: בגלל זה הוא סולק מהארגון.

<אלי פריאנטי: הם קיבלו 20 מיליון שקלים, רבותי.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: אני רוצה לשמוע את עמדת מר צין.

קארין אלהרר: תודה.

<משה צין: אם אני מבין את ההקשר של דבריו של מר פריאנטי, במסגרת ועדת גורן שהייתה, אחרי החלטת ועדת גורן בממשלה ב-8.1.2012 - - -

<אלי פריאנטי: אז כבר לא שיקרתי.

קארין אלהרר: אדוני אמרת, דיברת, עכשיו תורו.

<משה צין: במסגרת התהליך שהוחלט להקים, הוקמה ועדה ברשות מנכ"ל משרד הביטחון, מנכ"ל משרד ראש הממשלה, יושב ראש ארגון נכי צה"ל, האוצר היום.

<משה צין: במסגרת הזאת הגיעו להסכם דברים, שהוא הסכם עקרונות שתכליתו להציב מספר דברים שביניהם הארגון מבקש ומשאיר חלק מהדברים לממשלת ישראל ולכנסת ישראל וכל הסכם המסגרת הזה הומלץ לממשלת ישראל המגיעה לשנות את החלטת ועדת גורן.

<משה צין: זאת ההמלצה של הקבוצה הזאת שהייתה וזה ההסכם הנוסף.

קארין אלהרר: תודה.

<קריאה: אין הסכם איתנו.

<קריאה: לא קיבלתם 300 מיליון?

קארין אלהרר: סליחה, אתה לא ברשות דיבור.

קארין אלהרר: אני רוצה לשמוע את מבקר הארגון, בבקשה.

<חיים סופר: טוב, אני ישבתי בצד ואני המתנתי מפאת כבודם של הנכים ואני מכבד את הנכים.

<חיים סופר: אני גידלתי על ברכם של הנכים, אבי נכה צה"ל 90% ואני יודע בדיוק מה זה לגדול על הרקע הזה.

<חיים סופר: יש לי תואר שני במשפטים, לימודי תואר שני בביקורת פנים, אני מבקר פנימי בין לאומי, יותר מ-20 שנה אני עוסק בתחום הביקורת, כך שיש לי איזה שהוא רפרנט כדי לבחון את הדברים.

<חיים סופר: נאמרו פה דברים על המבקר הפנימי ועכשיו אני חושב שנכון להגיב עליהם.

<חיים סופר: אז בשתי מילים ואני באמת לא רוצה להיכנס, כי באמת הדיון הוא לא אישי.

<חיים סופר: מעולם לא סולקתי משום מקום.

<חיים סופר: לא עמדתי בדיון משמעתי בשום מקום.

<חיים סופר: עזבתי גוף לא בריא בגלל עקרונות מקצועיים בלבד.

<קריאה: למה לא תבעת את דה-מרקר אם יצאת משם?

<חיים סופר: אני מכבד אותך.

<חיים סופר: באמת אני מכבד אותך.

<חיים סופר: תאמין לי, אני מכבד אותך.

<חיים סופר: באמת, אני מכבד אותך.

קארין אלהרר: כן, בבקשה להמשיך ולהתכנס.

<חיים סופר: אני אומר באמת, ארגון באותו סדר שאני מדבר עליו, ארגון נכי צה"ל כארגון, ויש לי למה להשוות, הוא ארגון שמנוהל בצורה טובה.

<חיים סופר: הוא ארגון שמנוהל בצורה מסודרת.

<חיים סופר: יש תכניות עבודה.

<חיים סופר: יש תכניות עבודה רב שנתיות.

<חיים סופר: הדברים עולים לדיונים - - -

קארין אלהרר: ממתי אתה בארגון?

<חיים סופר: אני כבר כמעט שנתיים בארגון.

<קריאה: ואין לך הערות?

<קריאה: הכל בסדר בארגון?

<חיים סופר: רגע.

<משה בן לולו: אני 42 שנה נכה.

<חיים סופר: עכשיו תקשיבו.

<חיים סופר: זה ארגון פוליטי.

<חיים סופר: הארגון הזה מעסיק בצורה - - -

קארין אלהרר: לא שמתי לב.

<חיים סופר: העניין הזה הפוליטי מעסיק את ההנהלה המון.

<חיים סופר: אנחנו כהנהלה יכולים לעשות- ואני אומר את עצמי כהנהלה ולא רק.

<חיים סופר: אני באמת מרגיש שאני מבקר פנימי ואני צריך להסתכל גם במקרו ולא נותנים לך את מספיק הזמן.

<חיים סופר: אני רוב הזמן שלי עסוק בלתת תשובות להוא כי הוא רצה את זה, וההוא רצה את זה וההוא למה אמר את זה, ולזה לך תמצא - - -

קארין אלהרר: סדרנים, אפשר להוציא אותו?

<קריאה: אתה מקבל מהם את כל הדברים ואתה מעביר אליהם.

<חיים סופר: עד היום פורסמו מספר ביקורות שדנו בהן, הופקו לקחים, אני עוקב אחרי הדברים.

<חיים סופר: אני עוקב גם אחרי הביקורת של מבקר המדינה, אני רואה איך הדברים מתנהלים.

<חיים סופר: אם אנחנו באמת נרד, ואני באמת פה קורה לכולם, חברה, באמת לנו לדברים לעבוד.

<חיים סופר: אמרתי את זה בוועדת ביקורת, אני אומר את זה פה ואני אומר בכל מקום.

<חיים סופר: הארגון הוא ארגון שקוף.

<קריאה: איזה שקוף?

קארין אלהרר: חברים, די.

קארין אלהרר: אני מבקשת שקט.

<חיים סופר: חברה, אני רוצה להצהיר פה לפרוטוקול - - -

קארין אלהרר: קודם כל אני מבקשת את הדו"ח של הביקורת שעשית.

<חיים סופר: בוודאי, בוודאי.

<אודי נאור: למה לא כתבת על הדירה בקטאר?

<אודי נאור: למה אתה לא כותב על מכירת הדירות בלי מכרז?

קארין אלהרר: אודי, שקט.

<חיים סופר: תגידי לי, אני באמת מכבד את הארגון, את כל הנכים.

<חיים סופר: סליחה, חברה, אני מכבד את הנכים ואני לא אגיד מילה על הנכים, אבל אני לא יודע מי זה הג'וקר הזה, אני לא מכיר אותו, הוא לא מבין כלום בביקורת, אין לו שום סיבה בעולם לבקר את המבקר.

<חיים סופר: אני רוצה שהדברים האלה יהיו ברורים.

<חיים סופר: אני לא יודע מי זה האדם הזה - - -

<קריאה: לך תתבע אותו.

<חיים סופר: חברה, אני לא תובע אף אחד.

<קריאה: Yes men.

<קריאה: חיים סופר, תקום פה ותגיד, מתוך תקופת הכהונה שלך כמבקר ארגון, כמה דו"חות הוצאת עד היום?

<חיים סופר: מתוך תקופת העבודה שלי בארגון, אני מצאתי ארגון שמנוהל בצורה חיובית, בצורה טובה, בצורה - - - חברה, עוד פעם אני אגיד ואני רציתי שזה יהיה ברור.

<חיים סופר: כן והופקו כמה דו"חות.

<חיים סופר: לא הגעתם אליהם בכלל.

קארין אלהרר: שקט, שקט.

<קריאה: הוא הבובה שלך.

<חיים סופר: סליחה, ברשותך רק עוד משפט אחד לסיום ואולי בנימה אופטימית.

<חיים סופר: חברה, בואו נרד מהדברים האלה.

<חיים סופר: תנו למערכת לעבוד.

<חיים סופר: אני אומר עוד פעם, זו מערכת שקופה ואני על הנושא של השקיפות אלחם, גם אם אני אצטרך לעמוד על השולחן הזה - - -

<קריאה: אתה לא מעריך - - -

<אודי נאור: אדוני המבקר, אתם מחקתם אותנו מכל קיום.

<אודי נאור: אנחנו לא מצויים בפרוטוקולים.

<אודי נאור: התגובות שלנו לא נמצאות, לא שומעים אותנו.

<אודי נאור: יש מקומות שמחקתם אותנו ואני רוצה להראות לך - - -

קארין אלהרר: סליחה, אתה נכנס לו באמצע הדברים.

<חיים סופר: גברתי יושבת הראש, אני רוצה להגיד, באמת, הנושא של השקיפות הוא באמת אחד מהבסיסים.

<חיים סופר: לא היה מישהו שביקש מישהו משהו לראות ואמרו לו לא.

<חיים סופר: נכון, אמרו תבוא אלינו ונציג את הכל, בגלל שזאת החלטה של הדירקטוריון.

<קריאה: אפשר לעבוד ככה?

קארין אלהרר: אני מבקשת לראות את דו"חות הביקורת שיצאו.

<חיים סופר: אין בעיה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: בבקשה אדוני, הדובר האחרון.

<קריאה: למה לא מעסיקים נכי צה"ל בארגון נכי צה"ל?

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: שקט.

קארין אלהרר: שקט.

<קריאה: תסמס לה.

<אודי נאור: גברתי, הם טוענים שאני מסמס לך סמסים.

קארין אלהרר: מי אדוני?

<שי יאיר: שלום, שמי שי יאיר, אני נכה צה"ל, 84% נכות, קטוע רגל.

<שי יאיר: שרתי בגולני בגדוד 12.

<שי יאיר: לפני 13 שנה נפצעתי מאש כוחותינו, גם באימון.

<שי יאיר: אני באמת לא רוצה להיכנס פה לפוליטיקה.

<שי יאיר: אני לא פוליטיקאי ואני לא איש ציבור ולא יושב ראש ועדה כזאת או אחרת.

<שי יאיר: אני קטונתי מלדבר פה בכלל ולא תכננתי לדבר פה.

<שי יאיר: פשוט כואב לי לראות מה שקורה פה היום.

<שי יאיר: פעם ראשונה בכלל שאני נמצא בכנסת בדיון כזה או אחר - - -

קארין אלהרר: חבל שזאת ההתרשמות הראשונה.

<שי יאיר: באמת חבל.

<שי יאיר: צר לי שרק מי שצועק פה מבחוץ, אני שעה מרים את היד ובקושי שמים לב.

<שי יאיר: רק מי שצועק, לצערי - אני לא מבקר אותך, חס ושלום - אבל רק הוא יכול לדבר.

<שי יאיר: בכל מקרה, אני רציתי להגיד מי לי עשה בית הלוחם, בכל אופן.

<שי יאיר: אני גר בבאר שבע.

<שי יאיר: 8 שנים שהייתי נכה, שמעתי על בית הלוחם תל אביב ובכלל על בית הלוחם בכל הארץ.

<שי יאיר: לנו בבאר שבע לא היה בית לוחם.

<שי יאיר: הבטיחו שיהיה והיה בבנייה והכל וחיכיתי לזה.

<שי יאיר: כל הזמן חיכיתי לזה והייתי צריך לעשות מנוי בבריכה כזאת או אחרת, בשביל להעסיק את עצמי.

<שי יאיר: 8 שנים כמעט ולא יצאתי מהבית, עד שקם בית הלוחם בבאר שבע.

<שי יאיר: משקם בית הלוחם בבאר שבע, שחיכיתי לו ממש בציפייה גדולה, קודם כל להיכנס לבית הלוחם ולהינות מהתקנים שלו.

<שי יאיר: עם הזמן קם בית הלוחם והגעתי לבית הלוחם בהתחלה.

<שי יאיר: כל כך חיכיתי לזה 8 שנים.

<שי יאיר: התחלתי להגיע לבית הלוחם ועם הזמן גם נכנסתי לעבוד בבית הלוחם.

<שי יאיר: היום אני מדריך שם, מדריך חדר הביליארד ואחראי של חדר הביליארד בבית הלוחם ואני נפגש עם כל הנכים שמגיעים, שבעצם במצב שלי, כשאני הייתי בבית והכל והמקום הזה עושה רק טוב.

<שי יאיר: אני בטוח פה לגבי כל החברים, שכולם פה בעד בית לוחם.

<שי יאיר: אין פה מישהו שנגד בית לוחם.

קארין אלהרר: אין פה איש מסביב לשולחן שהוא נגד.

<שי יאיר: אם שואלים אותי, לפי דעתי צריך להיות בכל עיר בישראל בית לוחם.

<שי יאיר: לא משנה אם זה באשדוד, בחולון, בנס ציון, בראשון לציון או איפה שמדברים.

<שי יאיר: בכל מקום צריך להיות בית לוחם.

<שי יאיר: אז בסדר, אז יקום עכשיו באשדוד, אחרי זה בעזרת השם יעשו בעוד מקום ועוד מקום.

<שי יאיר: צריך להיות בית לוחם בכל מקום.

קארין אלהרר: תודה.

<שי יאיר: דבר נוסף שחשוב לי להגיד, במיוחד בימים האלה שאנחנו נמצאים, צריך יותר להרבות שלום ולא מלחמה ולא סכסוכים פנימיים, במיוחד בימים כאלה.

קארין אלהרר: זה באמת הדבר החשוב.

<שי יאיר: ודבר שני, לגבי הדבר האחרון שיש לי להגיד, גברתי יושבת הראש, זה לגבי מישהו שהוציא אותי מהבית באופן אישי.

<שי יאיר: קוראים לו אורן אקרמן, שזה הבחור הזה, יושב ראש מחוז באר שבע.

<שי יאיר: לפני זה היה מר אליעזר אביטן, שלא דאג לנו בכלום.

<שי יאיר: מאז שאורן אקרמן נכנס להיות יושב ראש מחוז באר שבע, הוא הוציא אותי מהבית.

קארין אלהרר: תודה, תודה, תודה.

<שי יאיר: אורן אקרמן בכבודו ובעצמו שיקם אותי, מה שמשרד הביטחון לא עשה.

קארין אלהרר: תודה.

קארין אלהרר: שקט.

קארין אלהרר: גן ילדים נפתח.

קארין אלהרר: כן, בבקשה.

<יפתח יעקב: תודה.

<יפתח יעקב: שמי יפתח יעקב, נפצעתי בקרב החווה הסינית במלחמת יום כיפור וקשה.

<יפתח יעקב: אני מאד מאד מצר על הדיון כמו שהוא מתנהל, לא בגלל שהוא מתנהל אלא באופן שבו הוא מתנהל, כי אני הייתי הרבה מאד שנים בארגון נכי צה"ל ומאד מעורב.

<יפתח יעקב: מהיום הראשון שפתחו את בית הלוחם בירושלים, בשנת 1994, חבר הבית וצר לי שהארגון הגיע לאן שהגיע.

<יפתח יעקב: ואי אפשר, פשוט אי אפשר להכחיש את המצב של הארגון ואני חוזר לפתיחת הדיון ולדו"ח של מבקר המדינה.

<יפתח יעקב: בלי קשר לשאלה של המיקום, לארגון אין שום יכולת להקים את הבית הזה.

<יפתח יעקב: אני בהשכלתי כלכלן, בניסיוני הרבה מאד שנים כאיש כספים, אני יודע לקרוא דו"חות.

<יפתח יעקב: אולי לא כמו קסלמן, אבל אני יודע לקרוא דו"חות כספיים היטב.

<יפתח יעקב: ובאמת יש לנו רק דקה אחת או שתיים, אז אני אקצר – לא ניתן לא רק להקים את הבית, לעניות דעתי, ואני התייעצתי עם הרבה מאד אנשים שמבינים בתחום הזה, הלוך וחזור, הלוך וחזור, כבר למעלה משנה, אני חושש שלארגון אין את היכולת אפילו לעבור את השנה.

<יפתח יעקב: ואני אחזור עוד פעם באמת בקיצור.

<יפתח יעקב: 40 מיליון שקלים באים מהנכים, דרך דמי החבר בבית ובארגון.

<יפתח יעקב: עוד 20 באים מהחוגים השוטפים וזה סך הכל הסכומים שאפשר לבנות עליהם.

<יפתח יעקב: לא יותר.

<יפתח יעקב: 60 מיליון שקלים.

<יפתח יעקב: כל השאר או שיגיעו או שלא יגיעו.

<יפתח יעקב: תרומות כאלה, תרומות אחרות, משרד הביטחון, שעד 2007 לא נתן אפילו שקל אחד – או שיגיע או שלא יגיע.

<יפתח יעקב: לבנות על 60 מיליון שקלים בטוחים, תקציבים של 120, 130, 140 מיליון שקלים – זה לפי דעתי, בכל קנה מידה של ניהול תקציבי, שערורייה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: אחרון הדוברים.

<חיים בר: אפשר מילה להתייחס?

קארין אלהרר: לא.

<איציק שושן: אני איציק שושן, אני פצוע שלום הגליל, גדוד 890, חטיבת הצנחנים.

<איציק שושן: אני חושב שאנחנו התכנסנו כאן היום ואין לאף אחד מאיתנו מניעה שיקום בית לוחם נוסף, אבל צריך שיהיה חשוב שהמיקום שלו יהיה באיזה שהוא אזור גיאוגרפי שיהיה יותר נגיש לכולם.

<איציק שושן: וגם מי שנמצא באזור גדרה ואני מכבד את זה, ולפעמים כולנו מנוידים עם רכב רפואי וצריך שיהיה איזה שהוא מקום שהוא ציר שיכול להיות נגיש לכולנו.

<איציק שושן: גם כשמתחילים לבנות בית לוחם, גם כשעושים קנייה בבית למשהו מסוים ואין איזה שהוא תקציב, אז אי אפשר להתחיל באיזה שהוא ריחוף של תרומות, שאולי הן תגענה.

<איציק שושן: אתם לא יודעים אם התורמים יתרמו או לא יתרמו.

<איציק שושן: לכאורה אנחנו יכולים לראות את אילן אגוזי, שפוטר מתפקידו שלא עמד בתרומות, הגיע אדון בצי וגם כן לא גייס תרומות, אז אי אפשר לבנות באיזו שהיא עננה שאולי יהיה כסף.

<איציק שושן: כשיש כסף קונים, כשאין כסף לא קונים.

<איציק שושן: מעבר לזה, כשדיבר חיים רונן והראה סרטון של לוחמים, זה מאד יפה, זה תהילה וכל זה כשאנחנו נפצעים ומגיעים לבתי החולים.

<איציק שושן: היום, בבתי הלוחם החגיגה היא מעל הראש שלנו.

<איציק שושן: אנחנו לא נהנים מהחגיגה, כל החינגות שיש מסביב.

<איציק שושן: אחת הסיבות הנוספות שיצאנו למחאה לפני 4 שנים - ויש לי את זה בכתב – שאדון חיים רונן, שמדבר ואומר שוועדת גורן יוצאת לדרך, שאלו אותו אם יש איזה שהוא תקציב שנוכל להילחם על הזכויות שלנו.

<איציק שושן: אמר אולי תקציב ליום או יומיים.

<איציק שושן: יצאה חבורה של חברה ממחוז תל אביב, ישנו בשמש הקופחת ארבעה חודשים, עד שקיבלנו את הזכויות חזרה.

<איציק שושן: כשחיים רונן אומר שארגון נכי צה"ל נועד על מנת לשמור על הזכויות שלנו, אם אנחנו יצאנו חבורה, מימנו את המחאה, ישבנו באוהל מול ראש אגף השיקום, נלחמנו, קיבלנו את הזכויות שלחנו בחזרה, זה בזכות שלנו.

<איציק שושן: אף אחד לא עזר לנו.

<איציק שושן: אפילו משטח של מים, שנוכל לצנן את עצמנו בשמש הקופחת לא קיבלנו.

<איציק שושן: אז על הזכויות שלנו נלחמנו בדם, על מנת לקבל אותן חזרה.

קארין אלהרר: טוב, תודה רבה.

קארין אלהרר: חבר הכנסת אייל בן ראובן, הדובר האחרון, בבקשה.

<חיים בר: אני יכול לסכם טיפה לגבי ארגון נכי צה"ל?

קארין אלהרר: לא.

איל בן ראובן: צהריים טובים.

איל בן ראובן: אני יושב פה כמעט שעתיים וחצי נדמה לי.

איל בן ראובן: אני תמיד מדבר בשקט, שלא בנוהל כנראה של הדיון הזה כאן, אבל תראו, אני יושב כאן כל כך הרבה זמן, כי אני חושב שנכי צה"ל, לפחות בעיני, הם מהאנשים היותר חשובים בחברה הישראלית, ולכן בהחלט הם ראויים לטיפול עמוק, כי מדינת ישראל חייבת לכם את מה שאתם נתתם ומדינת ישראל צריכה לתת.

איל בן ראובן: הדיון שהיה פה, לצערי, לא אהבתי את הצורה של הדיון הזה ואני מוכרח להגיד שאני גם יוצא מזה עם קצת קושי לקבלת החלטות, כי שמענו פה הרבה דברים.

איל בן ראובן: לתחושתי יש פה יותר מדי דברים שהם מתחת, כל מיני אינטרסים כאלה ואחרים של גורמים כאלה ואחרים, שמאד מאד מקשים עלינו, כעל אובייקטיבים, לקבל החלטות וחבל שככה.

איל בן ראובן: אני חושב שצריך פה להפריד בין שלושה נושאים ששמענו פה.

איל בן ראובן: יש פה את דו"ח מבקר המדינה.

איל בן ראובן: אנחנו יושבים פה עם הרבה מאד דו"חות של מבקר המדינה.

איל בן ראובן: מבקר המדינה הוא גוף חשוב, ראוי ומדויק בדברים שהוא עושה ואני מוכרח להגיד שמנגד, מה ששמעתי פה, זה שארגון נכי צה"ל, שהוא מאד מאד חשוב, בסך הכל מתקן או מקבל ברצינות את ההערות והליקויים ועוסק בתיקונם.

איל בן ראובן: זו הערה אחת.

איל בן ראובן: הנושא של המיקום – אני חושב ששאלת המיקום פה הפכה להיות לאיזה עניין פוליטי, שאני קצת תוהה, אני קצת מכיר את מדינת ישראל, את המרחקים והגבולות.

איל בן ראובן: אני לא חושב שהבעיה היא אשדוד כאשדוד, כמיקום.

איל בן ראובן: אם אני לוקח היום את מפת ארץ ישראל ואני שומע ושמעתי פה את אבא של דרור ועמדות כאלה ואחרות.

איל בן ראובן: ראשון או אשדוד – אני לא קיבלתי - - - שנייה.

איל בן ראובן: אני לא שמעתי, ואני באמת מנסה לתת את התמונה הכי אובייקטיבית שאני יכול לתת.

איל בן ראובן: אני חושב שהשאלה שאנחנו צריכים לשאול את עצמנו, האמיתית, היא שאלת יכולת הקיום של הבית הזה.

איל בן ראובן: זה דבר שאנחנו צריכים לבדוק, כי ההערה בעיני, המאד חשובה שנאמרה פה, היא נאמרה על ידי צין, על ידי משרד הביטחון שבעצם נותן המלצה.

איל בן ראובן: אומר – בסיטואציה הנוכחית אל תבנו, כי אין את היכולת לקיים את זה.

איל בן ראובן: אם ההערה הזאת נכונה – אז היא הערה מאד מאד חשובה, שאנחנו חייבים לקחת אותה בחשבון באשר להחלטה.

איל בן ראובן: הנקודה היא לא אשדוד או ראשון, בעיני, בסיפור הזה.

איל בן ראובן: אני לפחות לא התרשמתי.

איל בן ראובן: שמעתי פה המון צעקות והמון דברים והמון זה, בסוף אני לא יכול לפסול פה איזו שהיא אמירה לגבי אשדוד או איזו שהיא אמירה אחרת.

איל בן ראובן: אני לא חושב שזאת הנקודה.

איל בן ראובן: ולכן אני חושב שזאת נקודת הבסיס.

איל בן ראובן: והנקודה האחרונה שאני לוקח אותה פה, ויש פה הערה שבכלל לא דנו עליה והיא בעיני מאד מאד חשובה, והיא הערה אם הבנתי למשרד הביטחון של מבקר המדינה, והיא סוגית השילוב במעגל התעסוקה שלא מתקיים על פי הנוהל ועל פי החוק.

איל בן ראובן: זאת הערה מאד מאד עקרונית - - -

קארין אלהרר: והיא תקבל את מלוא החשיבות.

איל בן ראובן: וחשובה, שחייבת לקבל עומק רב וטיפול, כי זה דבר מרכזי לכל האנשים שיושבים פה.

איל בן ראובן: תודה רבה.

קארין אלהרר: יתקיים דיון מיוחד בעניין של תעסוקה.

קארין אלהרר: תודה רבה.

קארין אלהרר: אני רוצה לסכם את הדיון.

קארין אלהרר: אנחנו היינו אמורים לסיים בשעה אחת.

<חיים בר: אנחנו נבנה רק אם יהיה הכסף.

<חיים בר: אם לא יהיה הכסף, לא נבנה.

קארין אלהרר: סליחה, אני מבקשת לסכם את הדיון, כי הוא היה דיון ארוך מאד והוא היה מלא באמוציות ויש הרבה דם רע בתוך הארגון ויש קליקות וזה חבל.

קארין אלהרר: את זה אני אומרת, וזה לא משהו שאמור היה להיות במסגרת הביקורת של מבקרת המדינה, אבל זה כתוצאה מההתרשמות מהדיון.

קארין אלהרר: אני רוצה להבהיר דבר אחד בצורה חד משמעית ושלא תשתמע לשתי פנים: אין פה אף אחד באולם שמתנגד לזכויות נכים, לבתי לוחם, לשיקום של נכי צה"ל, להעסקת נכי צה"ל בשוק.

קארין אלהרר: אין שום דבר כזה.

קארין אלהרר: כל המטרה של הדיון הזה הייתה לבחון האם באמת ארגון נכי צה"ל יכול להמשיך ולקיים את עצמו בצורה טובה ולהבטיח לקיים את עצמו, גם אחרי שהוא יבנה עוד בית לוחם ואיפה יהיה בית הלוחם.

קארין אלהרר: ויכול להיות שה-200 איש לכאן או לכאן זה לא הסיפור, אבל עצם העובדה שבאים לכאן אנשים מכובדים ואומרים – אף אחד לא הקשיב לנו, אף אחד לא שמע את מה שאנחנו באים ואומרים.

קארין אלהרר: שמעתי פה הערה – מחקו את האמירות שלנו מהפרוטוקול.

קארין אלהרר: בסדר.

<קריאה: זה לא נכון.

<קריאה: זה שקר.

<קריאה: זה כן נכון.

קארין אלהרר: לא, לא, אתם לא תפריעו לי באמצע הסיכום, סליחה.

<חיים בר: אני רוצה שתקשיבי ותביני שמה שאת אומרת אני מסכים - - -

קארין אלהרר: אבל אני לא רוצה.

<חיים בר: אין מי שיתחייב לך שיכול ארגון נכי צה"ל - - -

קארין אלהרר: אני לא רוצה להקשיב.

קארין אלהרר: אני סיימתי להקשיב, עכשיו אני מדברת.

<חיים בר: אתם לא מבינים את המטרייה.

קארין אלהרר: לא, אבל אני סיימתי.

<חיים בר: אי אפשר להכפיש - - -

קארין אלהרר: אני מסכמת, אדוני.

קארין אלהרר: אתה מפריע לי.

קארין אלהרר: אדוני, אני מסכמת עכשיו את הדיון ואתה מפריע לי וגם אתה מפריע לי.

<קריאה: תכבד אותה.

<קריאה: פראי אדם.

קארין אלהרר: יש פה התנהלות ואני לא יודעת, אני לא הגוף שיבדוק את זה, אבל אני כן אבקש מרשם העמותות לעשות בדיקה מהותית של הגוף ולבדוק את ההתנהלות; ואם ארגון הוא ארגון גירעוני ויוצא להרפתקה של בנייה, שהיא בנייה יקרה ושהעלות שלה היא יקרה, צריך לבדוק את זה.

קארין אלהרר: לא אמרתי שלא לעשות את זה.

קארין אלהרר: תעשו.

<חיים רונן: כשהנכים נפצעו הם לא עשו שיקולים של כסף.

<חיים רונן: המדינה חייבת להם, ולא - - -

קארין אלהרר: אתה אל תבוא אלי בטענות האלה, זאת חוצפה.

<חיים רונן: אז אני חצוף.

קארין אלהרר: זאת חוצפה ממש.

<חיים בר: תתני לי רגע לדבר.

<קריאה: אתם מתפרצים כמו אנשים לא מחונכים.

קארין אלהרר: סליחה, אני באמצע סיכום.

<קריאה: אני רוצה להביע - - -

קארין אלהרר: אמרתי לא.

קארין אלהרר: מי שצועק שייצא.

קארין אלהרר: אתה חצוף ממש.

<יוסי ביינהורן: חיים, אני רוצה להעיר לך.

<יוסי ביינהורן: אני אמנם המבקר, אבל ההתנהלות שלך מול יושבת ראש הוועדה ומול חברי הכנסת היא התנהלות לא נאותה.

<יוסי ביינהורן: נקודה.

<יוסי ביינהורן: צריך לדעת איך להתנהג במקום שאתה מגיע אליו ולא חשוב עכשיו כל מה שעלה פה בדיון.

<חיים בר: אני מתנצל.

<יוסי ביינהורן: ואני חייב לומר את זה, למרות שאני לכאורה מגוף - - -

קארין אלהרר: אני מבקשת שתתנו לי להשלים את הסיכום של הדיון.

קארין אלהרר: בכל מקרה, מה שאני אבקש גם ממר ביינהורן וצוותו, אדוני מנהל החטיבה, אני חושבת שעלו פה טענות שעשו לי מאד לא נוח ואני כן הייתי מבקשת מכם להמשיך ולבדוק את ההתנהלות.

<דודי בן גיגי: מה עם רשם העמותות?

קארין אלהרר: אמרתי רשם העמותות.

<דודי בן גיגי: לא שמעתי, סליחה.

<קריאה: גברתי, אנחנו לא שומעים ממנו קרוב לחמישה חודשים.

קארין אלהרר: אתה רוצה לצאת?

קארין אלהרר: אז די.

קארין אלהרר: אני חושבת שבסופו של דבר הארגון אמור להיות לטובת, לפעול לטובת.

קארין אלהרר: אם עולות כאן טענות כל כך קשות, צריך לבדוק אותן.

קארין אלהרר: עכשיו, יכול להיות שאתם צודקים במאה אחוז, אני לא השופט.

<חיים בר: למה ההערה הזאת?

קארין אלהרר: אתה לא תיכנס לי באמצע הדברים, אני מבקשת ממך.

קארין אלהרר: יכול להיות שאתה צודק במאה אחוז, אבל מי שצריך לבדוק את זה, יבדוק את זה.

קארין אלהרר: ואם צריך יהיה לומר שצדקת, אני אגיד שצדקת.

<תמר חיימוביץ ריכטר: גם לתורמים?

קארין אלהרר: מה זה קשור לתורמים?

<חיים בר: אם הייתם מבינים את המטרייה, ואם היית מקשיבה, סליחה רגע - - - אני מבקש ממך, אם תתני לסכם את עמדת ארגון נכי צה"ל - - -

קארין אלהרר: לא.

קארין אלהרר: אני אקיים דיון מעקב בנושא הזה בעוד כשלושה חודשים ואני אבקש עד אז לקבל את כל הנתונים, לרבות את דו"ח מבקר הפנים, בעניין שהוא אמר שהוא הוציא.

קארין אלהרר: אני מבקשת לקבל אותו לידי ולראות.

קארין אלהרר: זה כמובן כולל גם את תיקון הליקויים, כפי שאמר כאן אדוני המנכ"ל ואדוני יושב הראש.

קארין אלהרר: הם אמרו שתוקנו כל הליקויים, כפי שעלו מדו"ח מבקר המדינה ואני מבקשת לראות גם את דו"ח תיקון הליקויים.

<חיים רונן: נשמח מאד להביא.

קארין אלהרר: בסדר גמור, הישיבה הזאת נעולה.

קארין אלהרר: תודה רבה.