ועדת העבודה, הרווחה והבריאות, כנסת 20, פרוטוקול מספר 59, 2015-10-12 09:00

אלי אלאלוף: בוקר טוב.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אנחנו נתחיל אחרי העיכוב הלא רצוי.

אלי אלאלוף: היום ה-12 באוקטובר 2015, כ"ט בתשרי התשע"ו והשעה 09:06.

השעה 12: ברשותכם, אנחנו נמשיך בדיון ונבקש מנעה לפתוח אותו שתאמר לנו מה הדברים שנעשו מאחורי ישיבות הוועדה.

<נעה בן שבת: אדוני, אנחנו בעצם דנו בשני הסימנים האלה ועלו כל מיני טענות והערות.

<נעה בן שבת: אדוני שלח אותנו להתאים נוסחים ואנחנו רוצים היום לבוא עם מוצר מוגמר להצבעות ואם יש עוד הערות, הן יוערו.

<נעה בן שבת: אני רוצה להציג את השינויים בסעיפים בהם היו שינויים.

אלי אלאלוף: קיבלתם דפים חדשים נוספים.

<וילמה מאור: כן.

<וילמה מאור: נוסח לדיון.

<וילמה מאור: חולק אתמול.

אלי אלאלוף: תודה על המאמץ של הצוות המשפטי.

<נעה בן שבת: אנחנו נעבור לסוף סעיף 27, לסעיף 27(ד), בעמוד 15.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על פסקה (9).

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על הסעיפים בהם במקרה של סתירה בין תקנות לבין הוראות תקן רשמי, יגברו הוראות התקנות.

<נעה בן שבת: אנחנו בסעיף 27(ד) שמדבר על המקרים בהם תקנות יגברו על הוראות תקן רשמי.

<נעה בן שבת: הייתה בקשה להוסיף את הוראות סימון המזון.

<נעה בן שבת: הסכימו בממשלה שיש להבחין בין סימון מזון שנוגע לנושאי מזון המצומצם שלהם לבין אלה שיש להם השלכות לנושאים נוספים.

<נעה בן שבת: לכן הנוסח המוצע הוא: (9) סימון מזון שעניינו הרכב המזון, השימוש בו או צריכתו ונדרש לצורך בטיחות המזון ובריאות הציבור.

יעל גרמן: אני רוצה להעיר הערה.

יעל גרמן: אני שלחתי סיכום של מספר דברים בהם אנחנו רוצים.

יעל גרמן: מרבית הדברים נכנסו, אבל אחד הדברים המהותיים שדיברנו עליו, שלא נטרטר את התעשיינים שפותחים עוד סניף או שרוצים לפתוח עוד מפעל, ובמקום שילכו למהנדס המחוז, שיקבלו את זה ממינהל המזון.

יעל גרמן: שינוי קטן כזה שכולנו הסכמנו עליו, איך הוא לא נכנס?

<נעה בן שבת: אם אפשר להציע להסתכל בעמוד 27 של הנוסח לדיון.

<נעה בן שבת: יש התייחסות למצבים האלה.

<נעה בן שבת: שלוש השורות האחרונות, סעיף 56.

<נעה בן שבת: ההצעה היא לומר בסעיף קטן (ה): לא ייקבע תנאי שונה לשני אתרי ייצור – הכוונה של יצרן אחד – המייצרים אותו מזון ללא שוני מהותי ביניהם בשים לב לסוג המזון המיוצר בהם, גודלם, תהליכי הייצור והיקפם" - זאת אומרת, אלה העניינים בהם לא אמור להיות שוני מהותי – "אלא באישור מנהל שירות המזון".

<נעה בן שבת: זאת אומרת, במקרים האלה שיש שני אתרי ייצור, אותו יצרן, אותו מזון ואין שוני מהותי מבחינת הגודל, סוג התהליכים וההיקף שלהם, צריך בעצם ללכת עם אותן הוראות אלא אם כן אישר מנהל שירות המזון לחרוג מהן.

יעל גרמן: היושב ראש דיבר על כך שגם מניסיונו הפנייה למהנדסי המחוז היא פנייה שבדרך כלל בירוקרטית, מסרבלת, לפעמים גם לא נעימה ואמרנו שנתחיל ונעשה את השינוי.

יעל גרמן: אנחנו היינו רוצים בכלל לעשות שינוי ושתמיד יפנו למנהל שירות המזון.

אלי אלאלוף: כאן השגנו אחידות.

יעל גרמן: אבל עדיין יצטרכו לפנות.

אלי אלאלוף: אולי נבקש את משרד הבריאות להגיב.

יעל גרמן: אמת.

יעל גרמן: שינוי כזה קטן.

יעל גרמן: אי אפשר להיות כל כך מקובעים ושמרנים.

<אלי גורדון: בוקר טוב.

<אלי גורדון: אנחנו ניסינו לתת מענה לסוגיה שהועלתה כאן וסוגיה של חוסר אחידות.

<אלי גורדון: מכיוון שבסופו של דבר מי שיפקח ומי שייתן דעת, גם מבחינת הדרישות, ברמה מחוזית לאותו מפעל שמקימים אותו במקום החדש, חשבנו שהרבה יותר טוב לסדר ולתת דעת לעניין של האחידות ולא לעניין של הגשה של אותה בקשה למנהל שירות המזון כי זה לא אפשרי.

יעל גרמן: ברור, אבל חלק מהמטרה של החוק הזה שאנחנו מדברים עליה שוב ושוב היא לפשט תהליכים, לייעל תהליכים, לקצר אותם ועל ידי כך באמת גם למנוע טרחה ובירוקרטיה אבל גם להוזיל בסופו של דבר את המוצר ואת זה אתם לא עושים.

יעל גרמן: אתם ממשיכים בכל הסרבול.

יעל גרמן: למה?

יעל גרמן: למה בן אדם שכבר יש לו אישור, ויש לו במחוז אחד, למה הוא צריך ללכת עכשיו למחוז שני ולהתחיל את הכול מהתחלה?

יעל גרמן: במחוז השני לא ייתנו לו תנאים אבל הוא צריך את הכול מחדש.

יעל גרמן: למה?

<אלי גורדון: מכיוון שאנחנו לא מדברים על העתקה של המפעל אלא אנחנו מדברים על מפעל, מקום ייצור חדש כאשר למעשה הכול שונה, המפעל עצמו והטכנולוגיה במקום.

יעל גרמן: אני לא השתכנעתי.

יעל גרמן: אני מגישה הסתייגות.

יעל גרמן: אם זה לא ישתנה, אני מגישה הסתייגות על הנושא, בהתאם לנוסח שהוועדה קיבלה.

אלי אלאלוף: רשמנו את ההסתייגות.

אלי אלאלוף: נגיע להצבעה ונתייחס אליה.

יעל גרמן: אם לא משנים את זה, אני הולכת על הסתייגות.

<נעה בן שבת: מי שנותן לו רישיון ייצור, זה מנהל שירות המזון.

יעל גרמן: ללא ספק.

יעל גרמן: אלה יהיו שתי הסתייגויות.

יעל גרמן: או זה או זה.

יעל גרמן: לחילופין.

<נעה בן שבת: במקרה של בקשה שנייה - - -

יעל גרמן: נכון.

<נעה בן שבת: זה הולך למנהל שירות המזון.

יעל גרמן: כן.

<נעה בן שבת: אנחנו חוזרים לסעיף 27 בעמוד 15.

<נעה בן שבת: הצגנו את ההצעה לפיה מדובר בסימון מזון שעניינו הרכב המזון, השימוש בו או צריכתו הנדרש לצורך בטיחות המזון ובריאות הציבור.

<זאב פריקובסקי: אני רוצה להעיר שתי הערות לסעיף 27(ד).

<זאב פריקובסקי: קודם כל, בוקר טוב ומושב פורה של הכנסת.

<זאב פריקובסקי: הערה אחת היא לעניין סעיף (ד)(9) בו כתוב שסימון המזון שעניינו הרכב המזון, השימוש בו או צריכתו הנדרש לצורך בטיחות המזון ובריאות הציבור.

<זאב פריקובסקי: תגברנה התקנות על תקנים.

<זאב פריקובסקי: בנושא של הרכב המזון, קשה מאוד להבדיל מתי הרכב המזון הוא לצורך א' או לצורך ב', אבל סימון הרכב המזון מעוגן בתקן ישראלי 1145 ולכן עלולה להיווצר כאן כפילות ואני מבקש להוציא את הנושא הזה של הרכב המזון.

<זאב פריקובסקי: נושא של סימון תזונתי, זה ברור.

<זאב פריקובסקי: נושאים אחרים, ברורים.

<זאב פריקובסקי: אבל נושא של הרכב המזון, רשימת הרכיבים בנושא של אקוויד, מה שנקרא, ההגדרות הכמותיות של רכיבים מהותיים, כל זה מעוגן חזק מאוד בתקן ישראלי 1145 וצריך להישאר שם.

<נעה בן שבת: אז אתה מציע שלא לאפשר בו את ההתגברות של התקנות על ההוראות.

<זאב פריקובסקי: נכון.

<זאב פריקובסקי: זה פשוט יוצר חוסר סדר ובלגן.

<זאב פריקובסקי: הנושא השני שקשור לצורך הזה הוא שתקופת המעבר מתייחסת לייצור, ותתייחס אך ורק לייצור ולא לשיווק המזון ומכירתו.

<זאב פריקובסקי: דהיינו, גם ביום האחרון של תקופת המעבר, בואו נאמר ב-18 בנובמבר 2016, יהיה מזון שייוצר בהתאם לתקינה או לרגולציה הנוכחית ויוכל להיות משווק כפי שהוא צריך, תאריכי השימוש, תאריכי התפוגה.

<זאב פריקובסקי: זה צריך להיות מעוגן בצורה מסודרת.

<זאב פריקובסקי: פעם כבר ראינו במקום אחר בנושא כזה של סימון חומצות שומן טרנס כאשר היינו צריכים לרוץ מהר ולעשות תקנות מהירות.

<זאב פריקובסקי: זה צריך להיות מעוגן כבר עכשיו בכללים של תקופת המעבר, שהכללים האלה יחולו על ייצור.

<זאב פריקובסקי: השיווק והמכירה, גם אם הסימון יהיה בהתאם או הרכיבים, כל מה שקשור, יוכלו להימשך עד סוף התוקף של המוצרים.

<זאב פריקובסקי: אני מקווה שאני ברור.

<נעה בן שבת: לא.

<זאב פריקובסקי: אני אסביר עוד פעם.

<אמיר רשף: הוא מדבר על מזון שיוצר טרם כניסת ההוראות החדשות ואחר כך יימכר לאחר כניסת ההוראות החדשות.

<זאב פריקובסקי: נכון.

<אמיר רשף: אני מציע שאת הסוגיה הזאת נסביר כאשר נדון בהוראות המעבר.

<זאב פריקובסקי: אבל זה חייב להיות מסודר בפרוטוקול כדי שזה באמת יהיה כי אחרת המשווקים עלולים לבוא ולהחזיר מוצרים.

אלי אלאלוף: כאשר נגיע לנושא של תקופת המעבר.

אלי אלאלוף: להערה הראשונה יש התייחסות למשרד הבריאות?

<אלי גורדון: 1145 אמנם מגדיר הוראות סימון אבל יחד עם זאת הוראות כגון הוראות לעניין אנרגנים, סימונים תזונתיים וכולי בא מתוקף תקנות בריאות הציבור (מזון).

<אלי גורדון: לכן כל ההוראות – 1145 – נכון להיום מתייחסות למידע עובדתי שצריך להעביר במסגרת סימון המוצר.

<אלי גורדון: האם הנוסח המוצע סותר את מה שמופיע נכון להיום ב-1145?

<אלי גורדון: לטעמנו לא.

<זאב פריקובסקי: אפשר לסייג ולומר למעט הוראות סימון הרכב המזון בהתאם לת"י 1145.

<זאב פריקובסקי: אז אותי זה יספק כי אני מכיר את האנשים בשטח.

<נעה בן שבת: אי אפשר כאן להתחיל לעשות - - -

<זאב פריקובסקי: הנוסח הזה ייצור בלגן.

אלי אלאלוף: שמענו.

אלי אלאלוף: אני רואה שמשרד המשפטים מתנגד להצעתך.

אלי אלאלוף: עוד הערות?

<רז הילמן: איגוד לשכות המסחר.

<רז הילמן: שתי הערות.

<רז הילמן: הערה ראשונה.

<רז הילמן: דובר, מעבר להוספת סעיף (9), להוסיף גם סעיף קטן (10) שיתייחס למזון ייחודי.

<רז הילמן: אני באמת חושב שגם בקטגוריות מזונות אלה, המיוחדים, שהתקנות שמתייחסות אליהן הן שונות ולפעמים ההתייחסות אליהן היא שונה מאוד מאשר אל מזון רגיל, אם קבעו דברים שעומדים בסתירה לתקנים, מה שנקבע באותן תקנות של מזון ייחודי, צריך לגבור.

<רז הילמן: מעבר לכך.

<רז הילמן: בעניין סימון.

<רז הילמן: מה שחשוב, מעבר לזה שכאן עושים באמת איזושהי פסקה של התגברות, שתקנות משרד הבריאות גוברות על תקן, מה שבעיקר חשוב זה שיעשו סדר.

<רז הילמן: אני חושב שכדאי שהוועדה הזאת תוציא קריאה למשרד הבריאות, למשרד הכלכלה ולכל הגורמים הנוגעים בדבר, יקצבו להם איזושהי תקופה כך שבמהלך התקופה הזאת יחסלו את הסתירות האלה כי אין סיבה שבאמת יהיו סתירות לאורך זמן.

<רז הילמן: כאשר מזהים סתירות כאלה, צריך להגדיר איזשהו פרק זמן במהלכו עושים סדר ומטייבים את הרגולציה.

אלי אלאלוף: ההצעה שלך טובה לכל משרד.

<נעה בן שבת: אתה מציע אותה בגדר קריאה של הוועדה.

<רז הילמן: בגדר קריאה של הוועדה שיכולה גם לקצוב בזמן.

<רז הילמן: אפשר גם שהוועדה תבקש שייתנו דיווח בתוך תקופה מסוימת.

<עדנה הראל: אין משמעות לקצוב בזמן.

<רז הילמן: אתם יכולים לפקח.

<עדנה הראל: ואם לא יתוקן התקן?

<עדנה הראל: ואם מכון התקנים לא יתקן את התקן?

<עדנה הראל: אז ההסדר הזה קובע את הסדר.

<עדנה הראל: קציבה בזמן יכולה להיות קריאה וכוונה של כל הרשויות לעבוד באופן הכי יעיל אבל קציבה בזמן במשמעות של קביעת זמן מקסימלי שאחריו קורה משהו אחר, היא חסרת משמעות.

<עדנה הראל: עצם ההסדר כאן יוצר פתרון כל זמן שיש סתירה.

<עדנה הראל: הוא יוצר את הפתרון והוא גם הפתרון שימשיך להיות קיים אם לא יעמדו באותו זמן רצוי על מנת להסדיר את הסתירה.

<עדנה הראל: שנית, צריך לזכור שהסדרת הסתירות אינה תמיד בידיו של משרד הבריאות.

<עדנה הראל: היא קשורה בתקנים רשמיים שיש מכלול של גורמים שנוגעים אליו.

<עדנה הראל: לכן הסדרנו את הפתרון הזה שנוגע לענייני הליבה עליהם אחראי משרד הבריאות.

אלי אלאלוף: את זה לא הבנתי.

אלי אלאלוף: אם יש סתירה, מה גובר על מה?

<עדנה הראל: קבענו כאן מי גובר.

אלי אלאלוף: מי?

<עדנה הראל: משרד הבריאות בעניינים שהם שייכים למשרד הבריאות.

<עדנה הראל: ההערה של מר הילמן, אם אני מבינה אותה נכון, אומרת ותוסיפו שחייבת להיפתר הסתירה.

<עדנה הראל: אני אומרת שחייבת להיפתר הסתירה, היא לא תמיד בידיו של משרד הבריאות, ושנית, גם אם יעשו את מרב המאמצים, יכול להיות שלא יעמדו באותו זמן לגביו מתאמצים למצוא פתרון לסתירה, וגם אז הפתרון שקובעת הוראת החוק – היא הפתרון הנכון, שהתקנות גוברות.

<נעה בן שבת: לעניין המזון הייחודי, אני חושבת שהייתה התייחסות.

<נעה בן שבת: אני חושבת שזה עניין מקצועי.

<נעה בן שבת: אני הבנתי את זה כהסבר מקצועי.

<נעה בן שבת: אתה הסברת שהתקנות צריכות להתייחס לנושאים יותר ספציפיים.

<אלי גורדון: כן, התקנות יכולות בהחלט להתייחס לסימון, אם יש פה בקשה מיוחדת.

<נעה בן שבת: למזון ייחודי.

<נעה בן שבת: בפסקה (10) זה יהיה מזון ייחודי.

<אלי גורדון: נכון.

<אלי גורדון: ייחודי.

<אלי גורדון: לא ייעודי אלא ייחודי.

<אהוד פלג: ההערה שלנו לסעיף 33.

<נעה בן שבת: אולי אפשר אדוני להתקדם לפי הסדר.

<אהוד פלג: ההערה שלי היא לסעיף 33.

אלי אלאלוף: נלך לפי הסדר.

אלי אלאלוף: תודה.

<זאב פריקובסקי: אני בכל זאת חוזר לסעיף 9 ב-(ד).

<זאב פריקובסקי: אלי גורדון, תשמע מה שאני אומר.

<זאב פריקובסקי: אולי להוריד את המילה "הרכבו" כי אז אנחנו נישאר עם מטרת הסעיף אותה משרד הבריאות רוצה בלי נושא של רכיבי המזון כנדרש בת"י 1145.

<זאב פריקובסקי: אם נוריד את המילה "הרכבו", נישאר עם תכלית הסעיף בלי איזשהו מקום לסכן את יכולת ההבנה הזאת ב-1145.

<נעה בן שבת: אנחנו נשאיר סימון מזון שעניינו שימוש במזון או צריכתו?

<זאב פריקובסקי: נכון.

<עדנה הראל: אני חושבת שיש כאן עניין ליבה של משרד הבריאות.

<זאב פריקובסקי: אבל יש תקנות.

אלי אלאלוף: רגע.

אלי אלאלוף: בוועדה הזאת תמיד יש סדר.

אלי אלאלוף: אני לא מוכן לפסטיבל.

<עדנה הראל: הרכב המזון הוא עניין שבפירוש בליבה ואם המטרה כאן הייתה ליצור סמכות לענייני ליבה של משרד הבריאות, הרכב המזון הוא ליבה.

<עדנה הראל: ימצא משרד הבריאות לנכון לקבוע בתקנות הוראה לעניין הרכב, צריך שהיא תוכל לגבור על תקן וגם אם הוא 1145.

<עדנה הראל: לא ימצא משרד הבריאות לנכון להתערב ב-1145, לא יקבע תקנות בעניין ההרכב.

אלי אלאלוף: הערה לדברי זאב?

<רז הילמן: כן.

<רז הילמן: בהמשך למה שנאמר על ידי עורכת הדין הראל, אני מבין שלקצוב זמן יש בעיה, אבל באמת שתצא קריאה מהוועדה שמנחה או מבקשת ממשרד המשפטים וממשרד הכלכלה.

אלי אלאלוף: את זה רשמנו.

אלי אלאלוף: מה עוד?

<רז הילמן: זהו.

<נתן ויטנברג: טכנולוג מזון מחברת פנטקס.

<נתן ויטנברג: בנושא סימון, אני מצטרף למה שרז אמר וזה גם קשור למה שזאב אמר.

<נתן ויטנברג: היום הרגולציה בסימון היא כל כך קשה שגם אם תהיה כאן פסקת התגברות כזאת או אחרת, חייבים לעשות סדר שמסדר את הנושא הזה כי היום זאת אחת המטרות של התביעות הייצוגיות נגד התעשייה.

<נתן ויטנברג: כן צריך לצאת מהוועדה הזאת – או דרך החוק או בדרך אחרת – שתסדיר את נושא הסימון כי זה מגיע למאבקים עם משרד הבריאות עם פרשנויות לגבי מה נכון ומה לא נכון.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד כאזרח פשוט שמדי פעם מסתכל ומחפש, לוקח משקפיים ולפעמים זכוכית מגדלת כדי לנסות להבין מה כתוב כי בדרך כלל זה פוסט מורטום.

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד לכם שהסיפור של הסימון הוא שערורייה אחת גדולה.

אלי אלאלוף: לא מובן לאזרח.

אלי אלאלוף: זה מובן לאנשי מקצוע, מובן לרגולטור, אבל בכלל לא מובן לאזרח ואם זה כך, אתם כולכם תסבלו מתלונות סרק או מכוונות או אפילו אמינות לפעמים, כי זה לא מובן.

אלי אלאלוף: הסימון הוא פשוט בדיחה אחת גדולה.

אלי אלאלוף: מי שרוצה בלי לעשות פרסום, אני אביא חמש דוגמאות ללא מאמץ ואני רוצה לראות את האזרח הגאון שידע לפרש.

אלי אלאלוף: לצערי זה נושא כבד ואולי יום אחד נמצא את הזמן הדרוש לזה, אבל בשלב זה אני רוצה לחיות עם החוק המוצע ולא מהפכה.

<רונן רגב כביר: מנכ"ל אמון הציבור.

<רונן רגב כביר: בהמשך לדברים שנאמרו כאן, אני חושב שהבעיה היא לא רק בסימון.

<רונן רגב כביר: היא מאוד בולטת בסימון אבל בכלל בחקיקת המזון.

<רונן רגב כביר: אני חוזר ומציע הצעה שהעליתי בדיונים קודמים להטיל בצורה מפורשת על שירות המזון לפרסם באתר שלו ריכוז מלא של כל הדינים וההוראות לרבות תקנים וכל הוראה אחרת שנוגעת לייצור וסימון מזון.

אלי אלאלוף: ברשותך, אני מרשה לעצמי להפסיק אותך.

<נעה בן שבת: זאת גם בקשה שהיא לא נוגעת לחקיקה כרגע.

אלי אלאלוף: דנו בזה והתייחסנו.

אלי אלאלוף: זה לא במסגרת החוק הנוכחי.

אלי אלאלוף: אני מקווה שיום אחד נגיע לזה.

אלי אלאלוף: עוד הערות שקשורות להערה?

<קריאה: משהו שונה.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: שונה, לא.

אלי אלאלוף: כשנגיע לסעיף אליו אתה רוצה להתייחס, תתייחס.

<נעה בן שבת: סעיף 28.

<נעה בן שבת: חרגנו מהסדר לפי בקשתה של חברת הכנסת גרמן אבל אנחנו נשתדל ככל הניתן ללכת לפי הסדר.

<נעה בן שבת: בסעיף 28, בסיפא, הוספנו את המילים "אלא אם כן נקבע בו במפורש אחרת", במקרה שלעוסק אסור למכור ולמישהו אחר מותר לייצר, והוראות אחרות שונות לגבי כל גורם.

<נעה בן שבת: בסעיף 29(4), אנחנו מדברים על "יש במזון חומר מחולל מחלה בבני אדם אלא אם כן הדבר הותר בתקנות במידה שהותר".

<נעה בן שבת: בקשר לכך אנחנו נוסיף הגדרה לגבי מהו חומר מחולל מחלה כדי להבטיח שאם מדובר באיזה חומר שעלול לפגוע, אם מדובר במשהו שהוא לא פוגעני כך שתהיה התייחסות לנושא הזה.

<זאב שמואל פרידמן: יש דברים בלתי מובנים.

<זאב שמואל פרידמן: גם הסעיף הזה, לו היה קורא אותו אזרח, היה מאוד נבהל שכן הסעיף בעצם מתיר להכניס מחולל מחלות למזון.

<נעה בן שבת: אבל כבר הוסבר לנו בדיון שיכול להיות שיש חומרים מחוללי מחלה אבל הם כל כך במידה זעומה או שיש דרך לטפל בהם למשל על ידי בישול ואלה דברים שלא רוצים, בגלל זה, למנוע את ייצורם.

<זאב שמואל פרידמן: אמרתי את זה בהקשר להערתו של היושב ראש.

אלי אלאלוף: יש עוד הערות לסעיף 28?

<רז הילמן: לגבי סעיף 29(5).

<רז הילמן: נאמר על הנושא של גוף זר שאינו חלק מהחומרים המשמשים באופן שיטתי בייצור המזון שלמנוע במאה אחוזים שלא יהיה גוף זר, זה דבר שהוא לא אפשרי.

<רז הילמן: דיברנו על כך שאולי ישנו את הנוסח לכך שייעשה כל מאמץ כדי למנוע.

אלי אלאלוף: זה בלתי אפשרי שלא יהיה גוף זר.

אלי אלאלוף: אתה רואה איזה משפט מטורף?

<רז הילמן: אמרנו שיצרן ויבואן יעשה כל מאמץ למנוע הימצאות של גוף זר במזון ונאמר שזה ייבחן אבל הסעיף לא שונה.

אלי אלאלוף: אין אצלכם ביצוע שיש בו אפס כישלון?

<רוברט סגל: בהקשר למה שאמר רז.

<רוברט סגל: העליתי את זה גם בדיון קודם.

<רוברט סגל: זה לא עניין של חוסר רצון או חוסר השקעה במשאבים.

<רוברט סגל: זה עניין טכנולוגי וטכני.

<רוברט סגל: אם הוועדה זוכרת, אמרתי את זה בפעם שעברה.

<רוברט סגל: לכל פילטר ולכל נפה יש גודל חור ובהכרח ריס יחדור דרך נפה.

<רוברט סגל: לגלאי מתכות יש גודל זיהוי מסוים ומתחת למילימטר לצורך העניין, הוא לא יגלה.

<רוברט סגל: ההגדרה הדיכוטומית כאן של יש או אין גוף זר, היא בלתי אפשרית טכנית.

<רוברט סגל: כל דבר שאנחנו נדבר עליו וכל אמצעי שהתעשייה תשקיע בו, יימצא גוף זר שיכול לחדור אותה.

<רוברט סגל: היום בתעשייה אמצעים מתקדמים מאוד טכנולוגית שעולים המון כסף – מצלמות, אקסריי וגלאי מתכות ופילטרים מאוד דקים – אבל לכולם יש מגבלה.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שאני לא מבין איך אפשר בחוק לאשר גוף זר באוכל.

<רוברט סגל: לא לאשר.

אלי אלאלוף: אז תשאירו את זה לשיקול דעת המקצועי של הגופים השונים.

אלי אלאלוף: לא יכולים להכניס את זה ולאשר שיהיו תופעות לוואי לא רצויות.

אלי אלאלוף: תעזבו את זה.

אלי אלאלוף: אני חושב שאלה פרטי פרטים שאין שום הצדקה לרדת אליהם.

<רוברט סגל: אדוני, אבל זה הופך את התעשייה לעבריינית.

<רז הילמן: כבוד היושב ראש, מילה אחת.

אלי אלאלוף: לא קיבלת רשות דיבור.

אלי אלאלוף: אני רוצה להתקדם.

אלי אלאלוף: אני מצטער להגיד לכם.

<נעה בן שבת: כמו שאמרנו, בסעיף קטן (4) לגבי החומר מחולל המחלה, אנחנו נוריד את המילים "אלא אם כן הותר הדבר בתקנות ובמידה שהותר" ובמקום זה תבוא הגדרה של חומר מחולל מחלה שהיא בעצמה תיתן ביטוי לחומר שמתחיל להיות בעל סיכון.

<נעה בן שבת: אנחנו בסעיף 33.

<נעה בן שבת: הייתה הערה של המועצה לצרכנות לגבי סעיף 33 או לגבי סעיף 30.

<אהוד פלג: לגבי סעיף 33.

<אהוד פלג: ההערה שלנו לסעיף 33 כוונה לנושא של הוספת מים שזה הליך מאוד מקובל בתעשיית הבשר והסכנה שעלולה להיות מכך שלא יזהו את המונח הכולל חומר שמופיע כאן בסעיף עם מים וכתוצאה מכך לא ייקבעו קביעות.

אלי אלאלוף: נוסיף את המילה "מים".

אלי אלאלוף: נחסוך את הדיון.

אלי אלאלוף: נוסיף, כולל חומרים, כולל מים.

<אהוד פלג: לרבות מים.

אלי אלאלוף: כן.

אלי אלאלוף: לרבות מים.

אלי אלאלוף: נמשיך.

<זמר בלונדהיים: לגבי החומר אני רק אעיר שאין התנגדות עקרונית כמובן אבל הבעיה היא שהמילה "חומר" מופיעה בחוק 96 פעמים.

<זמר בלונדהיים: אם אנחנו רק כאן נגיד לרבות מים, אנחנו צריכים לחזור לכל אחד מהמקומות ולראות אם גם שם צריך להוסיף.

אלי אלאלוף: תלחץ על הכפתור הנכון.

<זמר בלונדהיים: לכן אנחנו מציעים להפך.

<זמר בלונדהיים: זה לא נדרש.

אלי אלאלוף: אני רואה שאצל אהוד זה כל כך עקרוני.

אלי אלאלוף: בוא נעשה את זה.

אלי אלאלוף: תמצאו את הטכניקה ואני סומך עליך שתדע להשתולל עם המחשב.

<נעה בן שבת: אולי נציע שבסעיף קטן (2) שאומר "אופן סימון שיעור המים", נגיד שיעור חומר שהוא מים שמכיל מוצר ואז נבהיר שחומר כולל מים.

<זמר בלונדהיים: בסדר.

אלי אלאלוף: מצוין.

אלי אלאלוף: יותר טוב.

<נעה בן שבת: זה התיקון שהכנסנו בסעיף (ה)(2).

<נעה בן שבת: לפני כן, אנחנו בסעיף קטן (ג), סעיף 33(ג) בעמוד 17.

<נעה בן שבת: נגיד: "לא יוסיף עוסק במזון למוצר מעובד בתהליך עיבודו חומר מכל סוג שהשר קבע לגביו הגבלות או איסורים לפי הוראות סעיף קטן (ה)(1)".

<נעה בן שבת: כמובן שכל הוספה של מוצר היא בעצמה עיבוד אבל כאן זה אומר שזה תהליך העיבוד.

<נעה בן שבת: לסעיף קטן (ד) בעמוד 18.

<נעה בן שבת: הייתה בעיה אם המוצר מכיל בשר והחשש שהמוצר הזה יטעה, שמכיל בשר בשיעור נמוך.

<נעה בן שבת: זאת הייתה ההערה.

<נעה בן שבת: לכן אנחנו מוסיפים בסיפא.

<נעה בן שבת: הסעיף אומר: "עוסק במזון לא ייצר, ייבא או ימכור מוצר בשר מעובד אלא אם כן הוא מסומן במלים מוצר בשר מעובד, מוצר עוף מעובד או מוצר דג מעובד לפי העניין, למעט אם קבע השר אחרת לעניין סימון מוצר כאמור ששיעור הבשר שהוא מכיל נמוך משיעור שיקבע כאמור".

<נעה בן שבת: זאת אומרת, אם התקנות יגידו שמוצר שיש בו פחות מאיקס אחוזים של דג, בשר או עוף, לא יסומן כך אלא יסומן באופן אחר.

<נעה בן שבת: לסעיף (ד)(1).

<נעה בן שבת: הקראנו אותו בדיון ולא אחזור עליו.

<נעה בן שבת: "עוסק במזון לא ייצר, לא ייבא או ימכור מוצר בשר קפוא שהופשר אלא אם כן הוא ארוז מראש ומסומן במילים מוצר בשר מעובד מופשר".

<נעה בן שבת: אדוני, יש כאן הרבה תיקונים שמופיעים כאן בנוסח בפני כולם ואני לא עוברת על כולם.

אלי אלאלוף: אני חושב שמי שקיבל את החומר, ודאי עבר עליו ואני מזמין הערות.

<נעה בן שבת: רק הערות שבאו לסכם מחלוקת שהייתה.

<נעה בן שבת: בסעיף 35, באותו עמוד 18, סעיף 35(ב).

אלי אלאלוף: אני מקדם בברכה את איציק שמולי ידידי.

<נעה בן שבת: למען הסדר הטוב, אני אקרא את הנוסח.

<נעה בן שבת: (ב) עוסק במזון לא ייצר, ייבא או ימכור מזון שהוא שאריות, מכיל שאריות או שהוא יוצר משאריות למעט במקרים שעליהם הורה מנהל שירות המזון שיפורסמו ברשומות.

<נעה בן שבת: כפי שאדוני ביקש, זה לא יהיה בתקנות אלא בהוראות של מנהל שירות המזון שיפורסמו ברשומות.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת ענת ברקו, ברוכה הבאה.

<רז הילמן: אני מבקש להתייחס לסעיף 37, תאריך אחרון לשימוש.

אלי אלאלוף: עוד לא הגענו אליו.

<רז הילמן: סליחה.

<דובי פיינטוך: יבואן משקאות חריפים, חבר נשיאות לשכת המסחר.

<דובי פיינטוך: אני חוזר אחורה, לצערי, לעמוד 8 למטה שם מוגדר משקה.

<נעה בן שבת: אלה עדיין ההגדרות.

<נעה בן שבת: אם אפשר אולי לחכות שנגיע להגדרות.

<דובי פיינטוך: אני אחכה.

<נעה בן שבת: אני מתנצלת.

<נעה בן שבת: לסעיף 37(ג).

<נעה בן שבת: דובר על כך בדיון.

<נעה בן שבת: הייתה הצעה שהממשלה הציגה לגבי האפשרות להמשיך להשתמש בחומרי גלם אחרי המועד האחרון.

<נעה בן שבת: אני אקרא את הדברים כדי שהם ייאמרו בצורה מסודרת.

<נעה בן שבת: (ג) על אף האמור בסעיף קטן (ב), רשאי היצרן לעשות שימוש בחומר גלם שאינו מזון רגיש שהתאריך האחרון המומלץ לשימוש בו עבר אם התקיים אחד מאלה: היצרן הוא בעל אישור ייצור נאות, קיבל את אישורו בכתב של יצרן חומר הגלם להארכת התאריך האחרון המומלץ לשימוש ומסר על כך הודעה בכתב לרופא המחוזי בלשכת הבריאות המחוזית שבתחומה נמצא מפעלו.

<נעה בן שבת: היצרן הציג למנהל שירות המזון בדיקות מעבדה ומסמכים אחרים שעליהם יורה מנהל שירות המזון המעידים כי ניתן להאריך את התאריך האחרון המומלץ לשימוש ומנהל שירות המזון אישר את השימוש כאמור.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, כל אחת מהנסיבות האלה יכולה לאפשר את השימוש באותו חומר גלם.

<נעה בן שבת: (ד) על אף האמור בסעיף זה, לא יראו באחסנה של מזון שהתאריך האחרון לשימוש בו או שהתאריך האחרון המומלץ לשימוש בו עבר הפרה של הוראות סעיף זה אם המזון כאמור מאוחסן במחסן בנפרד מיתר המזון ומסומן באופן ברור ובולט כי אינו מיועד למכירה אלא להשמדה או להחזרה ליצרן או ליבואן לפי העניין.

<רוברט סגל: שתי הערות.

<רוברט סגל: קודם כל לגבי סעיף 37(ג)(1).

<רוברט סגל: נרשם כאן שמסר הודעה בכתב לרופא המחוזי בלשכת הבריאות המחוזית.

<רוברט סגל: מדוע לא למהנדס המחוז, אם כבר נדרשת הודעה ולמה בכלל נדרשת הודעה?

<רוברט סגל: כי הרי אם היצרן הוא בעל אישור ייצור נאות, משרד הבריאות אמור לסמוך עליו במידה רחבה הרבה יותר מאשר על יצרן שיש לו רק – במירכאות או בלי מירכאות – רישיון יצרן.

<רוברט סגל: זה מה שהוסבר לאורך כל הדרך.

<רוברט סגל: לגבי סעיף (2), גם כאן שתי הערות.

<רוברט סגל: אנחנו חושבים שסעיף (ג)(2) מהווה בעצם חזרה על (ב).

<רוברט סגל: אין כאן שום תוספת.

<נעה בן שבת: במקרה שליצרן אין אישור ייצור נאות.

<רוברט סגל: נכון, אבל גם בסעיף (ב), אם תסתכלו, לא מדובר על אישור ייצור נאות.

<רוברט סגל: מדובר על כך שלא יעשה יצרן שימוש במזון וכולי, כפי שקבע היצרן, אולם רשאי מנהל שירות המזון להתיר לבעל רישיון יצרן.

<רוברט סגל: לא כתוב אישור ייצור נאות.

<נעה בן שבת: כן, רק שכאן אתה צריך לבקש היתר, לבקש שיתירו לך, ב-(ב), ולעומת זאת ב-(ג)(2) נותנים לך באופן פתוח, אם יש לך בדיקות מעבדה שמעידות שניתן להאריך.

<נעה בן שבת: אתה אומר, הוא אישר את השימוש.

<רוברט סגל: כן, ואז זה מייתר את כל מה שנאמר.

<רוברט סגל: אנחנו מעריכים את הכוונה כי היא באה לקראתנו.

<רוברט סגל: זאת אומרת, היא באה בעקבות הערות שלנו ואנחנו מודים על כך, אבל אנחנו חושבים שיש כאן דברים לא ברורים כמו המסמכים האחרים עליהם יורה מנהל רשות המזון, איזה ומתי.

<נעה בן שבת: ההוראה יכולה להיות מראש, אבל האישור באמת הופך את זה.

אלי אלאלוף: עוד הערות?

<רז הילמן: ההערה שלי היא על הכלל של תאריך אחרון לשימוש ובעצם על ההגבלה שקיימת למכור מזון שהתאריך האחרון בו פג וההגדרה של מכירה, אני מזכיר, היא רחבה והיא מתייחסת גם למובילים של מזון.

<רז הילמן: התבקשנו על ידי הצוות לבחון מה קורה באירופה בהקשר הזה ואכן עשינו בדיקה ואנחנו מבינים שבאירופה יש כלל כזה אבל הוא מתייחס אך ורק למזון רגיש כאשר שם זה מזון מאוד מאוד מוגבל, זה מזון מן החי ומזון ייעודי.

<רז הילמן: המזונות שלא מוגדרים ככאלה באירופה, אין הגבלה על המובילים שלהם להיות אחראיים באיזשהו אופן לתאריך סוף תוקף.

אלי אלאלוף: מישהו ממשרד הבריאות רוצה להגיב לשתי ההערות?

אלי אלאלוף: אם לא, נשאיר את זה לנועה לסכם.

<נעה בן שבת: לא, אני חושבת שצריכה להיות התייחסות.

<אלי גורדון: אלה שתי נקודות שונות לגמרי.

<אלי גורדון: אני אתחיל מהערתו של רז ואחר כך נעבור למשהו טכני פרוצדורלי שצריך לברור ולבדוק מול הנוסחים.

<אלי גורדון: קודם כל, מה המצב באירופה - אנחנו יודעים.

<אלי גורדון: אנחנו גם יודעים שנכון להיום יצרן מזון אחראי על אותו מזון כל עוד מוצר בגבולות גזרה של עמידות מינימלית של אותם חיי מדף שהוא הגדיר.

<אלי גורדון: כאן מדובר על שיווק לאחר מכן, לאחר תאריך מומלץ לשימוש.

<אלי גורדון: אמרנו שאנחנו לא רואים – וזה מה שכבר הוצג כאן יותר מפעם אחת – בעין טובה שתהיה מכירה של מוצר מזון מסוג זה בשלבים לאחר פקיעת תוקף.

<אלי גורדון: אנחנו כן מבינים שצרכן יכול להשתמש באותו מוצר בבית בהתאם להפעלת שיקול דעתו.

<רז הילמן: הכוונה היא לסיטונאים.

<רז הילמן: אתה רוצה שעכשיו הסיטונאי יהיה אחראי לבדוק את כל מה שהוא מקבל?

<רז הילמן: שתהיה לו את האחריות לכך?

<רז הילמן: הכוונה שלי היא לסיטונאים.

<רז הילמן: אלה עלויות הזויות, אם הם יצטרכו לבדוק תוקף של כל מוצר מזון רגיל שהם מתבקשים להוביל.

<אלי גורדון: אז מה אתה מציע?

<רז הילמן: שנדבוק במה שכתוב באירופה.

<אלי גורדון: מה שכתוב באירופה, בין היתר, זה שכל עוסק במזון אחראי במקטע שלו ומוודה קיום כל הוראות החקיקה לרבות מוודה לגבי ניהול מלאים, לרבות תאריכים פגי תוקף וכולי.

<רז הילמן: זה בדיוק מה שלא קורה.

<אלי גורדון: זה מה שאנחנו רוצים שיקרה.

<רז הילמן: אז הבדיקה של איתן לא נכונה?

<רז הילמן: אתה אומר שזה לא נכון?

<רז הילמן: שבאירופה גם על מזון שהוא לא מוגדר כרגיש, סיטונאי צריך לבדוק תוקף?

<רז הילמן: זה מה שאתה אומר?

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: אני אומר שהסיטונאי בכל מקום, גם בארץ, מצופה ממנו שהוא ידע לנהל את המלאים, את תאריכי הייצור ותאריכי פגי תוקף של סחורות שנמצאות אצלו, ברשותו.

<זאב שמואל פרידמן: אדוני היושב ראש, אני חייב רק להזכיר את ההתנגדות העקרונית שלנו לתופעה הזאת שמשנים בדיעבד, ואני לא אחזור על ההנמקה.

אלי אלאלוף: מותר להעיר עוד פעם ואנחנו נדחה עוד פעם.

<זאב שמואל פרידמן: אני רק רוצה לומר שגם היום, ואולי כאן אני כן מבקש, גם כאשר אנחנו מדברים היום על אריזה שנפתחה במוצר שאיננו מזון, יש הוראה מפורשת שאדם לא ייקח את המוצר הזה ויארוז אותו בחנות אלא יחזיר אותו ליבואן עצמו ורק ליבואן יש רשות לבצע אריזה מחדש של המוצר ולשים את ה-R הידוע.

<זאב שמואל פרידמן: במוצרי מזון, על אחת כמה וכמה.

<זאב שמואל פרידמן: לכן אני לא יכול להסכים עם ההמלצה של רז.

אלי אלאלוף: ברגע שגם משרד הבריאות לא מסכים, אין סיכוי שזה יהיה.

<רוית ארבל הוסמן: נשמח לדעת איך מתכוונים לפתור את הכפילות, כי זה לא רק הנושא של הכפילות.

<נעה בן שבת: אני חושבת שהפתרון יהיה להוריד את (ג)(2).

<רוית ארבל הוסמן: בדיוק מזה חששתי.

<רוית ארבל הוסמן: אני רוצה לומר מילה.

<רוית ארבל הוסמן: אני רוצה להסביר.

<רוית ארבל הוסמן: יש כאן עניין עקרוני מהותי.

<רוית ארבל הוסמן: מה שקרה, זה גם עלה בדיון הקודם ואני לא יודעת עד כמה חברי הכנסת יודעים את העניין.

<רוית ארבל הוסמן: יש כאן איזשהו עניין של חומרי גלם לא רגישים, תאריך מומלץ לשימוש, לצורך העניין חומר גלם כמו מלח, שלכל הקשורים בעניין ברור שאין שום בעיה להשתמש בו גם אחרי התאריך המומלץ.

<רוית ארבל הוסמן: בתחילה נוסח החוק היה שאסור לשימוש אחרי התאריך המומלץ.

<רוית ארבל הוסמן: באנו ודיברנו בישיבות הפנימיות והוסיפו ואמרו באישור מנהל שירות המזון - זה הסעיף (ב) הנוכחי - ניתן יהיה לעשות שימוש.

<רוית ארבל הוסמן: הגענו לכאן ואמרנו שאי אפשר באישור ואז הוסף ההסדר הזה של סעיף (ג) שאומר שאי אפשר כל פעם שאני רוצה לעשות שימוש בחומר גלם להגיש בקשות ולקבל אישורים.

<רוית ארבל הוסמן: אז נוצר המנגנון בו אנחנו מדברים עכשיו.

<רוית ארבל הוסמן: המנגנון הזה מפריד בין יצרנים גדולים ליצרנים לא גדולים ופוגע במידה רבה ביצרנים הקטנים וביכולת שלהם לחסוך עלויות.

<רוית ארבל הוסמן: אם אתה יצרן גדול ויש לך מערכת להבטחת איכות GMP, וזה התנאי לזה שאתה לא צריך לקבל את אישור מנהל שירות המזון, אתה יכול רק להודיע, כרגע זה לרופא המחוזי או למהנדס המחוזי, ולהשתמש בחומר הגלם במחסן שלך ולא לזרוק אותו.

<רוית ארבל הוסמן: אבל אם אתה יצרן קטן ואתה לא מחזיק מערכת להבטחת איכות, אתה עכשיו צריך או לזרוק את חומר הגלם או ללכת ולקבל אישור שזה משהו שהוא לא כל כך פרקטי.

<רוית ארבל הוסמן: יש כאן מנגנון שהוא לא מאוזן.

איציק שמולי: מה את מציעה?

<נעה בן שבת: היא מציעה לפרוץ את זה לחלוטין כדי שאפשר יהיה לעשות שימוש בחומר גלם.

<רוית ארבל הוסמן: אנחנו הצענו מערכת מאוזנת.

<רוית ארבל הוסמן: אני אבקש מרוברט להתייחס.

<רוית ארבל הוסמן: קודם כל, לא להתנות את זה ב-GMP כיוון ש-GMP, מערכת הבטחת איכות, יש אפשרות להתנות את זה במערכות הבטחת איכות אחרות.

<רוית ארבל הוסמן: רוברט יסביר.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: הוא עוד לא קיבל את רשות הדיבור.

<רוית ארבל הוסמן: אני רוצה שהוא יסביר רק את העניין הזה.

אלי אלאלוף: אולי יש לנו התנגדות עקרונית?

אלי אלאלוף: נאפשר קודם כל למשרד המשפטים.

<רוית ארבל הוסמן: רק את האלטרנטיבה שאנחנו מציעים כדי שהיא תהיה על השולחן.

<רוית ארבל הוסמן: אנחנו רוצים להציע את האלטרנטיבה וזה עניין טכנולוגי.

אלי אלאלוף: בסדר.

<רוברט סגל: מה שאנחנו מציעים, זה פשוט לאחד את סעיפים (ג)ׁ(1) ו-(ג)(2), כך שממילא (ג)(2) הוא סוג של חזרה על (ב) ולומר כלהלן: היצרן הוא בעל מערכת איכות מקובלת בתחום המזון ובכלל זה אישור ייצור נאות, אסאפ או תקני איזו רלוונטיים.

<רוברט סגל: אנחנו העתקנו בערך מה שכתבתם בהסדר היצוא.

<רוברט סגל: היצרן קיבל את אישורו בכתב של יצרן חומר הגלם להארכת התאריך המומלץ לשימוש.

<רוברט סגל: את זה השארנו מהנוסח המקורי.

<רוברט סגל: מערכת האיכות תכלול נוהל המגדיר את תאריך הארכת חיי מדף להנחת דעתו של המנהל.

<רוברט סגל: כלומר, לבוא ולומר שגם אם יש לי איזו 9000 לצורך העניין ואין לי GMP, עדיין צריך להיות לי נוהל, תהליך מוסדר להארכת חיי מדף של שירות מזון ארצי, שהמפקח יכול לבדוק.

<רוברט סגל: התהליך הזה צריך להיות להנחת דעתו של המנהל.

<רוברט סגל: זאת אומרת, אני לא רוצה לפרוץ את זה ואני לא רוצה ליצור מצב שכל יצרן שאין לו שום מערכת איכות יוכל להאריך חיי מדף.

<רוברט סגל: לא.

<רוברט סגל: אני רוצה שזה ייעשה בצורה אחראית, שמהנדס מזון יהיה אולי שותף לתהליך ובוודאי שאיזשהו סוג של מערכת איכות תהיה ליצרן הזה.

<רוברט סגל: אני לא רוצה לפרוץ את זה.

<אלי גורדון: רוברט, ומה התהליך המוצע לזה שאין לו מערכת הבטחת איכות?

<רוברט סגל: סעיף (ב).

<רוברט סגל: צריך לפנות אליך ולקבל אישור.

<רוברט סגל: אם אין לו שום דבר, זה מה שכתוב ב-(ב).

<רוברט סגל: אנחנו בהחלט מסכימים שהוא צריך לפנות לשירות המזון ולהתנהל לפי כל תהליך שתחליט לקבל.

איציק שמולי: אני לא מבין איך זה עוזר לקטנים.

<אלי גורדון: אני רוצה שנבין כמה דברים שברורים לחלקנו.

<רוברט סגל: אישור ייצור נאות, GMP, יש בעיקר לארגונים גדולים.

<רוברט סגל: זה דורש עלויות משמעותיות.

<רוברט סגל: דיברנו על זה בישיבות קודמות.

<רוברט סגל: זה דורש תקנים בינלאומיים, הסבת תשתיות המפעל וכולי.

<רוברט סגל: המפעלים הקטנים, המסודרים ביניהם, כן רוצים איזשהו סוג של מערכת איכות ואז הם מאמצים חלקים.

<רוברט סגל: הם לא מגיעים ל-GMP מלא אבל יש להם איזו 9000 לצורך העניין, איזשהו תיקון ניהול מערכת איכות כמו שאלי הסביר באחת הישיבות, או אסאפ, או איזו 22.

<רוברט סגל: יש להם חלקים.

<רוברט סגל: אין להם את הכול אבל הם ברמה אחת מעל.

<רוברט סגל: זאת אומרת, אם אני עושה מדרג, יש מישהו בשם יצרן, הוא לא עבריין, הוא מייצר לפי חוק אבל אין לו מערכת איכות.

<רוברט סגל: שלב שני, מדרג גבוה יותר, יש לו איזושהי מערכת איכות.

<רוברט סגל: שלב שלישי, הגבוה ביותר, יש לו אישור GMP.

<רוברט סגל: אנחנו רוצים גם למדרג הביניים הזה לאפשר.

<אלי גורדון: שתי נקודות בסיסיות שלא נשכח אותן.

<אלי גורדון: עצם השימוש בחומרי גלם אלה שחלף הזמן המינימלי או המקסימלי, תלוי, לעמידותם, הוא לא בדיוק תופעה שאנחנו רוצים לעודד אותה.

<אלי גורדון: זה צריך להיות משהו בשוליים שבלית ברירה עקב שימוש לוגיסטי לא נכון, שינויי שוק וכולי, בכל זאת חומרי גלם נשארים.

<אלי גורדון: עם ניהול נכון, חומרי הגלם לא צריכים להישאר אם יש ניהול לוגיסטי ומערך שיווק נכון וכולי.

<אלי גורדון: בכל זאת נתנו התייחסות לזה.

נורית קורן: סליחה, אבל אתה לא חושב שההתייחסות היא בעצם פרצה.

נורית קורן: במידה מסוימת היא פרצה בחוק.

<אלי גורדון: אני מסכים אתך.

נורית קורן: יתפסו על זה טרמפ.

<אלי גורדון: זאת הסיבה שמכיוון שהעולם הוא לא שחור-לבן ויש כאן חומרי גלם שהם רגישים מאוד וחל איסור מוחלט, גם לפי ההצעה של התעשייה כרגע, לשימוש בחומרי גלם מסוג זה, אנחנו מדברים על חומרי גלם שניתן בכל זאת לעשות שימוש במסגרת חיי מדף ביחד ובשיתוף של היצרן.

נורית קורן: למה מראש לא תיתן את התוקף האמיתי של חומר הגלם מבלי להיכנס לכל ההתפתלויות האלה?

<אלי גורדון: אני מסכים אתך אבל בכל זאת קיימים מצבים בהם ניתן לחלק מחומרי הגלם – לצורך הדוגמה, לצבעי מאכל שנקבע תאריך איקס – להאריך אותם.

<אלי גורדון: לא זאת הנקודה.

<אלי גורדון: הנקודה שלי היא שבכל זאת – ואת זה אתם צריכים להבין – כאשר מפקח יגיע לבצע ביקורת ויזהה מוצר שפג תוקפו, זה ייראה לא נכון ולא טוב במידה וגוף שמפקח לא יודע שדבר כזה קיים.

<אלי גורדון: לכן האקט של או ניהול או הודעה כזו או אחרת, הוא חיוני בשבילכם ולא בשבילנו.

<אלי גורדון: לנו אין בעיה לוותר על הודעה.

<אלי גורדון: מכיוון שבעת ביקורת אתה מגיע ורואה שיש לך חומר גלם שפג תוקפו, אתה מתחיל הפוך את כל התהליך.

<אלי גורדון: השאלה אם אתם רוצים להגיע לשם.

אלי אלאלוף: אני רוצה לציין את כניסתה של חברת הכנסת סופה לנדבר.

אלי אלאלוף: ברוכה הבאה.

אלי אלאלוף: אנחנו שמחים לראות אותך אתנו, כרגיל.

אלי אלאלוף: אני רוצה להבין.

אלי אלאלוף: בסוף אנחנו הולכים לאיזה נוסח משולב של שני הסעיפים?

אלי אלאלוף: זאת ההצעה?

<זמר בלונדהיים: אדוני, אם יורשה לי.

אלי אלאלוף: תענה כן, לא או אולי.

<זמר בלונדהיים: אם יורשה לי, אם אני מבין נכון, הכיוון הוא כן ללכת לכיוון שיאפשר את המדרג שהוצע.

<זמר בלונדהיים: את ההודעה אנחנו גם מוכנים להמיר בשמירה של האישורים באתר הייצור כל עוד נעשה שימוש באותו חומר גלם.

<זמר בלונדהיים: שלא יקרה מצב שמפקח בא, רואה משהו פג תוקף ואז אומרים לו, כן נציג לך את האישורים בשבוע הבא, הם במחסן וכולי.

<רוברט סגל: זה מה שרציתי לומר.

<קריאה: יש מדרג עם ה-GMP?

<זמר בלונדהיים: להבנתי, כן.

<זמר בלונדהיים: אנחנו נעשה נוסח שמגלם את המדרג הזה.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על יצרן בעל אישור ייצור נאות או איזו או אסאפ.

<זמר בלונדהיים: מערכות רלוונטיות שיוגדרו ומקבלים את ההצעה לגבי נוהל לעניין הארכת תוקף חומרים.

<אלי גורדון: עוד הערה, אם אפשר אדוני היושב ראש.

<אלי גורדון: שיהיה ברור שאותו נוהל יתייחס להארכה עוד לפני שמוצהר שתוקפו פג ולא לאחר מכן.

<קריאה: ברור.

<אלי גורדון: זה ברור לכולנו?

<אלי גורדון: אני רוצה שזה יהיה בנוסח.

<נעה בן שבת: אני לא הבנתי.

<נעה בן שבת: סליחה.

<זמר בלונדהיים: הנוהל ידרוש שאתה עושה את ההארכה לפני שהמוצר פג תוקף ולא אחרי כן.

<אלי גורדון: לא אחרי.

<אלי גורדון: לא כי מישהו שכח ופתאום נזכרו.

<זמר בלונדהיים: אתה רואה שאתה לא הולך להספיק להשתמש בו בזמן, אז אתה מראש יוזם את ההארכה הזאת כאשר המוצר עדיין בתוקף.

<זמר בלונדהיים: דבר אחרון, ברשותך.

אלי אלאלוף: אני מקדם בברכה את חברת הכנסת טלי פלוסקוב.

<זמר בלונדהיים: אני מציע בסעיף (ב) להשאיר את הכלל הגורף ואת כל החריגים להוריד ל-(ג) ולא להשאיר את (ב) מפורק.

<זמר בלונדהיים: כלומר, ב-(ג) בעצם נתחיל להגיד על אף האמור ונקבע את ההסדרים.

<זמר בלונדהיים: דבר אחרון.

<זמר בלונדהיים: החריג האחרון בסעיף (ד) שהוספנו לגבי אחסנה של מזון שפג תוקף, לא ייראה כהפרה.

<זמר בלונדהיים: אני מציע, לאור ההערה שהתקבלה, להרחיב אותו גם לגבי הובלה של מזון כזה.

<זמר בלונדהיים: הרי אם אנחנו אומרים שאפשר להחזיר אותו ליצרן או ליבואן, אני חייב לאפשר בעצם להוביל אותו בחזרה ליצרן או ליבואן בלי שזאת הפרה.

<זמר בלונדהיים: זה בהקשר להערה של רז.

<זמר בלונדהיים: לא מענה מלא, אבל חלקי.

אלי אלאלוף: אלה היום המעשים הטובים שלך לתעשייה?

<זמר בלונדהיים: אחרי שהרבה פעמים אמרנו לא.

<נעה בן שבת: לא נקרא את הנוסח כולו אלא נאמר את עיקרי הדברים.

<נעה בן שבת: אנחנו משאירים את סעיף קטן (ג).

<נעה בן שבת: סעיף קטן (ב) כפי שהוא.

סעיף קטן: היצרן הוא בעל אישור – אתה אומר אישור רלוונטי – ייצור נאות, אסאפ או איזו.

סעיף קטן: הוא קיבל את אישורו מראש בכתב של יצרן חומר הגלם להארכת התאריך האחרון המומלץ לשימוש.

סעיף קטן: אנחנו נבהיר שמראש, זה לפני שהגיע אותו תאריך.

סעיף קטן: הוא מסר הודעה בכתב לרופא המחוזי בלשכת הבריאות המחוזית.

<זמר בלונדהיים: לא, לא צריך.

<זמר בלונדהיים: מוכנים לוותר על זה.

<אלי גורדון: כן.

<אלי גורדון: מוכנים לוותר.

<נעה בן שבת: אתם מוכנים לוותר על זה.

<זמר בלונדהיים: הם צריכים להחזיק את האישור.

<נעה בן שבת: שיש לו נוהל להארכת חיי מדף להנחת דעתו של המנהל ושהוא שומר על האישורים האמורים.

<זמר בלונדהיים: באתר הייצור כל עוד נעשה שימוש בחומר הגלם.

<אלי גורדון: הנוהל יתייחס להארכת תוקף עוד בטרם פקיעת תוקף של המוצר עצמו.

אלי אלאלוף: בסדר.

<זמר בלונדהיים: לגבי ההובלה.

<זמר בלונדהיים: במקרים שמותר להחזיר את זה ליצרן.

איציק שמולי: זה להוציא מזון רגיש, אבל מה לגבי מזון ייעודי?

<אלי גורדון: מזון ייעודי הוא מזון רגיש במקרה הזה.

איציק שמולי: זה ברור?

איציק שמולי: כי בהגדרות יש הגדרות נפרדות.

<אלי גורדון: לטעמי הערה נכונה.

<אלי גורדון: אנחנו הגדרנו מזון ייעודי רגיש לעניין היבוא בלבד.

<אלי גורדון: נכון.

איציק שמולי: צריך להכניס את זה.

<אלי גורדון: נכון.

<נעה בן שבת: לרבות מזון ייחודי.

<אלי גורדון: כן.

<אלי גורדון: ייעודי.

<זמר בלונדהיים: שאינו מזון רגיש או ייעודי.

<אלי גורדון: הערה אמנם נכונה ואני אציין את זה, רק שיהיה ברור.

<אלי גורדון: הארכת תוקף לגבי חומרי גלם בלבד.

<אלי גורדון: זה לא חל על מזון ייעודי שהוא מוצר מזון סופי ובצורה קמעונאית.

<נעה בן שבת: אנחנו אומרים שאינו מזון רגיש או ייעודי?

<אלי גורדון: אפשר להשאיר את זה.

<אלי גורדון: זה לא גורע כי מדובר כאן בחומרי גלם ולא במוצר מוגמר.

<שרון גוטמן: אפשר פשוט להגיד שהחריג לא יחול.

<שרון גוטמן: כל סעיף (ג) לא יחול על מזון ייחודי או מזון רגיש.

אלי אלאלוף: אני מציע עד כאן.

אלי אלאלוף: לגבי הנוסח, תשבו אחר כך ביניכם ותנסחו.

<נעה בן שבת: לסעיף 39.

<רז הילמן: אפשר להתייחס קודם לסעיף 38?

אלי אלאלוף: זה סעיף כל כך קל וקצר.

<רז הילמן: גם ההערה קצרה.

<רז הילמן: ביקשתי בסעיף 38, בסיפא, אלא אם הותר הדבר לפי סעיף 27, להוסיף גם "או בהתאם להוראות לפי סעיף 43".

<רז הילמן: אמרתם שתבחנו את זה אבל זה לא תוקן.

אלי אלאלוף: חברת הכנסת טלי פלוסקוב החליטה להישאר אתנו.

אלי אלאלוף: ברוכה הבאה.

<רז הילמן: סעיף 43 זה הסעיף שמתייחס למזון ייחודי ותקנות שלו, יכול מאוד להיות שיאפשרו מסר.

אלי אלאלוף: יש התנגדות להצעה?

<אלי גורדון: לא הגעתי לסעיף.

אלי אלאלוף: כאשר נגיע לסעיף 43.

<רז הילמן: אבל זה סעיף 38.

<רז הילמן: הערה לסעיף 38.

אלי אלאלוף: אני יודע.

אלי אלאלוף: כשנגיע לסעיף 43 ולא יהיו הערות, נחבר אם כן או לא ל-38.

<רונן רגב כביר: אם אפשר לגבי סעיף 38.

<רונן רגב כביר: אני חוזר ואומר, כפי שנאמר בדיון, שהסעיף הזה, כפי שהוא מנוסח כרגע, האיסור הגורף על ייחוס סגולה של חיזוק למזון, אין דבר כזה בעולם.

<רונן רגב כביר: פשוט אין.

<רונן רגב כביר: להפך, כל העולם הולך למקום של הסדרה, לא של איסור גורף על מסרים כאלה.

<רונן רגב כביר: יש להם חשיבות, יש להם תפקוד.

<רונן רגב כביר: גם אלי אמר שהוא רוצה את האיסור כדי בעוד שנה וחצי להסדיר את ההיתר.

<רונן רגב כביר: אני מבקש מהוועדה למנוע את אי הסדר ואת אי הוודאות.

<רונן רגב כביר: פשוט לקחת את כל ההוראה הזאת ולהכניס אותה לסעיף 27(ב)(2), לחלק מהסמכויות של קביעת התקנות לפי החוק, ולהגיד שיש סמכות במסגרת התקנות לעסוק בסימון לא רק להערות חנק אלא גם לייחוס סגולות ריפוי או חיזוק של מזון.

<רונן רגב כביר: זה הרבה יותר הגיוני, הרבה יותר סביר ואין שום סיבה להמשיך את הפיאסקו הזה.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, אתה אומר שברירת המחדל צריכה להיות מותר אלא אם כן נאסר במפורש ולא להפך, אסור אלא אם כן מותר.

<רונן רגב כביר: בוודאי.

אלי אלאלוף: אני רוצה להזכיר חבר שלי שהצטרף לוועדה, חבר הכנסת יעקב מרגיש דהוא חבר הוועדה והגיע לדיון.

אלי אלאלוף: אני מברך אותו.

<רונן רגב כביר: ברשותך אדוני, אני רק רוצה להבהיר.

<רונן רגב כביר: גם משרד הבריאות כיום לא אוכף באופן שיטתי ועקבי את האיסור הזה שקיים בתקנה משנות ה-50, אם אני זוכר.

<רונן רגב כביר: הוא אוכף אותו באופן סלקטיבי ובכלל לפי שיקול אחר של האם יש הטעיה וביסוס עובדתי או לא.

<רונן רגב כביר: זה לא הגיוני לקחת את ההוראה הזאת מתקנה משנות ה-50 ולקבע אותה.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: חברים, התייחסות להערה.

<זמר בלונדהיים: גם אם נוסיף את זה עכשיו לסעיף 27, לא תהיה לזה, להבנתי, משמעות רבה מדי בפועל.

<זמר בלונדהיים: מה שמבוקש בעצם זה לשנות את ברירת המחדל.

<זמר בלונדהיים: במקום אסור אלא אם מותר, שיהיה מותר אלא אם אסור.

<זמר בלונדהיים: אם כן, קודם כל יש כבר תקנות ולכן ההסדרה קיימת.

<רונן רגב כביר: התקנות לא עוסקות בחיזוק.

<זמר בלונדהיים: התקנות לא עוסקות רק בחיזוק.

<זמר בלונדהיים: אכן, התקנות לא עוסקות בחיזוק.

<זמר בלונדהיים: זאת הרחבה שרק במובן הזה זה יהיה חדש, אבל מבחינה זאת אני לא חושב שאני יכול לשנות את ברירת המחדל.

<זמר בלונדהיים: מבחינה מהותית, להבנתי, ההסדרה הזאת מקובלת לא רק בישראל, שאיסור סגולות, זה בדיוק הפוך.

<זמר בלונדהיים: אם אנחנו נגיד שהכול מותר אלא אם אסור, אם לא יהיו תקנות והדיונים יתארכו ולעולם לא ייקבעו, בעצם יהיה מותר להטעות את הציבור הרחב ולסמן מוצרים בדברים שמטעים אותם.

<רונן רגב כביר: אין לזה שום קשר להטעיה.

<רונן רגב כביר: יש נטל הוכחה שהמסר שאתה מפרסם הוא מסר שאתה יכול לעמוד מאחוריו מבחינה מחקרית.

<רונן רגב כביר: זאת שאלה נפרדת.

<רונן רגב כביר: כאן יש איסור גורף שאומר שגם אם אתה צודק, אסור לך לפרסם.

איציק שמולי: אני חושב שהדרך להבין את זה, היא פשוט לדבר על דוגמה.

איציק שמולי: אם עכשיו דנונה כלשהי של חברה כלשהי מפרסמת שזה מחזק את מערכת החיסונים של הגוף, זה מותר או אסור?

<קריאה: אסור.

איציק שמולי: אם יש פה איסור גורף, באמת קצת הלכתם גשר אחד רחוק מדי, לדעתי.

איציק שמולי: מצד שני אפשר להבין גם את עמדת הממשלה שכל שני וחמישי יש פה אנשים שמוציאים לשוק מוצרים.

<רונן רגב כביר: חייבות להיות הוראות מסודרות איך עושים את זה.

<רונן רגב כביר: אי אפשר לאסור באופן גורף.

אלי אלאלוף: הבנו.

אלי אלאלוף: רשמנו.

אלי אלאלוף: המועצה לצרכנות, בבקשה.

<זאב שמואל פרידמן: אדוני היושב ראש, אני לא מבין מאיפה הנתונים האלה של משרד הבריאות.

<זאב שמואל פרידמן: במקרה אני חושב שמשרד הבריאות כן אוכף ובאופן שיטתי ככל שהוא יכול וככל שהמידע מגיע אליו.

<זאב שמואל פרידמן: קיימות שתי ועדות במשרד הבריאות שאני חבר באחת מהן והיא עוסקת בבדיקה של כל המוצרים שיש בהם הטעיה.

<זאב שמואל פרידמן: כל מה שמגיע אלינו, נבדק.

<זאב שמואל פרידמן: אנחנו מנסים ומאתרים גם במרכולים וגם במקומות אחרים.

<זאב שמואל פרידמן: אני מודה שלא הגענו לכל מקום.

<זאב שמואל פרידמן: נעשות פעולות אכיפה בשיתוף עם הרשות לסחר הוגן וננקטים האמצעים כדי למנוע את הדברים האלה.

<זאב שמואל פרידמן: אני רק רוצה לציין שההוראה הגורפת בצורה הזאת, היא באמת חשובה מאוד מכיוון שכאשר אנחנו מסתכלים על האופן ועל ההיקפים בהם משתמשים ובהם מציגים לציבור את החומרים, וכשהם מציגים לכל אימא שלא קונה את החומר הזה שהבן שלה יישאר היכן שהוא, מאחרוני האחרונים בבית הספר, ואם אתם לא תקנו את התוסף מזון, הילדים שלכם יישארו נכים, מסכנים וחולים וההורים חושבים איזה הורים רעים הם.

<זאב שמואל פרידמן: כך נעשה השימוש.

<זאב שמואל פרידמן: שכחתי להזכיר כמובן – אולי לא מתאים לתת את הדוגמה, אבל – שיש סוגי מזון שאם צורכים אותם, מיד מרזים.

<זאב שמואל פרידמן: אני צורך הרבה מהם ואני לא רזה.

<זאב שמואל פרידמן: אני חייב לומר אדוני היושב ראש שהסעיף הזה הוא נכון.

אלי אלאלוף: אל תסתכל עלי כשאתה מדבר על הדוגמה האישית שלך.

<זאב שמואל פרידמן: לא.

<זאב שמואל פרידמן: אני מסתכל על המראה.

<רוברט סגל: אנחנו רוצים להעיר בעיקר לעניין החיזוק.

<רוברט סגל: אני מאוד מתחבר למה שאמר חבר הכנסת שמולי.

<רוברט סגל: אני חושב שיש הבדל מהותי בין ייחוס סגולות ריפוי למזון, שזה דבר אסור גם בחוץ לארץ, באירופה וכולי, שם יש רגולציה בנושא הזה, לבין חיזוק.

<רוברט סגל: חיזוק היא אמירה עדינה, היא מבוססת והיא צריכה להיות מבוססת על מחקרים, על בדיקות, לא אמירה סתמית ואם זאת הטעיה, יש חוק הגנת הצרכן ויש סנקציות שאפשר על פיו להטיל.

<רוברט סגל: לכן אנחנו מבקשים להוריד את המילה חיזוק.

<רוברט סגל: ההסבר של משרד הבריאות בו דנו גם בישיבות אחרות, ומה שרונן אמר, שנדרש להוסיף איסור על חיזוק על מנת להתיר אותו אחר כך, נראה לי שזאת דרך עקומה.

אלי אלאלוף: זה סעיף שהקדשנו לו מספיק זמן.

אלי אלאלוף: הסיכום של אלי, וזה מה שיחייב.

<אלי גורדון: אדוני ירשה לי להתייחס לעובדות שאני לא בדיוק מסכים אתן או ישר לסכם?

אלי אלאלוף: לסכם.

<אלי גורדון: נכון שקיים איסור ייחוס סגולות ריפוי, נכון להיום תקנות.

<אלי גורדון: נכון שהעולם הולך לכיוונים של מסרים בריאותיים ומסרים תפקודיים במסגרתם ניתן ליצור מסרים שהם סיוע וחיזוק בין היתר, נכון עובדתית שלאור הבנה של העובדה והמציאות הזאת יצרנו סעיף בהוראות שפוטר במהלך 18 חודשים ובתקופה זו אנחנו רוצים לעדכן את התקנות הקיימות ברוח זו.

<אלי גורדון: לכן במהלך 18 חודשים מיום כניסה לתוקף של החוק, חיזוק, אמנם כתוב אבל עדיין לא אסור.

<אלי גורדון: לכן אנחנו מציעים להשאיר את זה כמו שזה עד להתקנת התקנות.

אלי אלאלוף: רוברט, הסיכום הוא שתחיה עם החיזוק עוד 18 חודשים.

<דורון יקיר: לסעיף 33.

אלי אלאלוף: כבר עברנו אותו.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: תציג את עצמך.

<דורון יקיר: אני וטרינר בקבוצת טיב טעם.

<דורון יקיר: גם בהגדרות וגם בסעיף (ד)(1) יש הבהרה שלפי ההגדרות האלה היום ניתן ליישן רק בשר טרי.

<נעה בן שבת: דיברנו על זה.

<נעה בן שבת: דנו בזה ארוכות.

אלי אלאלוף: שמענו מספיק נוסחאות נוספות.

תוספת בסיפא: בסעיף קטן (ב), אני מבקשת להפנות לפסקה (ג)(2).

תוספת בסיפא: שם יש כמה חלופות ואני רוצה פשוט לסכם את הנוסח.

תוספת בסיפא: אנחנו מדברים על מסירת מידע בידי המשווק.

תוספת בסיפא: לא ימסור ולא יפרסם משווק מידע - המתייחס למזון שאינו ארוז מראש בידי היצרן אם המידע אינו תואם את תכונות המזון.

תוספת בסיפא: מתייחס למזון הארוז מראש בידי היצרן, אם המידע אינו תואם את תכונות המזון בפרט מהותי העשוי לסכן את בריאות הציבור, ואולם בשיווק קמעונאי – צריך להיות - לא יראו אותו כמסירה או פרסום – יש כאן

תוספת בסיפא: אפשרות להגיד בתום לב יש לו אפשרות שלא ידע או לא היה עליו לדעת, של מידע מסומן על גבי המזון - שאינו תואם את תכונות המזון לפי פסקה זו.

תוספת בסיפא: זאת אומרת, כאן המטרה היא – כבר דובר על זה – שהמשווק, אם הוא המשווק הקמעונאי, אם הוא הסתמך בתום לב על המידע שהיה מסומן על גבי המזון, ואנחנו מדברים על מזון שארוז מראש בידי היצרן, אז זה לא ייראה כמסירה של מידע שלא תואמת את תכונות המזון.

<זמר בלונדהיים: נעה, דיברנו אתמול על המונח בתום לב ואין לנו התנגדות ברמה המהותית אבל מבדיקה אצלנו שעשינו, מונח שקצת יותר מתאים לעולם החוזים.

<זמר בלונדהיים: כאן בחוק הביטוי שאנחנו עושים בו שימוש הוא ידע או היה עליו לדעת ונציע להמשיך להשתמש בו באופן קוהרנטי.

<נעה בן שבת: בסדר גמור.

<נעה בן שבת: סעיף 41.

<נעה בן שבת: אדוני, אני מתנצלת, יש לי כאן שאלה.

<נעה בן שבת: בסעיף 41 אנחנו אומרים: לא ישנה אדם סימון שנדרש לפי חקיקת המזון, לא יסתירו.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על כל אדם שעוסק במזון.

<נעה בן שבת: כאן אנחנו מדברים על עוסק במזון או על כל אדם?

<נעה בן שבת: האם אתם רוצים למנוע את הסרת הסימון בידי כל אדם או בידי עוסק במזון בלבד?

<זמר בלונדהיים: בסעיף 41?

<נעה בן שבת: כן.

<זמר בלונדהיים: כל אדם.

אלי אלאלוף: למה כל אדם?

<זמר בלונדהיים: אסור לבן אדם להיכנס לסופר ולהוריד או להוסיף שם משהו.

אלי אלאלוף: תתחילו לעשות מעקב אחריו?

<זמר בלונדהיים: זה נדיר.

<זמר בלונדהיים: אני לא מכיר הרבה אנשים שנכנסים לסופר ועושים את זה.

<זמר בלונדהיים: לכן זה לא שעכשיו אלי יצטרך כוח אדם נוסף לאכיפה, אבל לו יתגלה שאיזשהו אדם נכנס ומתחיל לסמן מוצרים, זאת עבירה.

<זמר בלונדהיים: אסור לעשות את זה.

<נעה בן שבת: סעיף 42, פסקה (2).

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על הונאה במזון.

אלי אלאלוף: סליחה.

אלי אלאלוף: האחריות על מי?

<זמר בלונדהיים: על האדם.

<זמר בלונדהיים: לא אמרנו שזאת תהיה אחריות על המשווק למנוע את זה.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: תדעו את זה.

<זמר בלונדהיים: שוב, אני לא חושב שאי פעם ידוע על מקרה כזה, אבל נורמטיבית האיסור הוא כאן לא רק על עוסקים.

<זמר בלונדהיים: אסור לאף אדם.

<נעה בן שבת: לסעיף 42, נושא ההונאה במזון.

<נעה בן שבת: בדיון הקודם קצת התחלנו לדבר על הכנסת את העניין של השיווק שהוא לא ידע או לא היה עליו לדעת על אי התאמה על התווית אבל אנחנו שכחנו שאנחנו מדברים רק על סעיף של הונאה שיש בו מטרה להטעות.

<נעה בן שבת: לכן סעיף קטן (2) וגם (3), אנחנו נקרא אותם, יאמרו: יצרן, יבואן או משווק המסמן מזון בניגוד לסעיפים 40 ו-41 או מתאר מזון באמצעות תווית, מסמך, פרסומת או הצגה אחרת של מידע או באופן שאיננו תואם את המזון או את תכונותיו.

<נעה בן שבת: משווק שמכר מזון שהוסף לו חומר או רכיב שטופל או שעובד כאמור בפסקה (1) או מזון שסומן או תואר כאמור בפסקה (2).

<נעה בן שבת: אלה כולם הונאה, אם הייתה כמובן מטרה להטעות.

<נעה בן שבת: הגענו לסעיף 43.

<נעה בן שבת: אדוני, כן ביקשת שנמתין עם סעיף 43 כדי לדון בהערה לגבי סעיף 38.

אלי אלאלוף: בבקשה.

<רז הילמן: הסעיף הזה הוא סעיף שמסדיר התייחסות לקטגוריות מזון ייחודיות, תוספי תזונה, מזון חדש ומזון ייעודי ובעצם התקנות שיתייחסו לקטגוריות מזון אלה הולכות להסדיר את הטיפול בהן בצורה מלאה ובין היתר את הסימון שלהן.

<רז הילמן: יכול למשל במזון ייעודי ובדברים אחרים שהתקנות האלה יאפשרו גם דברים שהם אולי בניגוד לסעיף 38.

<רז הילמן: ככל שהן יאפשרו את זה, אנחנו מבקשים שיהיה ברור שאם הן אפשרו את זה, זה בסדר גם בהקשר של סעיף 38.

<זמר בלונדהיים: אתה מתכוון שאם התקנות האלה יתירו איסור ייחוס סגולה.

יעקב מרגי: מה ההבדל?

יעקב מרגי: אפילו אני לא הבנתי.

יעקב מרגי: למה מחריגים את התוסף מזון?

<זמר בלונדהיים: למה ההתייחסות אליה היא נפרדת?

<זמר בלונדהיים: יש סעיף מיוחד.

<זמר בלונדהיים: זאת השאלה?

יעקב מרגי: לא.

יעקב מרגי: למה לגבי ייחוס תכונות מרפא.

<זמר בלונדהיים: להבנתי ההערה של רז הילמן הייתה שאם במסגרת ההסדרה הייחודית של מזון ייחודי שהוא מזון שהוא קצת נפרד ולכן הוא זכה לסעיף אחר, אם בתקנות לגביו יתירו - במזון ייחודי זה עשוי לקרות – למשל לייחס לו סגולה רפואית מסוג מסוים, לא באופן גורף.

יעקב מרגי: יש כוונה כזאת לייחס?

<זמר בלונדהיים: הם יוכלו לענות אבל להבנתי כן.

<זמר בלונדהיים: הכוונה היא לא שיתירו שם.

<זמר בלונדהיים: אי אפשר יהיה לדבר על הוראת החוק הגורפת אלא ייחוס סגולה מסוימת.

יעקב מרגי: יש כוונה לייחס סגולות רפואיות לתוספי מזון?

<אלי גורדון: כמו שציינתי לפני כן, העולם כבר מתייחס לא בצורה גורפת לאיסור ייחוס סגולות ריפוי אלא למסרים.

<אלי גורדון: זאת אומרת, העולם מתהפך תחיקתית וגם אנחנו רוצים לשנות את הדפוס ולהתייחס למסרים שהם יהיו מותרים ואסורים.

<אלי גורדון: בעולם המותר יהיו מסרים שהם מסרים פונקציונאליים תפקודיים, מסרים תזונתיים ומסרים בריאותיים.

<אלי גורדון: לעניין כל מסר ומסר, בעניין של מזון ייחודי, להצעת רז הילמן, יתכן מאוד שיהיו מסרים שיהיו מותרים למוצר מזון ייחודי כזה או אחר ולא לכל שאר המזונות.

<אלי גורדון: זה מה שגם ברור מאליו כאן.

יעקב מרגי: וזה יבוא בתקנות.

<אלי גורדון: כן.

<נעה בן שבת: בואו נכתוב את זה כי באמת הוא צודק שסעיף 27 מדבר על תקנות סמכות כללית להתקנת תקנות ושם יש סמכויות יותר ספציפיות.

<זמר בלונדהיים: להבנתי, אם התקנות יותקנו באופן שהן מתירות איסור ייחוס סגולות, אנחנו נוסיף את הסעיף המסמיך, נוסיף גם את סעיף 38 כסעיף מסמיך לתקנות וכך לא תהיה בעיה.

<זמר בלונדהיים: לכן אני לא חושב שצריך לכתוב את זה במפורש.

<זמר בלונדהיים: פשוט יהיו שני סעיפים מסמיכים.

<זמר בלונדהיים: אנחנו נכתוב שאלה תקנות מכוח סעיף 43 וסעיף 38 וכך יהיה ברור שאיסור ייחוס סגולות, ההיתר נעשה בסמכות.

<נעה בן שבת: רז רק רוצה להבטיח מראש שלא יאסרו עליו, אם היו תקנות רק של מזון ייחודי ולא התייחסו לפרט הזה.

<זמר בלונדהיים: אני חושב שאין חשש כזה.

<זמר בלונדהיים: רז יכול לסמוך עלינו שאנחנו נעשה זאת גם אגב פרשנות תכליתית, הפה שאסר הוא אותו פה ובמשרד הבריאות, מול משרד הבריאות, יהיה קצת קשה לפרש את זה אחרת.

<רז הילמן: אני מאוד סומך על זמר.

<רז הילמן: השאלה היא למה לא לכתוב את זה.

<רז הילמן: כן.

<רז הילמן: אפשר.

אלי אלאלוף: אחרי הישיבה תעבירו לצוות המקצועי .

<נעה בן שבת: לא אדוני.

<נעה בן שבת: זה כבר תוקן.

אלי אלאלוף: זה כבר תוקן.

אלי אלאלוף: בסדר.

<אהוד פלג: ההערה שלי היא לגבי סעיף 42., לגבי הביטוי "במטרה להטעות".

<אהוד פלג: מטרה להטעות זאת דרישה מאוד מכבידה שמאוד מתקשים להוכיח אותה.

<אהוד פלג: אנחנו היינו מבקשים לשקול מונח קצת יותר קל להוכחה במקרים המתאימים כמובן ולהחליף את הביטוי הזה בביטוי "בידיעה שיש בה כדי להטעות".

<אהוד פלג: זה פחות ממטרה להטעות.

<אהוד פלג: מטרה להטעות, יהיה מאוד קשה להוכיח.

<אהוד פלג: זאת הערה אחת.

<אהוד פלג: הערה שנייה.

<אהוד פלג: ברישא כתוב "לא יבצע עוסק במזון", שזאת הגדרה נכונה לדעתנו אבל בסעיפים הקטנים, חלק מהסעיפים מתייחסים לכל העוסקים וחלק מהסעיפים מתייחסים ליצרן בלבד והסעיף שמתייחס ליצרן בלבד, כלומר, סעיף קטן (1), יכול גם להתבצע או עלול להתבצע לא רק על ידי היצרן אלא לעתים גם על ידי המשווק.

<אהוד פלג: לכן אנחנו מוצאים שיש מקום להשאיר את ההגדרה שברישא והסעיף הזה יחול על כל עוסק במזון.

<נעה בן שבת: אני רוצה להבהיר רק לעניין הנוסחי.

<נעה בן שבת: זה לא משנה שום דבר כי אם אמרת יצרן המוסיף ולא אמרת יצרן או משווק או מישהו אחר, ההונאה היא רק של יצרן.

<נעה בן שבת: לכן זה לא משנה.

<נעה בן שבת: אנחנו אומרים שלא יבצע עוסק מזון הונאה במזון ולכל אחד מהם יש את ההונאה במזון המתייחסת אליו.

<נעה בן שבת: בפסקה (2) מדובר על כל העוסקים במזון.

<נעה בן שבת: בפסקה (1) מדובר רק על היצרנים.

<אהוד פלג: אדרבה, לשיטתך התיקון שלי מקל.

<נעה בן שבת: הוא לא משנה ולא מוריד.

<נעה בן שבת: זה רק עניין נוסחי.

אלי אלאלוף: אני מבקש שמכל ארגון, ידבר רק אחד.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: תתאמו ביניכם.

<אהוד פלג: לא שמעתי התייחסות לנקודה המהותית.

<נעה בן שבת: זה לא מהותי.

<נעה בן שבת: ההערה שלך היא ניסוחית בלבד.

<אהוד פלג: לא לגבי זה אלא לגבי ההחלפה של המטרה בידיעה.

<נעה בן שבת: אני עוד לא מבינה איך הידיעה יכולה להטעות.

<נעה בן שבת: אתה רוצה להגיד שהוא ידע שזה לא תואם, שהוא ידע שיש טעות וזה לא נכון.

<אהוד פלג: בידיעה שיש בה כדי להטעות.

<נעה בן שבת: איך הידיעה יכולה להטעות?

<נעה בן שבת: איך הידיעה שלי יכולה להטעות?

<נעה בן שבת: אני יודעת, זה משהו שהוא במחשבה שלי.

<אהוד פלג: אם הסימון על המוצר אומר א' והוא יודע שהמוצר, בעקבות דבר שהוא ביצע בו, יש בו ב' שלא תואם ל-א', זאת ידיעה.

<אהוד פלג: עדיין זה לא מבסס מטרה להטעות.

<אהוד פלג: הביטוי מטרה להטעות מקשה עד כדי סכנה שיהפוך את הביטוי הזה לאות מתה.

<נעה בן שבת: אתה אומר ביודעו שהמידע אינו נכון.

<אהוד פלג: כן.

<אהוד פלג: בידיעה.

<אהוד פלג: נכון.

אלי אלאלוף: תחליטו בצוות המקצועי.

<זמר בלונדהיים: לפני שאני משיב, אני צריך לבדוק את זה במחלקה הפלילית אצלנו.

אלי אלאלוף: ברשותכם, בואו נתקדם.

<זמר בלונדהיים: הכוונה של הסעיף הייתה להתייחס לאותם מקרים שעושים בכוונה.

יעקב מרגי: זה מרחיק לכת מבחינה משפטית.

<זמר בלונדהיים: מה שמר פלג מתכוון אליו זה מצב שבו הוא ידע ובעצם היה אדיש לזה.

<זמר בלונדהיים: אם הוא ידע ואמר מעולה, הוא הרי התכוון וזה נכנס לאותו דבר, אלא הוא ידע והיה אדיש לזה ובכל זאת עשה.

<זמר בלונדהיים: זה קצת מקרה נקודתי.

<זמר בלונדהיים: אני אבדוק את זה עם המחלקה הפלילית אצלנו.

<נעה בן שבת: אני רוצה לבקש שהבירור ייעשה כאן בהפסקה כדי שנוכל להביא נוסח סגור להצבעות.

<זמר בלונדהיים: בסדר גמור.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: סעיף 44, עמוד 23.

<נעה בן שבת: לסעיף 44.

<נעה בן שבת: הייתה כאן רישא שאמרה שעל אף האמור בפקודת המשקאות המשכרים - הסעיף נותן סמכויות לשר - אבל ביקשו ממני להוריד את העל אף האמור כי הסמכויות שם נשמרות ובנוסף לכך יבואו הסמכויות הניתנות שם.

אלי אלאלוף: נציג לשכת המסחר, בבקשה.

<דובי פיינטוך: נחזור לעמוד 8.

<נעה בן שבת: עמוד 8, משקה משכר.

<דובי פיינטוך: בעמוד 8, השורה למטה.

<זמר בלונדהיים: סעיף 27, הגדרת משקה משכר.

<דובי פיינטוך: בדיוק.

<נעה בן שבת: לא בסעיף 27, הגדרת משקה משכר.

<נעה בן שבת: אתה רוצה לחזור להגדרה של משקה משכר.

<דובי פיינטוך: כן.

<דובי פיינטוך: משקה משכר, יש תקנים ישראליים 1172 לאלכוהול, ליין, לבירות.

<דובי פיינטוך: משקה משכר, יש הגדרה מה המקור של האלכוהול.

<דובי פיינטוך: יש היום בעולם הנאור אלכוהול סינתטי ואלכוהול זול אחר שהוא לא טוב לשימוש משקאות אלכוהוליים כגון וודקה, ויסקי, ליקרים וכולי.

<דובי פיינטוך: לכן ההגדרה הזאת היא לא ממצה.

<דובי פיינטוך: היא נותנת פתח.

<דובי פיינטוך: דיברנו כאן על המון דברים, על הונאות וכל מיני דברים כאלה ולכן צריך להגדיר את זה הרבה יותר מדויק.

<זמר בלונדהיים: מה ההצעה?

<זמר בלונדהיים: מה לא מדויק?

<דובי פיינטוך: קח תקן 1172.

<דובי פיינטוך: כתוב שם בדיוק.

<דובי פיינטוך: אני לא זוכר בעל פה.

<דובי פיינטוך: אלה ארבע שורות או חמש שורות וכתוב במדויק מקור חקלאי וכל מה שקשור.

<דובי פיינטוך: לצערי לא הבאתי את זה אתי.

<נעה בן שבת: זה שאנחנו מגדירים כאן משקה משכר, לא אומר שמותר משקה משכר כי אנחנו רק מאפשרים לגבי משקה משכר את אותה הוראה.

<דובי פיינטוך: בארץ היו מקרים, אולי משרד הבריאות זוכר ויודע, בהם השתמשו במשקה באלכוהול שיועד לצרכי תרופות.

אלי אלאלוף: רק לפני מספר חודשים הייתה הונאה גדולה.

<דובי פיינטוך: נכון.

<דובי פיינטוך: אני לא נכנס לזה.

אלי אלאלוף: זה אומר שיש איזו הגדרה של משקה משכר, מה הוא.

<דובי פיינטוך: השתמשו באלכוהול אחר לא טוב וגרמו לבעיות.

אלי אלאלוף: למה לא לציין את התקן שנקבע?

<אלי גורדון: קודם כל, התקנים כבר מצוינים כאן.

<אלי גורדון: במסגרת חקיקת מזון יש התייחסות גם לחוק התקנים ולתקנים.

<אלי גורדון: כאן, כפי שעורכת הדין נעה בן שבת אמרה, אנחנו מדברים על הגדרה כללית שמשמשת לא לצורך קביעת חומר גלם וסוג חומר גלם ואיכותו אלא הגדרה כללית שמתייחסת אחר כך לאותו סוג.

<דובי פיינטוך: דיברו על מטרה או על איחוד או על איזו מילה אחת ניואנסית.

<דובי פיינטוך: כאן אני מדבר על סעיף שלם שלא יהיו ויכוחים.

<זמר בלונדהיים: אם יורשה לי, ההגדרה קיימת.

<דובי פיינטוך: משקה שמיוצר מאלכוהול.

<דובי פיינטוך: אני לא נכנס כרגע.

<אלי גורדון: מה הבעיה שנוצרת מההגדרה?

<דובי פיינטוך: אם זה לא יהיה משקה אלכוהולי, זה יהיה פתח להונאות, רמאויות ונזקים לכל הילדים של כולנו, כפי שהיה בעבר ואז שונו חלק מהחוקים, הכללים והמיסוי.

<דובי פיינטוך: אנחנו עוסקים כאן במזון.

<דובי פיינטוך: אני ראיתי בשר, דגים, עופות ועוד.

<דובי פיינטוך: אנחנו מתעסקים באלכוהול, במשקאות חריפים.

<דובי פיינטוך: אני לא יודע אם לא צריך – אני לא רוצה להחריג את זה – לתת לזה איזשהו משהו שהוא יותר ייחודי למשקאות חריפים, ליינות, לבירות.

<דובי פיינטוך: יש אזהרות, יש חוקי אזהרה לגבי ילדים מגיל 18 וכולי.

סופה לנדבר: אבל זה לא קשור לחוק.

<דובי פיינטוך: איך אנחנו מכניסים את כל זה עם הדברים האלה?

אלי אלאלוף: זאת הערה חשובה.

אלי אלאלוף: משרד המשפטים ומשרד הבריאות, נא התייחסותכם.

<זמר בלונדהיים: אני יכול לענות רק במובן המשפטי הצר.

<אלי גורדון: דובי, אני רוצה להתחיל מזה שגם יין הוא משקה משכר.

<אלי גורדון: אתה מסכים אתי?

<דובי פיינטוך: כן.

<אלי גורדון: יופי.

<אלי גורדון: מצוין.

<אלי גורדון: לכן כאשר אנחנו מדברים ומתייחסים כאן ומגדירים הגדרה כוללת כללית ביותר, לכן אי אפשר להתייחס לכוהל שמקורו מחומר חקלאי וכולי.

<אלי גורדון: המטרה היא מאוד מאוד פרטנית, להגדיר את כל עולם התוכן ולומר מהו משקה אלכוהולי, מיין ובירה ועד לליקר, לוודקה ולברנדי וכל מה שציינת.

<אלי גורדון: כל סוג של משקה משכר, אני מסכים אתך שהוא עולם ומלואו.

<אלי גורדון: לכן חקיקת מזון נתנה התייחסות באמצעות תקנים ספציפיים לעניין של יין, בירה, ויסקי, ליקר וכולי, ואתה מכיר את התקנים מצוין.

<אלי גורדון: אף אחד לא הולך לבטל את התקנים האלה.

<אלי גורדון: התקנים כפי שהם היו קיימים, כך גם ימשיכו להיות קיימים.

<אלי גורדון: הקשר בין סעיף 8 לסעיף 43 נועד לתת סמכות לשר להתקין תקנות בעתיד על כל מיני סוגים של פרוצדורה, על כל מיני סוגים של אזהרות נוספות במידה וירצה, וזה לא מבטל חוק כלשהו שקיים נכון להיום, מחוק פרסום משקאות וכל השאר.

<אלי גורדון: תודה.

<דובי פיינטוך: אולי להוסיף כאן סעיף?

אלי אלאלוף: רק רגע.

אלי אלאלוף: תקבל תשובה משלימה ממשרד המשפטים.

<זמר בלונדהיים: כתשובה משלימה לזה.

<זמר בלונדהיים: ההגדרה הזאת קיימת בחקיקה והיא הגדרה כללית שלא מיועדת להיכנס לווריאציות השונות.

<זמר בלונדהיים: כל משקה אלכוהולי, לא מתייחסים כאן למקור ומהיכן הוא הגיע.

<זמר בלונדהיים: זה יהיה באתר אחר כך.

<זמר בלונדהיים: אחרי כן עת אנחנו עושים הגדרות שונות, זה קיים בחוק רישוי עסקים משם העתקנו את זה, וכאשר יש הגדרות שונות בחקיקה, מתלוננים, ובצדק, על חוסר קוהרנטיות בחקיקה ועושים מטעמים מההבדלים בין ההגדרות.

<זמר בלונדהיים: לכן זאת הגדרה כללית מאוד והיא הבסיס להסדרה שתהיה אחר כך ובוודאי תדאג לכל הדברים שאמרו כאן, בצדק.

<זמר בלונדהיים: אף אחד לא מתכוון לאפשר את כל הדברים האלה.

<זמר בלונדהיים: זאת רק ההגדרה ואני חושב שעדיף להישאר עם ההגדרה הזאת.

יעקב מרגי: היא חייבת להיות כוללנית.

<זמר בלונדהיים: נכון.

<דובי פיינטוך: ההגדרות כמו שהן מתייחסות למשקה אלכוהולי.

<דובי פיינטוך: יש הבדל מהותי בין בירה ליין.

<דובי פיינטוך: יש הגדרות ליין, יש הגדרות לבירה, יש הגדרות בכלל למשקאות אלכוהוליים עם מעט אלכוהול ומשקאות אלכוהוליים.

<דובי פיינטוך: אי אפשר להכניס סעיף כללי כמו שאומר זמר ולהגיד שזה עונה על הצרכים ושלום.

<דובי פיינטוך: אם זה מה שאתם רוצים, בבקשה.

יעקב מרגי: בהגדרה אסור להיות מצומצם.

<זמר בלונדהיים: בדיוק.

אלי אלאלוף: לא להיות מצומצם אבל להזהיר.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שמה שמציין דובי, והתופעות שהיו לצערנו ולכן בא הרצון וההחלטה של שר האוצר להחזיר את המחירים של אלכוהול למצב קודם, זה שפוי ומקובל עלי.

אלי אלאלוף: אני חייב להגיד שזה מחייב אותנו באזהרה.

אלי אלאלוף: הסיפור של שימוש באלכוהול שפוגע בבריאות הציבור, במיוחד אצל הצעירים ובמיוחד אצל מי שהפרוטה אינה בקלות בכיסו, אני חושב שיש צורך להזהיר.

אלי אלאלוף: כדאי שתהיה אזהרה.

אלי אלאלוף: אני חושב שבכלל כל מי שמעז לייבא אלכוהול כזה מסוכן, דינו חמור מאוד.

אלי אלאלוף: אני לא יודע למה לא מתקדם המשפט של מי שנתפס ויושב בבית, אבל בהחלט אני חושב שכדאי שתחשבו במקום זה או אחר להכניס את ההערה הזאת.

<דובי פיינטוך: אולי תחת סעיף רגישים.

אלי אלאלוף: לא יודע.

אלי אלאלוף: אני לא רגיש.

אלי אלאלוף: אני מציע שנשאיר את זה לשיקול דעתם.

אלי אלאלוף: תתכנסו בהמשך ותשקלו את האפשרות הזאת.

אלי אלאלוף: נמשיך הלאה.

<נעה בן שבת: אדוני, אנחנו עכשיו הגענו לסוף סימן ב'.

<נעה בן שבת: עלתה שאלה גדולה לאורך כל הסימן .

<נעה בן שבת: הייתה הסתייגות של המשווקים שביקשו למצוא להם פתרון לאותם מקרים בהם הם לא ידעו ולא יכלו לדעת ולא היה עליהם לדעת לגבי מזונות ושהם הסתמכו על מה שמסר להם היצרן.

<נעה בן שבת: לכן עכשיו אנחנו מחלקים איזשהו נוסח שלא אמור להיות בתוך הפרק הזה אלא אמור להיות הנוסח שיבוא בפרק אחר אבל הוא נותן את המסגרת שמבהירה מה הן החובות של המשווק שבעצם מגדירות – כמובן הן נוספות לחובות האחרות הנקובות שקבועות באותו פרק – ומגדרות באיזושהי צורה את ההתנהלות של המשווק.

אלי אלאלוף: אפשר לבקש שבזמן ההפסקה יעיינו בנוסח?

<נעה בן שבת: בזמן ההפסקה או שאפשר לדון בנושא הזה.

<נעה בן שבת: המשווקים כבר מכירים את הנוסח הזה.

<נעה בן שבת: זה נוסח שהועבר אליהם והתקיימו דיונים לגביו.

<זאב שמואל פרידמן: אפשר לקיים את הדיון לאחר ההפסקה כי גם אנחנו היינו רוצים לקיים איזשהו דיון קטן בינינו?

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: אנחנו נעשה את זה אחרי ההפסקה.

<נעה בן שבת: זה לא כלול בהצבעה.

<נעה בן שבת: הנוסח עצמו לא כלול בהצבעה.

אלי אלאלוף: נדון בו אחרי ההפסקה.

אלי אלאלוף: תעיינו בנוסח בהפסקה שאני מזכיר שהיא תהיה בשעה 11:00.

<נעה בן שבת: אנחנו ממשיכים לסימן ג'.

<נעה בן שבת: הסדרת ייצור מזון.

<נעה בן שבת: תת סימן א', חובות יצרן.

<נעה בן שבת: קראנו את הסעיפים.

אלי אלאלוף: עמוד 23.

<נעה בן שבת: לסעיף 45, לצערי כאן היה שיבוש בנוסח ולא מופיע לכם הנוסח המקורי שהיה כאן.

<נעה בן שבת: יש כאן שינוי קל מהנוסח המקורי ואני אקרא את הנוסח המוצע עכשיו.

<נעה בן שבת: מי שיש לו את הנוסח המקורי, יכול לעיין בו ואני אוכל לקרוא גם אותו.

<נעה בן שבת: הנוסח המוצע עכשיו הוא שינוי מהנוסח המקורי.

<נעה בן שבת: השתדלנו בכל מקום שעשינו שינוי להשאיר את הנוסח המקורי כדי שאפשר יהיה לראות מהו, אבל כאן יש טעות טכנית והנוסח המקורי נמחק.

<נעה בן שבת: "לא ייצר אדם מזון אלא אם כן מתקיימות דרישות לפי חקיקת המזון ומתקיימות הוראות פרק זה".

<נעה בן שבת: זאת אמירה כללית לגבי יצרן מזון.

<נעה בן שבת: זה היה לאור הבקשה לשנות כדי להבהיר האם מתקיימות אותן דרישות לגבי חומרי הגלם ולגבי היצרן ולגבי המזון.

<נעה בן שבת: כאן אנחנו אומרים שצריכות להתקיים דרישות חקיקת המזון וזאת אמירה כללית לגבי הנושא של ייצור המזון בידי אדם.

<נעה בן שבת: סעיף 46,.

<נעה בן שבת: סעיף קטן (ג) דיבר על מה שלא ייחשב ייצור מזון כי הוא פעולת אריזה או הכנה לקראת מכירה לצרכן המתבצעת באתר המכירה לצרכן ולכן חלה עליה פעילות יצרנית, כפי שנדרש לגביה ולא רישיון ייצור.

<נעה בן שבת: כאן אנחנו מורידים את הסעיף הקטן הזה מכאן ואנחנו מכניסים אותו לאחר מכן בסעיף שנוגע לייצור.

אלי אלאלוף: כרגע הוא לא כלול כאן.

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: סעיף קטן (ג).

אלי אלאלוף: נמשיך.

אלי אלאלוף: אנחנו בסעיף 47?

<נעה בן שבת: אנחנו יכולים עכשיו לעבור לסעיף 50.

<נעה בן שבת: כאמור, אדוני, יש כאן עוד שינויים בנוסח בגדול עליהם דיברנו והקראנו אותם.

<נעה בן שבת: אני מציינת עכשיו את הדברים שהיו או לא ברורים בדיונים הקודמים או שנשארו פתוחים.

<נעה בן שבת: נקרא את הסעיף.

<נעה בן שבת: למען הסדר הטוב, אני אקרא את הסעיף.

<נעה בן שבת: על אף האמור בסעיף 46 – כאן אנחנו מתגברים, במקום לעשות את התיקון שם – ביצוע פעולת ייצור במזון שהיא פעולת הכנה או אריזה לקראת מכירה לצרכן מתבצעת על ידי המשווק באתר המכירה לצרכן (בסעיף זה – פעילות יצרנית באתר המכירה לצרכן), אינה טעונה רישיון ייצור ואולם לא יבצע אדם פעילות כאמור אלא אם כן ניתן לו אישור פעילות יצרנית ובהתאם לתנאיו.

<נעה בן שבת: על מתן אישור לפעילות יצרנית יחולו הוראות תת סימן ב' לסימן זה בשינויים המחויבים ובשינויים נוספים שהשר רשאי לקבוע.

<נעה בן שבת: מנהל שירות המזון יפרסם ברשומות הודעה על פעילות יצרנית באתר המכירה אשר ביצועה אינו דורש אישור לפעילות יצרנית ורשאי הוא לקבוע בהודעה תנאים ביחס לביצוע פעילות כאמור בלא אישור לפעילות יצרנית.

<נעה בן שבת: הודעה כאמור תפורסם גם באתר האינטרנט.

<נעה בן שבת: זה פטור גם מאותו אישור חלופי לרישיון ייצור.

סעיף אומר: זה סעיף 50.

אלי אלאלוף: אני לא רואה אצבעות.

אלי אלאלוף: אפשר להמשיך.

<נעה בן שבת: לסעיף 52.

<נעה בן שבת: אני חושבת שהצגנו את ההסדר.

<זאב שמואל פרידמן: הערה לסעיף 50.

<זאב שמואל פרידמן: לגבי סעיף קטן (א).

<זאב שמואל פרידמן: פעולת הכנה או אריזה לקראת מכירה לצרכן.

<זאב שמואל פרידמן: אמרנו שזאת פעילות יצרנית באתר המכירה לצרכן אבל מה הכוונה?

<זאב שמואל פרידמן: האם הכוונה היא שבן אדם מייצר חבילות שלמות, מפעל שלם לייצור חבילות של נקניקים פרוסים או ייצור?

<נעה בן שבת: לכן הוספנו את סעיף קטן (ג)(2) שאומר מה הן הפעילויות.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, אם אתה זוכר, הייתה התלבטות האם הפשרה של רצועות מזון לצורך טחינה היא כן נחשבת פעילות ייצור או לא.

<זאב שמואל פרידמן: בסדר, אבל לגבי למשל פעולות הפריסה האלה או האריזה של המזון בכמויות מסחריות שמיועדות לשבוע ימים.

<זמר בלונדהיים: זה לא נעשה באתר.

<זאב שמואל פרידמן: בוודאי שזה נעשה באתר, אלא איפה זה נעשה?

<זאב שמואל פרידמן: עומד בן אדם ופורס את זה חצי שעה לפני שמגיעים האנשים.

<זמר בלונדהיים: לא הסיטונאי בכמויות אדירות.

<זאב שמואל פרידמן: אתה ראית כמה עושים בסופרים גדולים?

<זאב שמואל פרידמן: בחצי חינם למשל, אני אומר לך מה ראיתי במו עיני ביום שישי.

אלי אלאלוף: בלי פרסומת.

<זאב שמואל פרידמן: סליחה.

<זאב שמואל פרידמן: אני מתנצל.

יעקב מרגי: קודם כל, זאת הטעיה בפרסום חצי חינם.

<זאב שמואל פרידמן: זאת פעילות יצרנית בהיקפים עצומים.

אלי אלאלוף: הבנו את ההערה.

<אלי גורדון: מכיוון שברמה של נקודת שיווק יכולים להתקיים מספר מצבים בהם חלק מהפעילויות הן לעיני הלקוח ושם אין אנחנו חושבים שיש מקום להטלת חובת קבלת רישיון יצרן, ובחלק מהמקרים בהם, כפי שתואר על ידי זאב, יש אריזה – אז יש אישור ויש רישיון.

אלי אלאלוף: דנו בזה.

אלי אלאלוף: תבדקו את זה אחר כך.

אלי אלאלוף: אם זה טכני, תבדקו את זה.

<עופר ברמן: אני מבקש שוב להזכיר את ההתייחסות שלי לנושא הזה ישיבות קודמות.

<עופר ברמן: אני חושב שלא נקלט המסר להוריד את המילה יצרנות מתוך הפעילות של מרכול או סופרמרקט.

<עופר ברמן: אז לא יהיו שאלות.

<עופר ברמן: יש הנחיות למרכולים.

אלי אלאלוף: אני רוצה לבדוק את הזיכרון שלי.

אלי אלאלוף: אני רואה את התגובות של החברים.

אלי אלאלוף: במפעל שלכם, במרכול שלכם, אתם אפילו מספקים ארוחות מוכנות בכמויות אדירות.

<עופר ברמן: כן.

<עופר ברמן: אמרתי.

<עופר ברמן: כבוד היושב ראש, יש כמה קטיגוריות של הגדרות.

<עופר ברמן: אם אנחנו מגדירים יצרנות, אנחנו צריכים לייחס את זה למפעלים ואמרתי את זה גם אז.

<עופר ברמן: מפעל שמייצר מזון ואורז אותו ומשווק אותו, מסמן.

אלי אלאלוף: לא הסכמנו.

<עופר ברמן: אני חוזר עוד פעם.

<עופר ברמן: לכן אנחנו מסתבכים כשאומרים את המילה יצרנות.

אלי אלאלוף: אנחנו מוכנים להסתבך.

<עופר ברמן: תן לי בבקשה להשלים.

<עופר ברמן: במרכול יש פעילויות.

<עופר ברמן: כל הפעילויות של המרכול מעוגנות בהנחיות למרכולים ולכן הם גם כפופים לחוקים ולהנחיות מאוד ברורים.

<עופר ברמן: לכן לא צריך לשרבב את המילה יצרנות לתוך הפעילות של המרכול ואז יימנעו גם כל השאלות האלה שנשאלות כאן כל הזמן.

<עופר ברמן: במרכול יש הנחיות וההנחיות האלה נמצאות כבר עשר שנים כהנחיות ויחוקקו אותן, ואז יהיה ברור מה מותר ומה אסור במרכול.

<עופר ברמן: זאת קטגוריה שהיא לא קיימת ביצרנות.

אלי אלאלוף: עופר, אני מאוד מכבד את ההערות שהיו לך אז וגם היום אבל אני מבקש תשובה פשוטה.

<אלי גורדון: אנחנו הקשבנו והפנמנו ובכל זאת הגענו למסקנה שאנחנו רוצים להיצמד למתווה שמוצע.

אלי אלאלוף: התייחסנו בכבוד להערות שלך כולל היום אבל אנחנו נשארים בעמדה שלנו.

<נעה בן שבת: אנחנו בסעיף 51.

<נעה בן שבת: יש כאן תיקונים קלים.

<נעה בן שבת: בסעיף 51(ב) אנחנו מדברים על הנושא של בית האוכל.

<נעה בן שבת: כאן ההגדרה קצת שונתה.

<נעה בן שבת: "בית אוכל – עסק שבו מכינים ומגישים מזון המיועד כרגיל לאכילה במקום העסק ובסמוך למועד הכנתו ובכלל זה בית קפה, מסעדה, מזנון ועסק של מזון מהיר".

<נעה בן שבת: זאת אומרת, אם יש לי מסעדת פלאפל שאין שם מקום ישיבה ותמיד אוכלים בחוץ, זה כן בפנים או לא?

<אלי גורדון: כן.

<אלי גורדון: בטח.

<נעה בן שבת: הוא כן בית אוכל כי האוכל מיועד לאכילה.

<אלי גורדון: זה חלק מהדרישות.

<נעה בן שבת: כאן אנחנו אומרים אכילה במקום העסק?

איציק שמולי: יש לי שאלה לגבי זה.

איציק שמולי: מה לגבי הדוגמה שהיושב ראש נתן עם האולמות?

<נעה בן שבת: זה הסעיף הבא.

<נעה בן שבת: נעבור לסעיף 52.

<נעה בן שבת: סעיף 52, אנחנו קראנו את אותה אופציה שאדוני הציע.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים: "על אף הוראת סעיף 46, הכנת מזון במטבח מוסדי אינה טעונה קבלת רישיון ייצור למעט במטבח מוסדי אשר שלושים אחוזים לפחות בממוצע שבועי מן המזון שמכינים בו נועד לאספקתו לגופים אחרים שאינם צרכני הקצה – את זה ביקשו להכניס במקום הסועדים.

<נעה בן שבת: אולי בנוסח יהיה משהו אחר – לשם צריכה מחוץ למוסד או לעסק או במטבח מוסדי שיספק לגופים אחרים כאמור אלף מנות לפחות בממוצע ביום עבודה".

<נעה בן שבת: אלף מנות, זה ליום עבודה, שלושים אחוזים, זה מחושב בממוצע שבועי.

<נעה בן שבת: נשאר לנו כמובן סעיף קטן (א)(1), נשארה אותה סיפא שהייתה קודם לפיה:" "על אף האמור בסעיף קטן (א), ראה השר כי הדבר דרוש לשם שמירת בריאות הציבור, רשאי הוא לקבוע, באישור הוועדה, כי מטבח מוסדי יהיה טעון רישיון מטבח מוסדי בהתאם לתנאים שיקבע לעניין זה.

<נעה בן שבת: ולעניין מטבח מוסדי במלון, בהתייעצות עם שר התיירות.

<נעה בן שבת: קביעה כאמור יכול שתהא לפי סוג המטבח המוסדי, סוגי המזון שמכינים בו, היקף פעילותו ומערכות בקרה ואיכות שהוא מפעיל".

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ב) יש לנו את אותה הגדרה של מטבח מוסדי, כאר את בית הספר הפכנו למוסד חינוך.

איציק שמולי: אני יכול לקבל למה שקראנו הסבר בעברית?

אלי אלאלוף: לא הבנת?

איציק שמולי: לא.

איציק שמולי: אני לא אומר סתם.

אלי אלאלוף: ממי אתה רוצה לקבל הסבר?

איציק שמולי: מנעה, מהממשלה.

<נעה בן שבת: אנחנו מדברים על מטבח מוסדי שהוא בית אוכל.

<נעה בן שבת: בראש ובראשונה מהותו בית אוכל אבל הוא נמצא בתוך מוסד או בית עסק והוא בעצם מיועד לאכילה של האנשים שנמצאים או עובדים שם או מועסקים שם, באותו מוסד או עסק.

<נעה בן שבת: יש את הדוגמאות של גן אירועים, אולם אירועים, בגלל היקף המנות הרב שלהם שבאמת הרבה מאוד אנשים יושבים בעת ובעונה אחת ואוכלים.

<נעה בן שבת: יכול להיות מלון, יכול להיות מוסד רפואי, מוסד חינוכי או בית אבות ויכולות להיות כמובן מסעדות אחרות מאותו סוג.

<נעה בן שבת: זהו מטבח מוסדי.

<נעה בן שבת: לבית אוכל ניתן פטור לחלוטין מרישיון ייצור.

<נעה בן שבת: למטבח מוסדי אנחנו אומרים שנותנים לו פטור אבל יכול להיות שיהיו תקנות שיחייבו אותו במטבח מוסדי.

<נעה בן שבת: סליחה, אני אמרתי שניתן פטור תמיד אבל לא ניתן פטור תמיד וגם בבית אוכל אומרים שהחריג יהיה במקרה ששלושים אחוזים לפחות מהמזון שלו מוצאים החוצה, לא בצורה של טק אווי רגיל אלא בצורה של ממש קייטרינג.

<אלי גורדון: לא לבן אדם אלא לגוף אחר שהוא זה שימכור אחר כך את המזון.

איציק שמולי: ובמטבח המוסדי יש סעיף כזה?

<אמיר רשף: כן.

<אמיר רשף: גם שלושים אחוזים וגם מעל אלף מנות ביום.

<אמיר רשף: מי שמייצר החוצה או מוכר החוצה אלף מנות ביום, יצטרך רישיון ייצור ככל שהוא אחד מאלה שנמנים במטבח מוסדי.

איציק שמולי: אם אני מבין נכון, זה או שלושים אחוזים או אלף מנות ביום, הנמוך מבין השניים?

<אמיר רשף: כן.

<נעה בן שבת: נכון.

<נעה בן שבת: כל אחת מהאפשרויות האלה יוציא אותו מגדר הפטור הזה של מטבח מוסדי.

<נעה בן שבת: כמובן, הפטור הזה, אם אפשר לקבוע במקומו בתקנות חובת רישוי מטבח מוסדי והוראות לעניין הזה.

אלי אלאלוף: איציק, אני רוצה לציין שזה בא בעקבות הניסיון האישי שלנו בנושא מפעל ההזנה לבתי הספר.

אלי אלאלוף: בשלב מסוים, כדי לקדם את העסקים בפריפריה, אפשרנו גם לאולמות שמחה לספק מזון אבל בתנאים מסוימים כדי שזה יהיה בסטנדרט.

<נתן ויטנברג: כל אולמות השמחה האלה היו עם רישיון יצרן.

אלי אלאלוף: אלה שעושים את זה.

אלי אלאלוף: זה בעקבות מפעל הזנת התלמידים.

אלי אלאלוף: הצענו מה שאתה אומר, אבל כאן שיקפנו את זה, בדיוק את המצב שאתה רוצה לראות.

<נתן ויטנברג: יש לי הערה לנושא של הגדרה של אלף מנות.

<נתן ויטנברג: זאת הגדרה בלתי אפשרית.

אלי אלאלוף: למה?

<נתן ויטנברג: כי מנה זה דבר ששונה באולם אירועים, במלון ובקייטרינג.

<נתן ויטנברג: זה לא משהו שהוא בר הגדרה.

אלי אלאלוף: מה אתה מציע?

<נתן ויטנברג: מה זאת ארוחה?

<נתן ויטנברג: באולם אירועים היא איקס, כשאתה במלון בערב היא וואי וכשאתה סתם בבית הארחה היא משהו אחר.

<אלי גורדון: זה יישאר עם שלושים אחוזים בלבד?

<נתן ויטנברג: כן.

אלי אלאלוף: אני לא מסכים.

אלי אלאלוף: אני אסביר.

<זאב פריקובסקי: אני חושב שנתי צודק.

<זאב פריקובסקי: אני אמנם לא עוסק בתחום אבל אני חושב שזה עלול להיות נתון לפירושים של מפקחים בשטח.

<זאב פריקובסקי: ארוחה מורכבת ממנות.

<זאב פריקובסקי: לכן, אלף מנות יכולות להתבטא בקלות ב-250 ארוחות.

<זאב פריקובסקי: מנה היא חלק מארוחה.

אלי אלאלוף: איך אתה למשל מגדיר שלושים מנות של פלאפל?

<זאב פריקובסקי: זה בסדר.

<זאב פריקובסקי: פלאפל הוא מנה.

<זאב פריקובסקי: הפלאפל הוא מנה.

אלי אלאלוף: ארוחה עם שלוש מנות.

<זאב פריקובסקי: בדיוק.

<זאב פריקובסקי: ארוחה עם שלוש מנות, כשיש מאה ארוחות, זה לא 300.

אלי אלאלוף: בבקשה תתרגמו את זה.

אלי אלאלוף: הכוונה היא לזה.

אלי אלאלוף: ארוחות.

<זאב פריקובסקי: ארוחות.

<זאב פריקובסקי: בדיוק.

אלי אלאלוף: ארוחות.

אלי אלאלוף: מצוין.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נציג משרד הכלכלה.

<יובל אביעד: אדוני, אני רוצה להתייחס להחלפה של בית הספר במוסד חינוכי.

<יובל אביעד: ההחלפה עצמה מקובלת עלינו ואנחנו גם הצענו אותה בעצמנו.

<יובל אביעד: יחד עם זאת, זה מכניס המון מסגרות שפועלות בתנאים ייחודיים כמו למשל מעונות יום, משפחתונים שפועלים בבתי מגורים.

<יובל אביעד: בהיבט הזה אנחנו מבקשים שלפחות התקנת התקנות תיעשה בהתייעצות עם שר החינוך או שר הכלכלה לפי העניין כדי שנוכל לסנכרן בינינו את הפעילות של המטבח המוסדי.

<יובל אביעד: זה מקובל על חבריי בממשלה.

אלי אלאלוף: אין לי בעיה.

אלי אלאלוף: מקובל.

אלי אלאלוף: בהחלט.

אלי אלאלוף: עד שמעונות היום יעברו למשרד החינוך.

<אלי גורדון: אדוני היושב ראש, אם יורשה לי הבהרה.

<אלי גורדון: נאמר גם בדיונים הקודמים שנכון להיום כל עסק שהמטרה שלו היא להסעיד אנשים מחוץ למקום והוא משנע את אותו המזון המבושל, הוא מחויב ברישיון יצרן תחת הגדרה של קייטרינג ממנה/ארוחה ראשונה.

<אלי גורדון: אני מבקש שזה יהיה ברור.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: מקובל.

<נעה בן שבת: אנחנו יכולים לעבור לסעיף 53(3) בעמוד 26.

<נעה בן שבת: בסעיף הזה יש סמכות לתקנות פטור מחובות יצרן.

<נעה בן שבת: יש כאן התייחסות לנושא הייצוא ואני מבינה שדובר על איזשהו מודל לבי היצוא בכלל ויכול להיות שכל סעיפי היצוא ירוכזו במקום אחד, אבל כרגע זה מופיע כאן.

<נעה בן שבת: פטור מחובות שלפי סימן זה או פטור לסוגים מסוימים של פעילות ייצור או של מזון מסוימים שמיועדים לשם יצוא בלבד או הייצור או המזון מיועד לשם יצוא בלבד בכפוף לתנאים שיקבע השר לרבות תנאים לעניין יצור למטרת יצוא בלבד.

<נעה בן שבת: תקנות לפי פסקה זו ייקבעו בהתייעצות עם שר הכלכלה.

אלי אלאלוף: יש כאן הערות?

<רוית ארבל הוסמן: הסעיף הזה, ההסדר שכרגע בדיונים, לא אמורים להצביע עליו, אם אני מבינה נכון, הוא אמור לייתר את הסעיף הזה.

<נעה בן שבת: הנושא של היצוא עדיין לא סגור, אני כרגע מקריאה אותו כדי שהוא יהיה כאן, אני מבקשת שאם יהיה הסדר אחר, כרגע אנחנו בשני סימנים ראשונים.

<נעה בן שבת: אם בהמשך הדרך, בהמשך קריאת החוק יהיה איזשהו תיקון שיחייב איזשהו תיקון בסימנים האלה, כמובן אפשר יהיה להעלות ולומר על אף האמור כאן.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: אני סומך עליך.

<נעה בן שבת: לסעיף 54(ד).

<נעה בן שבת: יש כאן תיקון לגבי המועדים ואני רוצה להקריא אותו למען הסדר הטוב.

<נעה בן שבת: החלטה בבקשה למתן רישיון ייצור תינתן בתוך תשעים ימים מהמועד שבו הוגשה הבקשה המלאה ללשכת הבריאות המחוזית ובכלל זה כלל המסמכים שנדרש לצרף לבקשה.

<נעה בן שבת: לעניין זה יראו בהגשת בקשה לאחר החלטה על דחיית בקשה למתן רישיון ובה מסמכים המעידים על השלמת דרישות שניתנו בהחלטה כאמור, כהגשת בקשה חדשה והחלטה בבקשה כאמור תינתן בתוך 45 ימים ממועד הגשתה – זה הקיצור שאדוני ביקש – למעט בנסיבות חריגות בהן סבר נותן הרישיון כי מהות הדרישות שנדרש להשלימן אינה מאפשרת השלמת הבדיקה בתוך תקופה כאמור.

אלי אלאלוף: הערות.

<נתן ויטנברג: הנושא של תשעים ימים מייצר הרבה עסקים שיפעלו כאן בניגוד לחוק.

אלי אלאלוף: אבל קיצרנו ל-45 ימים.

<נתן ויטנברג: לא.

<נתן ויטנברג: החלטת הבקשה למתן רישיון ייצור.

<נעה בן שבת: היו 120 ימים וזה קוצר לתשעים ימים.

<נתן ויטנברג: חוק רישוי עסקים קובע שלושים ימים וגם בזה קשה לרשויות לעמוד.

<נתן ויטנברג: מצב של תשעים ימים גורם להרבה עסקים כשל בהתחלה כי אתה חייב לשכור מקום, להגיש את הבקשה ואז תשעים ימים יש מצב שאתה נשאר עם עסק לא מתפקד.

<נתן ויטנברג: זאת התניה מאוד מאוד קשה כלכלית לעסקים.

אלי אלאלוף: זה עד תשעים ימים.

אלי אלאלוף: מה אומר משרד הבריאות?

אלי אלאלוף: יכול לקצר?

<אלי גורדון: לא.

<נעה בן שבת: אנחנו כבר דנו בנושא הזה.

<נעה בן שבת: זה לא הדיון הראשון.

<נתן ויטנברג: זה סותר את חוק רישוי עסקים, שם יש שלושים ימים.

<נעה בן שבת: אבל חוק רישוי עסקים דורש, אם אני מבינה נכון, עוד גורמים שצריכים לתת את רישוי העסק.

<נעה בן שבת: הנושא של משרד הבריאות הוא רק אחד מהנושאים שנבדקים במסגרת רישוי עסקים.

אלי אלאלוף: היה על זה דיון מאוד מעמיק וקיצרנו את התקופה.

אלי אלאלוף: מצטער.

אלי אלאלוף: הייתי רוצה להיענות אבל אני יודע שזה בלתי אפשרי.

<נמרוד הגלילי: איגוד לשכות המסחר.

<נמרוד הגלילי: צריך לזכור שהרבה פעמים גופים שונים מתנים את האישור שלהם בגופים אחרים.

<נמרוד הגלילי: אז, אם כל פעם כיבוי אש מחכה - - -

אלי אלאלוף: ברשותך, היה דיון ואמרנו פעם שמישהו צריך לעשות סדר בכל נושא הרישיונות והאישורים אבל לא עכשיו.

<נעה בן שבת: רק לשאול בעניין הזה.

<נעה בן שבת: אישור רישיון יצרן שאתם תתנו, הוא גם מעיד על עמידה בתנאי סעיף 10 לחוק רישוי עסקים.

<נעה בן שבת: נכון?

<נעה בן שבת: הוא גם הפרק שלכם בתוך חוק רישוי עסקים.

<אלי גורדון: אנחנו חלק בלתי נפרד.

<אלי גורדון: רישיון יצרן שלנו או אישור על כוונה להנפיק רישיון מהווה גם היום אישור לרשות מקומית.

<אלי גורדון: כך זה עובד גם היום ואין לנו כוונה לשנות.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: נמשיך.

אלי אלאלוף: היו דיונים באותה נקודה ובאמת בגישה כמו שלכם, בבקשה, אל תחייבו אותנו בדיון חוזר.

<נעה בן שבת: סעיף (ג).

<נעה בן שבת: מנהל שירות המזון יפרסם – אני מדברת על סעיף 55 בו נוסף סעיף קטן (ג) – באתר האינטרנט רשימה של בעלי רישיון ייצור תקף בהתאם לסוג פעילות הייצור וסוג המזון לגביהם ניתן הרישיון.

<נעה בן שבת: לסעיף 56.

<זמר בלונדהיים: סעיף של חברת הכנסת גרמן.

<נעה בן שבת: נכון.

<נעה בן שבת: יש כאן כמה תיקוני נוסח.

<נעה בן שבת: אני לא חושבת שהם מאוד משמעותיים, אבל יש את אותו תנאי של סעיף קטן (ה) האומר ש"לא ייקבע תנאי שונה לשני אתרי ייצור המייצרים אותו מזון ללא שוני מהותי ביניהם".

<נעה בן שבת: אלה כמובן שני אתרי ייצור של יצרן אחד, צריך להוסיף.

<נעה בן שבת: , המייצרים אותו מזון.

<זמר בלונדהיים: לא, לא רק של אותו יצרן.

<נעה בן שבת: אני חושבת שזה מכוח עיקרון השוויון.

<נעה בן שבת: זה משהו יותר כללי.

<זמר בלונדהיים: בזמנו הועלה הקושי שבאתרים שונים קובעים תנאים שונים ואמרתי שעיקרון השוויון כעיקרון נותן לזה מענה ואין צורך.

<זמר בלונדהיים: היה חשוב לחברי הכנסת לתת לזה ביטוי - חברת הכנסת גרמן לא כאן – פוזיטיבי ונתנו.

<זמר בלונדהיים: אני מסכים שלו שני עסקים דומים במהותם, כמו שכתבנו כאן, היו פונים ואומרים שלא יתכן שקובעים תנאים שונים, הם היו כנראה זוכים בבית המשפט וכנראה זה לא היה מגיע לבית המשפט כי היינו מתקפלים מראש.

אלי אלאלוף: אתה צודק.

אנחנו אומרים: כאן הייתה כמובן ההסתייגות של חברת הכנסת יעל גרמן.

אנחנו אומרים: לסעיף 58(א), לעניין שמירת מסמכים בידי יצרן.

אנחנו אומרים: יש כאן מענה לאיזשהו דיון שהיה בנושא העקיבות.

סעיף קטן: זאת הייתה בקשה של איגוד לשכות המסחר כדי להגיד שמדברים על השלב שעוד לפני שהם הופכים להיות משווק, שהם עדיין בכובע שלהם כיצרנים.

סעיף קטן: "תקנות כאמור יכול שיקבעו דרישות שונות לגבי סוגי מזון מסוימים בהתחשב בין השאר בתנאי ייצורם, הובלתם ואחסונם".

סעיף קטן: כמובן שיש חובת עקיבות על היצרן בשווקו את המזון אבל הטענה הייתה שכאן יש עקיבות יותר מוגברת והיא מתייחסת לכל יצרן ויצרן, והחובות של המשווק , חובות העקיבות שחלות על המשווק ויחולו גם על יצרן כמשווק, כאשר הוא פועל כמשווק, הן אחרות ולכן הם ביקשו את החידוד הזה.

<רוית ארבל הוסמן: אפשר לחזור אחורה?

אלי אלאלוף: בבקשה.

<רוית ארבל הוסמן: בסעיף 56(ה) שהוסף לפי בקשתנו, ואנחנו מאוד שמחים על כך, אני חושבת שכרגע הוא מנוסח - לעניין אתרי ייצור שונים, תנאים דומים, והאם אין הבדל מהותי – ואומר שלא ייקבע תנאי שונה לשני אתרי ייצור המייצרים אותו מזון, ממש אותו מזון.

<רוית ארבל הוסמן: לדעתי צריך להיות כאן אותו סוג מזון כי גם ההמשך הולך בכיוון שאני מציעה, ללא שוני מהותי ביניהם בשים לב לסוג המזון המיוצר בהם.

אלי אלאלוף: אמת.

<נעה בן שבת: אין שוני מהותי ביניהם בשים לב לסוג המזון.

אלי אלאלוף: נבקש את משרד המשפטים להתייחס להערה.

<נעה בן שבת: אנחנו בעצם מדברים על שני אתרי ייצור המייצרים אותו מזון, אבל אחרי כן אנחנו אומרים ללא שוני מהותי ביניהם.

<נעה בן שבת: היא רוצה להוריד את המילים "המייצרים אותו מזון".

<נעה בן שבת: שני אתרי ייצור שאין שוני מהותי ביניהם בשים לב לסוג המזון, לגודלם, לתהליכי הייצור והיקפם.

<רוית ארבל הוסמן: תודה רבה.

אלי אלאלוף: חסכנו מילה.

<נעה בן שבת: אני חושבת שהדבר הזה מתחייב.

<נעה בן שבת: אנחנו בסעיף 62.

<נעה בן שבת: יש כאן רק תיקון קטן.

<נעה בן שבת: "חשב נותן המזון כי המזון לגביו ניתן רישיון הייצור אינו עומד בדרישה או בהוראות שנקבעו לפי פרק זה, רשאי להתלות או להגביל את הרישיון עד לבירור החשד האמור אם הדבר דרוש עקב חשש לפגיעה בבריאות הציבור בבטיחות המזון".

<נעה בן שבת: הוספנו את המילה "לפגיעה".

<נעה בן שבת: בסעיף קטן (ב) יש שינויי נוסח שרק נועדו להבהיר.

<נעה בן שבת: אלה שינויי נוסח ולא שינויי מהות ולכן אני לא אתעכב עליהם.

<נעה בן שבת: לסעיף 63.

<נעה בן שבת: הזזנו אותו.

<נעה בן שבת: הוא היה קודם סעיף 64 ואני רואה שגם הנוסח הודפס לא כל כך טוב.

<נעה בן שבת: "לא יקבל נותן רישיון החלטה לפי סעיפים 60, 61 או 62 אלא לאחר שנתן לבעל הרישיון הזדמנות לטעון את טענותיו".

<נעה בן שבת: אנחנו עכשיו בסעיף 65.

<נעה בן שבת: בסעיף 65 יש חובת מסירת הודעה.

<נעה בן שבת: מה שכתוב היום, זאת הודעה על החלטת נותן הרישיון לפי סעיפים 60, 61 או 62 או 63.

<נעה בן שבת: "תימסר בכתב לבעל הרישיון הנוגע בדבר בהודעה מנומקת".

<נעה בן שבת: זאת חובת הנמקה והנמקה בכתב.

להוסיף אותו: מה המטרה של הפרסום הזה?

<זמר בלונדהיים: זה לבקשת היושב ראש.

<זמר בלונדהיים: נדמה לי שאחד מארגוני הצרכנות, אני לא זוכר איזה, אמר שיש אינטרס ציבורי שידעו על החלטות כאלה.

<זמר בלונדהיים: אנחנו מגבילים את זה להחלטות על ביטול מכיוון שהן ההחלטה הסופית.

<זמר בלונדהיים: החלטה על התליה היא זמנית, היא לבירור.

אלי אלאלוף: זה היה רעיון של הגנת הצרכן.

<זמר בלונדהיים: נכון.

<נעה בן שבת: אבל זה לא יהיה חייב להיות שיטתי.

<נעה בן שבת: זאת רשות.

<זמר בלונדהיים: זה רשות במובן הזה שנדמה לי שזאת תהיה רשות שהוא יהיה חייב אלא בנסיבות מיוחדות במובן הזה שזה מגלם אינטרס ציבורי, אבל שוב, אנחנו לא רצינו לכבול באופן מוחלט.

איציק שמולי: למה?

איציק שמולי: מה הבעיה לפרסם את זה?

<אלי גורדון: אין בעיה לפרסם את זה וזאת הכוונה שנפרסם אותם אלא שצריך ליצור איזשהו הסדר לעניין הזה.

<אלי גורדון: לכן נאמר שרשאי מנהל שירות המזון לפרסם.

<אלי גורדון: כאשר יהיה מתווה, אז נתחיל לפרסם.

<אלי גורדון: גם היום אנחנו מפרסמים.

<אלי גורדון: שלא תהיינה אי הבנות, חלק, כגון ריקולינג, ביטולים של רישיון יצרן והשמדות מוצרי מזון מן החי, גם היום מפורסמים באתר האינטרנט של משרד הבריאות.

<אלי גורדון: כך אנחנו גם מתכוונים להמשיך.

אלי אלאלוף: אנחנו מחדשים את הישיבה.

אלי אלאלוף: אנחנו ממשיכים בתיקונים ונגיע להצבעה.

<נעה בן שבת: הגענו לתת סימן ג', אישור ייצור נאות.

<נעה בן שבת: אני אצטרך לעבור על כמה תיקונים בסעיפים כי הנוסח שפורסם אתמול, היו בו עוד כמה שינויים קטנים, מינוריים כמובן ויותר ניסוחיים, אבל בכל זאת אני רוצה שהם יהיו בפניכם.

<נעה בן שבת: בסעיף 67, מבחינה נוסחית, ויתרנו על סעיף קטן (א).

<נעה בן שבת: במהות זה לא אמור לשנות.

<נעה בן שבת: זה היה סעיף כללי והוא יימחק.

<נעה בן שבת: סעיף קטן (ג), גם אותו קראנו בדיון, לגבי התקנות.

<נעה בן שבת: לסעיף 68.

<נעה בן שבת: היה נושא של התקנים הבינלאומיים.

<נעה בן שבת: היה נושא של הגדרה.

<נעה בן שבת: התאחדות התעשיינים העלתה את הנושא של התקנים הבינלאומיים לעניין תנאי ייצור נאותים ואני אקרא את הנוסח שנועד להתגבר על הבעיה הזאת.

<נעה בן שבת: סעיף 68(א).

<נעה בן שבת: "לא ייתן מנהל שירות המזון אישור ייצור נאות אלא לאחר שהמבקש הגיש את הבקשה בהתאם להוראות שקבע השר לפי סעיף 67(ג) ויצרף לבקשתו אישור מאחד הגופים המנויים להלן המעיד כי ייצור המזון במפעל שלו נעשה בהתאם לתקנים בינלאומיים מקובלים שמנהל שירות המזון פרסם באתר האינטרנט כי ניתן לתת על בסיסם אישור עמידה בתנאי ייצור נאותים".

<נעה בן שבת: זאת אומרת, אתם אמרתם שהארגון לא נותן לי אישור על תנאי ייצור נאותים אלא הוא רק נותן לי אישור שאני עומד בתקנים.

<נעה בן שבת: אנחנו אומרים שאלה יהיו אותם תקנים שמנהל שירות המזון פרסם באתר האינטרנט שהם אלה שמעידים על תנאי ייצור נאותים.

<נעה בן שבת: "לאחר שנוכח כי מתקיימים התנאים הנוספים".

<נעה בן שבת: יש כאן את התנאים הנוספים שנקבעו לסעיף 67, ככל שנקבעו, וכאן יש את שני האישורים שמהווים תנאי, שאחד מהם מהווה תנאי לאישור ייצור נאות.

<נעה בן שבת: לסעיף 69.

<נעה בן שבת: דובר על זה בדיון אבל אני רוצה להבהיר.

<נעה בן שבת: "תוקפו של ייצור נאות יהיה לשנתיים אולם בעת חידוש האישור, רשאי מנהל שירות המזון לחדשו לתקופה שבין שלוש לבין חמש שנים, הכול בשים לב בין השאר לסוג המזון המיוצר, סוג פעילות הייצור, היקף הייצור, התקופה שבה האישור נמצא בידי בעל האישור והקפדתו על מילוי הוראות לפי חקיקת המזון במהלך תקופה זו".

<זמר בלונדהיים: נענינו לבקשה שעלתה כאן - לדעתי גם היושב ראש העלה אותה – להשוות את זה לאורך תקופת רישיון היצרן.

<זמר בלונדהיים: זה מה שעשינו.

<נעה בן שבת: לסעיף 70.

<נעה בן שבת: שוב, מתוך אותה מגמה שעלתה בדיון להתאים בכל הניתן בין ההוראות שנוגעות לאישור ייצור נאות לבין ההוראות לגבי רישיון יצרן, עלתה כאן הערה ממשרד הבריאות, אנחנו מדברים על כך שמנהל שירות המזון רשאי לבטל אישור ייצור נאות ולהתלותו או לסרב לחדשו.

<נעה בן שבת: אין כאן עניין של הגבלה אבל יש כאן עניין של אפשרות של התליה וכמובן עניין של סירוב חידוש, שזה עניין נוסחי.

<נעה בן שבת: מבחינת העילות להתליה או לסירוב לחדש ולביטול, אחת מהן היא עילה שכבר הופיעה גם בנוסח שהקראנו אבל לא הייתה בנוסח הכתוב ואנחנו מנסים לאחד בין הנוסחים.

<נעה בן שבת: "המבקש בעל האישור או נושא משרה בתאגיד שהוא המבקש או בעל אישור הפר תנאי מתנאי האישור או הוראה מהוראות לפי חקיקת המזון או שחדל לקיים תנאי או הוראה כאמור".

<נעה בן שבת: זאת אומרת, הייתה הפרה.

<נעה בן שבת: אם עכשיו הייתי בוחן, לא היו מתקיימות אלא ממש הייתה הפרה של אחת ההוראות.

<נעה בן שבת: בסעיף (5), יש תנאי שגם הוא נלקח כמו שקיים ברישיון ייצור.

<נעה בן שבת: "בעל האישור או האחראי מטעמו על הייצור גילה חוסר מיומנות, כישורים לקויים או ידע מקצועי חסר בחקיקת המזון באופן העלול להביא לסכנה לבריאות הציבור אולם מנהל שירות המזון לא יורה על ביטול או על סירוב לחדש או להתליה לפי פסקה זו, אלא אם כן שוכנע כי לא ניתן לקבוע לגביו תנאים שקיומם יביא לתיקון הליקוי ובכלל זה דרישה כי בעל האישור או אחד לפחות מעובדיו הבכירים יעבור קורס הכשרה מתאימה להבטחת איכות ובטיחות המזון כפי שיקבע השר".

<נעה בן שבת: אני עוברת לסעיף קטן (ב).

<נעה בן שבת: אנחנו אומרים שעל ביטול, התליה או סירוב לחדש אישור כאמור בסעיף קטן (א) יחולו הוראות – אנחנו מוסיפים לפי בקשת התאחדות התעשיינים את סעיף 60(ג), את סעיף 61 ואת סעיף 63, בנוסף לסעיפים 64, 65 ו-66 שיחולו בשינויים המחויבים.

<נעה בן שבת: אדוני, דיברנו על התיקונים וזה נועד לבטל תיקונים שכבר דובר עליהם בדיונים הקודמים.

<נעה בן שבת: אני מנסה לדבר רק על דברים שחודשו או שצריך לחדד אותם או להבהיר אותם.

<נעה בן שבת: עוד דבר שהתחדד, הנושא של ההיתר.

<נעה בן שבת: בנושא של ההיתר לסימול בסמל תנאי ייצור נאותים, ביקשנו בדיון הקודם שיהיה סעיף שיתייחס להתקנת תקנות לעניין איך מגישים בקשה להיתר כזה ואיך מטפלים בו, ביטול של אישור וכולי.

<נעה בן שבת: מה שהוסבר לי במשרד הבריאות זה שלמעשה אותן הוראות שחלות לגבי בקשה לאישור ייצור נאות, הן יהיו לגבי בקשה להיתר למרות שזאת בקשה מעט שונה אבל היא לא שונה במהות.

<זאב שמואל פרידמן: אדוני היושב ראש, לעניין סעיף 70(ב).

<זאב שמואל פרידמן: על ביטול ההתליה או סירוב לחדש, יחולו הוראות סעיפים 60(ג), 61 ו-63.

<זאב שמואל פרידמן: מדובר שם בהוראות אבל ההוראות שם הן תלויות בשיקול דעת.

<זאב שמואל פרידמן: הניסוח הזה, אני רק שואל ורוצה לוודא, לא מדובר שם על כך שרק ההוראות יחולו אלא גם שיקול הדעת שמתנה את ההוראות.

<זאב שמואל פרידמן: אני לא בטוח שזה מה שמשתמע, במיוחד לא שזאת תהיה הפרשנות עת מדובר בשלילת רישיון.

<זאב שמואל פרידמן: לכן צריך לומר ההוראות והתנאים.

<נעה בן שבת: לא.

<זאב שמואל פרידמן: למשל בסעיף 60(ג), אם נסתכל, כתוב שעל אף האמור בסעיף קטן רשאי נותן הרישיון להתנות את החלטתו בתיקון.

<זאב שמואל פרידמן: אם את מתייחסת, את מפנה להוראה, זאת אומרת שהוא יצטרך, לפני שהוא מבטל או מטלה, לתת הוראות לתקן.

<זאב שמואל פרידמן: זאת אומרת, זה משהו מנדטורי.

<זאב שמואל פרידמן: זה יותר מרחיק לכת מ-60(ג) כי ב-60(ג) יש סמכות שבשיקול הדעת.

<זמר בלונדהיים: אם יורשה לי, להבנתי הטכניקה המשפטית להגיד יחולו הוראות סעיפים, זה כאילו אפשר היה פשוט לקרוא אותם כאן ובמקום לכתוב אותם כאן, אנחנו פשוט מפנים לזה.

<זמר בלונדהיים: לכן זה בא ביחד עם כל החבילה כאשר אם זאת סמכות חובה – היא חובה.

<זאב שמואל פרידמן: אם תכתוב שיחולו סעיפים בשינויים המחויבים, זה בסדר, אבל אם אתה כותב יחולו ההוראות, לא.

<זאב פריקובסקי: לא אכפת לי לכתוב שיחולו הסעיפים.

<זאב פריקובסקי: זה לא משנה.

<זאב פריקובסקי: אני לא הייתי כותב הסעיפים ותנאיהם.

<נעה בן שבת: זה עניין נוסחי.

<נעה בן שבת: לא אכפת לי כרגע לנסות למחוק את זה, אבל זה יחזור מהנסחות.

<זמר בלונדהיים: אני סומך על דפנה.

<זמר בלונדהיים: בכל מקרה, זאת טכניקה מקובלת.

<זמר בלונדהיים: אין לי חשש כי אחרת זה בכל החקיקה פתאום אנחנו צריכים לכתוב אחרת ולכן אני לא חושב שבית משפט ישמח לפרשנות כזאת בקלות.

<נעה בן שבת: המשמעות היא שבמקום לכתוב כאן שוב שהמנהל רשאי וכולי.

<זאב שמואל פרידמן: זה ברור לי.

<זאב שמואל פרידמן: אני רק חושב שבמקרה של סמכות של ליטול ממישהו רישיון, הפרשנות תהיה דווקא כזאת.

<נעה בן שבת: אולי באמת נתייעץ לגבי אותו סעיף ספציפי, לגבי סעיף 60(ג), ואולי באמת יהיה צריך לכתוב אותו כאן בנוסף.

<נעה בן שבת: אפשר גם לעשות את זה.

<זמר בלונדהיים: אני מציע שנשאיר את זה לנו.

<נעה בן שבת: תיקון אחרון נוגע לתקנות בסעיף 75(7) והוא נוגע ליצוא.

<נעה בן שבת: יכול להיות שזה באמת יעבור כמו שאמרנו לאותו הסדר של יצוא ויהיה סימן כזה נפרד.

איציק שמולי: יש לי שאלה לגבי סעיף 75.

איציק שמולי: מה זה מזון ייחודי?

<נעה בן שבת: למזון ייחודי יש הגדרה.

<נעה בן שבת: הוא כולל שלושה סוגי מזון.

איציק שמולי: אני רואה מזון ייעודי אבל לא ייחודי.

<זמר בלונדהיים: מזון ייחודי כולל ייעודי.

<זמר בלונדהיים: יש הגדרה בהגדרות שמיד נקריא לך.

איציק שמולי: אתה לא צריך להקריא לי.

איציק שמולי: רק תגיד לי היכן.

<זמר בלונדהיים: סעיף 43.

<זמר בלונדהיים: בסעיף 43.

אלי אלאלוף: מה עם אוכל לחולי צליאק?

<נעה בן שבת: זה מזון רגיש.

<זמר בלונדהיים: אני מתנצל, חבר הכנסת שמולי הסב את תשומת לבי למשהו.

<זמר בלונדהיים: מכיוון שיש כאן מזון ייחודי, אין לנו הגדרה שלו וההגדרה בסעיף 43 היא רק לסעיף זה.

<נעה בן שבת: אולי צריך להוציא את ההגדרה.

<זמר בלונדהיים: צריך להעביר אותה לתחילת החוק.

<נעה בן שבת: כן.

כמו שהתבקשנו: בסעיף קטן (א) יש לנו תנאים או דרישות למתן אישורים, תעודות או רישיונות מאת נותן הרישיון כפי שהתבקשו על ידי מדינות יעד לצורך יצוא.

כמו שהתבקשנו: אנחנו דיברנו על ההוספה של האגרות אבל אני מבינה שיש סעיף אחר בנוגע לנושא האגרות וכאן זה מיותר.

<זמר בלונדהיים: האגרות, כן.

<זמר בלונדהיים: אמרנו שיש לנו סעיף כללי בסוף.

<נעה בן שבת: הסיפא של האגרות תימחק.

<נעה בן שבת: יש כמובן גם את סעיף קטן (ב) בהמשך.

<נעה בן שבת: אדוני, דיברנו על הנושא של אחריות משווק.

<נעה בן שבת: הנושא של אחריות משווק נגע לסימן ב' וכרגע יש כאן נוסח שאני יודעת שיש לכם הסכמות לגביו והסכמות נוספות.

<נעה בן שבת: הוא נגע לכל מיני הוראות שהתייחסו לאיסור מכירה בידי משווק של מזון שנעשה על ידי גורם אחר ולא היה בידיעתו של המשווק והמשווק באמת עשה כל מה שאפשר כדי למנוע את הפגם, בין אם בהוראות שנתן ליצרן, בין אם במערכת בטיחות ובין אם בבדיקות שהוא ערך, תלוי לפי העניין.

אלי אלאלוף: יש הערות לפני שנלך לדף של המשווק?

<רוני סורקיס: כן, בבקשה.

<רוני סורקיס: סעיף 29 מפנה לתוספת הראשונה ואחד הדברים שכתוב הוא ש"לא ימכור אדם או לא ישווק מזון שיש בו חומר רעיל".

<רוני סורקיס: בתוספת הראשונה כתוב בסעיף הראשון "שאריות של חומרי הדברה".

<רוני סורקיס: אני חושב שכדי שאנחנו נשלים את התמונה בצורה ברורה, כדי שאנחנו לא נייצר חשיפה והמולה לשווא, צריך שיהיה כתוב שם שאריות של חומרי הדברה מעל הרמות המותרות ולא שאריות של חומרי הדברה.

<אלי גורדון: כתוב.

<אלי גורדון: תסתכל על הסעיפים.

<אלי גורדון: כתוב אלא אם כן הדבר הותר.

<קריאה: במידה שהותרה.

<רוני סורקיס: אם זה במידה שהותרה, זה בסדר.

אלי אלאלוף: נעבור למשווק.

<זמר בלונדהיים: בדיון הקודם הסברנו, לאחר שיח לא קצר עם המשווקים, את עמדת הממשלה לגבי ההסדר שצריך לחול על המשווקים, בהמשך למה שהיה כאן בדיון הראשון ביחס לאחריות משווק בדברים שלא הוא ביצע.

<זמר בלונדהיים: התפיסה שאנחנו הצגנו, ושאנחנו מכירים, שקיימת גם בעולם ובישראל כיום בתחום המזון אבל גם בישראל וגם בעולם בתחומים אחרים שמשיקים, של תקינה ושל הגנת הצרכן וכולי, היא שיש לעוסק אחריות לגבי המוצרים שהוא מוכר, וגם בחוץ לארץ יש אמירות מפורשות שכמובן שמידת האחריות של היצרן היא מובהקת יותר אבל זה לא אומר שמי שבסוף מוכר את המוצר לקונה הסופי ויש חוזה ביניהם של אני קונה ואני משלם, אני קונה ממך מוצר שהוא תקין , ולכן אנחנו לא נפטור מאחריות.

<זמר בלונדהיים: כן הכנסנו סעיף, לאחר בחינת גם ההסדרים שיש במדינות אחרות – גם באמנות האירופאיות מהן למדנו - סעיף שמגלם את האחריות כמו שאנחנו רואים אותה והוא אומר שחזקה שמשווק לא הפר את הוראות סעיפים.

<זמר בלונדהיים: אני אקדים ואומר שרשימת הסעיפים עדיין לא בהסכמה אבל מכיוון שזה ממילא לא חלק מהפרקים האלה אלא הם חלק מפרק שיבוא בהמשך, נמשיך בליבון מול המשווקים לגבי איזה סעיפים בדיוק.

<זמר בלונדהיים: אני מדלג על זה ועובר להסדר המהותי.

<זמר בלונדהיים: חזקה שהמשווק לא הפר את הוראות הסעיפים האלה לעניין מזון ארוז מראש שם עיקר הבעיה, כי מבחינת המשווקים זאת קופסא שחורה כי מה אנחנו יודעים לגבי משהו שהוא סגור.

<זמר בלונדהיים: כמובן או היצרן או היבואן.

<זמר בלונדהיים: אז סדרה של תנאים כאשר התנאי הראשון נוגע לזה שהמשווק או מיישם מערכת הבטחת איכות מסוג מסוים או שהוא נקט בכל האמצעים הסבירים לגבי שני דברים, גם לגבי זה שהוא מקבל את המזון מידי עוסק שפועל כדין וגם שהמזון עצמו עומד בדרישות חקיקת המזון.

<נעה בן שבת: פועל כדין, זה מעבר לזה שיש לו רישיון ייצור כדין.

<זמר בלונדהיים: נכון.

<נעה בן שבת: גם הפעולה שלו צריכה להיות כדין.

<זמר בלונדהיים: נכון.

<זמר בלונדהיים: יכול להיות שיש לו רישיון יצרן אבל אני בא ורואה שהמזון בשמש כמה שעות.

<זמר בלונדהיים: אני לא יכול לעצום עיניים בדברים כאלה וכולי ואני צריך לוודא שהוא אכן פועל כדין.

<זמר בלונדהיים: הוא נקט בתחום שליטתו באמצעים הנדרשים.

<זמר בלונדהיים: ההפרה כתנאי בסיסי נוצרה על ידי אחר.

<זמר בלונדהיים: כמובן שאם המשווק יצר את ההפרה או גרם לה או תרם לה, כל החזקה הזאת לא חלה.

<זמר בלונדהיים: הוא לא ידע ולא היה עליו לדעת על קיומה של ההפרה.

<זמר בלונדהיים: הפגם עצמו לא היה ניכר לעין, למישוש או להערכה שאז זה בעצם שולל את החזקה כי אם ראית שהאריזה קרועה או מנופחת, אין שום סיבה שהחזקה תחול וחובה על המשווק להוריד את זה מהמדף ולהשיב את זה ליצרן לפני שהוא מוכר.

<זמר בלונדהיים: אנחנו מסייגים את זה ואומרים שהוראות הסעיף לא יחולו.

אלי אלאלוף: זה הסכם קבוע שמותר להחזיר ליצרן מוצר שלא נמכר?

<זמר בלונדהיים: על זה אולי המשווקים יוכלו לענות טוב ממני.

אלי אלאלוף: זה אוטומטי?

<קריאה: לא.

<גליה שגיא: יש דברים שהם מעבר להסדר העסקי שלא מחזירים אותם, למשל מזון תינוקות, מוצרי חלב שלא מחזירים כל כך, ואולי יש הסדרים פרטניים.

<גליה שגיא: מוצרי בשר שאסור להחזיר וחייבים להשמיד בהתאם להוראות משרד הבריאות במקום.

<גליה שגיא: זאת אומרת, לא כל דבר אפשר להחזיר.

<נעה בן שבת: לא מחויבים לאפשר החזרת מזון.

<נעה בן שבת: אתם לא חייבים שתהיה לכם מדיניות החזרת מוצרי מזון.

<גליה שגיא: זה נכון, אבל כדי לבוא לקראת הצרכן, אני לא בטוחה במה שאני אומרת, אבל לפחות אני יכולה להגיד שמרבית רשתות השיווק במדינת ישראל, מלבד באמת דברים כמו בשר, מוצרי תינוקות ואולי עוד כמה חריגים, מאפשרים החזרה של מוצרי מזון כשירות ללקוח על אף שאין לנו חובה לעשות כן בהתאם למדיניות החזרת מוצרים בחוק הגנת צרכן.

אלי אלאלוף: אני שמח לציין את כניסתו של חבר הכנסת אברהם נגוסה, חבר הוועדה.

<זמר בלונדהיים: אנחנו בעצם מציעים שני סייגים לסעיף הזה.

<זמר בלונדהיים: הסעיף קודם כל חל על משווק שהוא אינו יצרן, יבואן או משווק מן האזור, וכל ההסדר לא חל ביחס למשווק בהקשר של מותג פרטי שאז הוא נתפס בעולם האחריות כיותר קרוב ליצרן ולכן החזקה הזאת לא חלה עליו.

<זמר בלונדהיים: להבנתנו זה גם מקובל על המשווקים.

איציק שמולי: אתה יכול להסביר את הסעיף הקטן הראשון?

<זמר בלונדהיים: סעיף (א)(1)?

איציק שמולי: כן.

איציק שמולי: משווק מן האזור.

איציק שמולי: משווק מן האזור הוא כמו יבואן רק משטחי הרשות הפלסטינית.

<זמר בלונדהיים: אנחנו נגיע.

<זמר בלונדהיים: יש סימן של שיווק מן האזור.

<זמר בלונדהיים: בגלל מעטפת המכס האחודה, אי אפשר להתייחס לזה כיבוא, מה שהיה קורה לו לא הייתה מעטפת מכס אחודה.

<זמר בלונדהיים: זה דרש הסדר ייחודי, אבל אנחנו נגיע אליו.

<זמר בלונדהיים: המשווק מן האזור, הוא בעצם היבואן, אסור לנו לקרוא לו כך, אבל הוא יבואן מן האזור ויצרנו לו הסדר ייחודי.

איציק שמולי: אפשר לבטל בחוק את האזור.

<זמר בלונדהיים: יכול להיות שיהיה מי שיטען שזה נושא חדש, אבל אני לא בטוח.

<נעה בן שבת: זמר, אתה מתייחס גם לסעיף השני?

<קריאה: לגבי הסוף של סעיף קטן (2).

<אלי גורדון: מותג פרטי של אותו משווק.

<אלי גורדון: יכול להיות שיש לו מותגים פרטיים.

<נעה בן שבת: למעשה המותג הפרטי הוא מותג שמזוהה עם איזשהו גורם מסחרי.

<זמר בלונדהיים: זאב, עוד לא עשינו כאן נסחות ברמה גבוהה.

<נעה בן שבת: אתה עובר לסעיף השני?

<זמר בלונדהיים: חשבתי שנדבר על האחריות.

<רוני סורקיס: אני רוצה שוב להעלות לדיון את הנושא של האחריות לגבי סוג המזון.

<רוני סורקיס: אני לא מבין למה אם אני מקיים מערכת הבטחת איכות ונוקט בכל האמצעים שאני יכול לנקוט, ולצורך העניין - אני אתן את הדוגמה הכי ברורה מבחינתי – אני קונה ומקבל עגבניות מיבוא שמשרד הבריאות אישר אותו ביבוא ולאחר מכן עושים בדיקה לשאריות חומרי הדברה, לאחר שאני נקטתי בכל השרשרת הזאת, ולכן למה בכל זאת אני הוא זה שאחראי בגלל שהמזון הזה לא ארוז מראש?

<רוני סורקיס: אני חושב שיש שרשראות במערכות בטיחות מזון והבטחת איכות ואם נוקטים בכל הדברים האלה, אני לא יכול להיות האחראי לדבר הזה מה גם שאין את האפשרות לבדוק את זה במאה אחוזים.

<רוני סורקיס: לכן להטיל את האחריות עלי באופן מלא, זה דבר שקצת קשה לי לקבל אותו.

<רוני סורקיס: אני בכוונה נותן את הדוגמה הזאת של סחורה שמאושרת ליבוא על ידי המוסדות האחראיים במדינה.

<רוני סורקיס: אני מקבל את המוצרים האלה, ולאחר מכן, כאשר זה נבדק אצלי ומתגלים פערים וכשלים, בעצם האחריות מוטלת עלי.

איציק שמולי: במה זה שונה ממוצר שאתה מקבל מיצרן?

<רוני סורקיס: כאן הם עשו את ההבחנה בין מזון ארוז מראש לבין מזון שהוא לא ארוז.

<רוני סורקיס: אני אומר שבמידה כזאת, לא יכול להיות שהאחריות תוטל עלי במאה אחוזים.

<רוני סורקיס: צריך להתבצע איזשהו תהליך של חקירה ובדיקה כדי לבדוק מהיכן הגיעה הבעיה הזאת ולא להטיל את האחריות עלי רק בגלל היות המזון לא ארוז.

<אלי גורדון: ברשותכם, אני רוצה להתייחס.

<אלי גורדון: אני רוצה להזכיר לכולנו שאנחנו מדברים על אחריות שהיא כוללת.

<אלי גורדון: תפיסת עולם זו קיימת ומעוגנת בכל החקיקות שקשורות לעולם המזון ופיקוח ורגולציה בתחום המזון.

<אלי גורדון: אנחנו כן רוצים להזכיר לכולם שהמתווה שמוצג כרגע הוא פתרון לטענה שהייתה והיא שלגבי מוצרי מזון ארוזים מראש – אין יכולת לבדוק את תוכן המוצר, את איכותו ואת כל שאר הפרמטרים.

<אלי גורדון: כאשר מדובר בשרשרת שיכול לספק את המזון לפני כן, אליו צריך להגיע.

<אלי גורדון: לכן כל הנושא של מזון שהוא בתפזורת שלמשווק יש אחריות לא קטנה בכל השרשרת של אספקת מזון לצרכן, אנחנו סבורים שההסדר הזה הולם והגיוני ולכן אין מקום לדבר על מוצרים שהם בתפזורת.

<אלי גורדון: גם פירות וירקות ללא תלות אם מוצר נבדק או לא נבדק לפני כן ברמה של תחנת הסגר כזו או אחרת, ואני לא יודע אם היו מקרים שקיבלת מוצר שעבר תחנת הסגר כקלירנס לבדיקה ואתה זיהית אצלך, וכל שאר המוצרים שמוצגים למכירה ברמה של תפזורת.

אלי אלאלוף: זאת העמדה הסופית.

<רוני סורקיס: אני הבנתי שזו העמדה הסופית.

<רוני סורקיס: לא קיבלתי אותה במאה אחוזים, אבל הבנתי.

אלי אלאלוף: גם עגבנייה מגיעה ארוזה בצורה מסוימת.

<לילך נכוח: מגה קמעונאות.

<לילך נכוח: יש שני ניואנסים קטנים שנותרו פתוחים.

<לילך נכוח: השאלה היא האם זה הזמן להעלות אותם או שאנחנו רוצים לדון בזה מחוץ לדיון שמתקיים בוועדה.

<זמר בלונדהיים: אפשר להעלות.

<לילך נכוח: יש שתי הערות ביחס לסעיף הזה שעל אף שהוא לא מה שאנחנו כיוונו אליו, אבל במסגרת ההסדר המוצע אנחנו נכונים לקבל את העקרונות שלו.

<לילך נכוח: יחד עם זאת, בניסוח של סעיף קטן (א)(1), באפשרות השנייה לפיה המשווק נקט בכל האמצעים הסבירים כדי להבטיח שהמזון שהוא משווק וכולי, אנחנו סבורים שהניסוח שאומר נקט בכל האמצעים הסבירים, הוא מעט בעייתי.

<לילך נכוח: הוא בעייתי, ראשית, משום שהוא מותיר פתח מאוד מאוד רחב שוב להתדיינות, שוב לשאלות, שוב לדברים שמתייחסים לגבי מה זה בכל האמצעים הסבירים.

<לילך נכוח: הרי גם כשאנחנו נעלה את הסוגיה הזאת כאן, יש אולי אין סוף דעות מסוימות של אנשים לגבי מה הם כל האמצעים הסבירים.

<לילך נכוח: אנחנו סבורים שדווקא אם אנחנו נציין כאן שהמשווק נקט באמצעים הסבירים ויחד עם זאת אנחנו וגורמי המקצוע אולי ישבו עם נציגי משרד הבריאות ויגיעו לאיזושהי חוברת הנחיות או הדרכות או מה שזה לא יהיה לגבי מה הציפייה של משרד הבריאות מאתנו, זה יכול לשקף איזשהו הסדר ראוי יותר מאשר להשאיר כאן לפתחו של כל אזרח בתביעה ייצוגית או כל שופט להבנתו מה הם כל האמצעים הסבירים.

<לילך נכוח: לכן אנחנו מציעים שהניסוח יהיה "או המשווק נקט באמצעים הסבירים" ואנחנו נקיים איזשהו דיון עם נציגי משרד הבריאות בשאלה מה הם העקרונות שהם מצפים מהמשווקים לנקוט בהקשר הזה, כך שזה יהיה גם מדריך ולא רשימה סגורה.

<לילך נכוח: אם יהיו עוד דברים בעתיד שיהיו ראויים יותר לעשות, אנחנו בהחלט נהיה נכונים לקבל אותם.

<לילך נכוח: אני אשמח לשמוע את עמדת משרד הבריאות בעניין הזה.

<לילך נכוח: עוד סוגיה קטנה לעניין התוספת העשירית, סעיף קטן (ג) שקובע אחריות מוחלטת של המשווק.

<לילך נכוח: אני רק רוצה להבהיר לעניין אזהרות לעניין חנק ככל שהן נדרשות.

<לילך נכוח: אני אקח דוגמה של איזשהו ספק שלמשל כל הזמן מוציא מוצרים בשוטף, למשל כמו חטיפי אנרגיה.

<נעה בן שבת: אני חושבת שאפילו זמר לא התייחס לסעיף הזה כי זה נושא שבחובות המשווק.

<זמר בלונדהיים: אין לנו בעיה לשמוע את ההתייחסות.

<לילך נכוח: בקצרה.

<לילך נכוח: אם יש למשל ספק כזה שמייצר סדרה שלמה של חטיפי אנרגיה ועכשיו הוא מוציא ליין חדש של חטיף אנרגיה שצריכה להיות בו אזהרה לעניין אגוזים או דברים כאלה, אין לנו שום אפשרות מראש, לפני שתגיע לי או תלונה או בדיקה של משרד הבריאות, לדעת שבמוצר הזה לא הייתה אזהרת חנק למרות שצריכה להיות אזהרת חנק.

<לילך נכוח: אין לי באמת את האפשרות הזאת לדעת.

<נעה בן שבת: אולי הנושא הזה ייבדק, האם יש אפשרות או אין אפשרות.

אלי אלאלוף: אני מצטער, הגעתי לזמן שהתחייבתי לחברי הכנסת שיהיו הצבעות.

אלי אלאלוף: אני שמח שגם חברת הכנסת, חברת הוועדה, נורית קורן הצטרפה.

אלי אלאלוף: כל שאר החברים היו כבר אתנו קודם לכן.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני רוצה לעבור להצבעה אבל זה לא אומר שלא תהיה התייחסות בהמשך, אם זה בצוות המקצועי ואם זה אפילו בישיבת המליאה.

איציק שמולי: איפה האופוזיציה?

<נעה בן שבת: אדוני, עוד תיקון אחד.

<נעה בן שבת: ביקשת מאתנו בהפסקה להתייחס לנושא של האם ההונאה במזון היא בכוונה להטעות או שאפשר להסתפק בידיעה.

<נעה בן שבת: כפי שביקש אהוד פלג, וזאת הייתה בקשה של הוועדה שיחזרו אלינו עם תשובה.

<זמר בלונדהיים: ביקשתי התייחסות מהמחלקה הפלילית ונכתב לי שהמונח המתאים לטעמם הוא "במטרה להטעות" והוא מקובל בדברים האלה.

<זמר בלונדהיים: מבחינת היסוד הנפשי, מה שנדרש להוכיח, זה האם הוא רצה להטעות או לא.

<זמר בלונדהיים: הם מציעים להישאר בנוסח המקורי שנבחר בכוונה.

אלי אלאלוף: יופי.

אלי אלאלוף: אני התחייבתי כלפי החבר רז שאני אכתוב משהו בקשר לכך שיש סתירות בסעיף 27.

אלי אלאלוף: אני אוציא לך מכתב בעניין הזה.

אלי אלאלוף: ברשותכם חברי הכנסת, אנחנו אמורים להצביע.

אלי אלאלוף: נוכחים כאן חברים אחרים ומגיע לכם הרבה הרבה כבוד בהחלטה שתתקבל על ידי חברי הכנסת.

אלי אלאלוף: אני באמת רוצה לציין את העבודה האדירה שכל הגופים הציבוריים והממשלתיים השקיעו בקידום החוק הזה.

אלי אלאלוף: אני מביע להצבעה.

<נעה בן שבת: אולי אדוני קודם להסתייגות של חברת הכנסת יעל גרמן.

<נעה בן שבת: הייתה לה הסתייגות.

אלי אלאלוף: נתחיל בה.

<נעה בן שבת: נתחיל בהסתייגות.

אלי אלאלוף: יש לנו הסתייגות של חברת הכנסת יעל גרמן.

<נעה בן שבת: היא הציעה הסתייגות אחת והיא שנותן רישיון הייצור יהיה מנהל שירות המזון.

<נעה בן שבת: ההסתייגות החלופית שלה היא שיש יצרן שהוא כבר בעל רישיון ייצור ועכשיו פותח אתר ייצור חדש, שההחלטה בבקשה לגבי רישיון הייצור לגבי אתר הייצור החדש תהיה בידי מנהל שירות המזון.

אלי אלאלוף: מי בעד ההסתייגות?

אלי אלאלוף: מי נגד?

אלי אלאלוף: בעד – מיעוט

אלי אלאלוף: נמנעים – 1 ההסתייגות לא התקבלה.

אלי אלאלוף: חבר הכנסת איציק שמולי נמנע.

אלי אלאלוף: אתה רוצה לנמק?

אלי אלאלוף: יש לך זכות לנמק.

איציק שמולי: קולגיאליות.

איציק שמולי: לגבי סימן ב', מסעיפים 27 עד 44 וסימן ג', מסעיפים 45 עד 75.

איציק שמולי: מי בעד?

איציק שמולי: מי נגד?

איציק שמולי: בעד – פה אחד סימן ב', מסעיפים 27 עד 44 וסימן ג', מסעיפים 45 עד 75 נתקבלו.

אלי אלאלוף: תודה.

<רז הילמן: אני רק רוצה לוודא שהוסיפו את (10), מזון ייחודי, בסעיף 27(ד).

<נעה בן שבת: אני רוצה להבהיר.

<נעה בן שבת: ההצבעה הייתה על הנוסח עם השינויים, כפי שבמהלך הדיונים הוספו.

אלי אלאלוף: הבהרות אחרי ההצבעה.

אלי אלאלוף: ההצבעה עברה ואני שמח שהייתה פה אחד.

אלי אלאלוף: אם לא הבנתם, הצבענו, חברי הכנסת, לשני הסימנים, ב' ו-ג', מסעיף 27 עד סעיף 75.

אלי אלאלוף: אני מודה על העבודה האדירה.

<נעה בן שבת: כרגע אין לנו את סעיף היצוא.

אלי אלאלוף: אני רוצה להסביר.

אלי אלאלוף: מה שאמרתי, זה מה שעבר.

אלי אלאלוף: אם אתם רוצים הבהרות, זה לא קשור להצבעה.

אלי אלאלוף: אנחנו ממשיכים ותבקשו מה שאתם רוצים.

אלי אלאלוף: נדווח לחבר הכנסת בן צור שהצטרף אלינו על כך שהצבענו.

<נעה בן שבת: אני רוצה להסביר שהנושא של היצוא לא היה בתוך שני הסימנים האלה.

<נעה בן שבת: אמרנו שאם צריך יהיה בסופו של דבר להכניס את התקנות לפרק היצוא במסגרת הדיון, יצביעו עליו.

<נעה בן שבת: אמרנו בתוך הדיון שאם יהיה צורך בתוך פרק היצוא, אם יהיה הסדר אחר, יהיה הסדר אחר שיצביעו עליו אבל אם יהיה כי כרגע אני מבינה שאין כוונה לעשות הסדר אחר לגבי התקנות האלה.

<נעה בן שבת: הכוונה הייתה להסדיר אותן, להכניס את כולן לתוך סימן 1 אולי.

יואב בן צור: אדוני היושב ראש, אני יכול להגיד משהו לפרוטוקול?

אלי אלאלוף: בבקשה.

יואב בן צור: אני רוצה לבקש שיהיה בפרוטוקול שכל מה שלא יהיה, לא יפגע בשום אופן בנושא של כשרות המזון.

אלי אלאלוף: אני לא רק שמח על הגעתך אלא גם על הערתך.

אלי אלאלוף: בכל הדיון זה היה כאן.

אלי אלאלוף: לא נתנו שנדבר על הנושא הזה כדי לא לערער על הסטטוס קוו.

יואב בן צור: תודה אדוני.

יואב בן צור: אני ארוץ לוועדות אחרות.

אלי אלאלוף: תודה לך.

אלי אלאלוף: מישהו רצה להתייחס?

אלי אלאלוף: אני רוצה להגיד שאנחנו אישרנו ועכשיו זה עובר לקריאה שנייה ושלישית.

<נעה בן שבת: זה יחכה לשאר חוק ההסדרים.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: אני אומר שאלה רק עשרים אחוזים של העבודה.

אלי אלאלוף: העבודה שלי היא לא העבודה המשפטית אלא היא רק העבודה הטכנית.

<נעה בן שבת: אדוני, אנחנו נמשיך, אם אפשר, לפרק היבואן.

שעה 13: יש לנו הפסקה טכנית כדי להתחבר למערכת הרמקול.

שעה 13: חמש דקות הפסקה וחוזרים לדיון.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אנחנו מחדשים את הישיבה.

אלי אלאלוף: גם אחרי ההצבעה אני רוצה לציין את שיתוף הפעולה וההערות, גם אם לא כולן התקבלו.

אלי אלאלוף: זה באמת בא, להרגשתי האישית, לא מאינטרסנטיות אלא מאינטרס לטובת הציבור ולטובת העולם האדיר הזה של עולם המזון.

אלי אלאלוף: אני באמת רוצה לברך אתכם ולהודות ולהמשיך יחד אתכם.

אלי אלאלוף: זה מכניס הרבה סדר גם אם יש מה לשפר בהמשך ויהיה מה לשפר.

אלי אלאלוף: בתקווה שהכנסת הזאת תמשיך לפעול ולתפקד, אני אשמח להמשיך ללוות את החוק ולתקן לפי הצורך.

אלי אלאלוף: תודה לנעה והיועצים המשפטיים על העבודה האדירה שלהם.

אלי אלאלוף: אין לי מילים.

<נעה בן שבת: אדוני, לא הבאנו עכשיו לדיון את המשך פרק היבוא.

<נעה בן שבת: לכן זה מוקרן כאן עם קצת שינויים כי היו טענות שקשה לעקוב.

<נעה בן שבת: אולי כדי להקל על המעקב, בדיון הבא אני מקווה שנוכל להביא את השינויים מודפסים.

<נעה בן שבת: אנחנו מתחילים לקרוא את סימן ד', הסדרת יבוא מזון, תת סימן א', חובות יבואן.

<נעה בן שבת: אדוני, הקדמת לפני הפרק הזה וציינת את החשיבות של הפרק הזה כיוון שבו נעשה המהפך הגדול.

<נעה בן שבת: אולי משרד האוצר רוצה להציג.

אלי אלאלוף: נציג האוצר אולי רוצה לפתוח בכמה מילים?

<אמיר רשף: כן.

<אמיר רשף: כפי שהצגתי בדיון הראשון של הצעת החוק בוועדה, המוטיבציה המרכזית ללכת ולשנות את הפקודה ולהסדיר מחדש את כל הרגולציה בסוגיית נושא בטיחות המזון בישראל הייתה הרצון לבצע הקלות בתחום היבוא.

<אמיר רשף: בפרק, בסימן שאנחנו מתחילים בהקראתו כעת, למעשה מתבצעת הבחנה בין המזון הרגיש לרגיל, כאשר עיקר ההקלה או ההקלה המשמעותית מתבצעת בתחום המזון הרגיל לרבות פתיחת האפשרות ליבוא מקביל של מזון רגיל, מזון אשר נמצא בסיכון נמוך שזה אחד הכללים של הממשלה להורדת יוקר המחייה בתחום המזון.

<אמיר רשף: אנחנו באמת מאמינים שאישור הצעת החוק תאפשר הגברה של היבוא בדגש על יבוא של מוצרים זולים יותר לציבור.

אלי אלאלוף: יבוא מתחרה.

אלי אלאלוף: מותר להגיד את המילה.

אלי אלאלוף: אפשר לציין שיבוא מתחרה הוא לטובת הצרכן ולפעמים גם לטובת היבואן.

אלי אלאלוף: תודה.

<נעה בן שבת: אדוני, אנחנו עומדים לקרוא את סעיף 76, חובות יבואן.

<נעה בן שבת: כיוון שעשינו תיקון בסעיף 45 שהוא הסעיף המקביל, סעיף ההצהרה הגדול שנגע ליצרן, אולי אפשר להעתיק אותו גם לכאן ואז לומר: 76.

<נעה בן שבת: חובות יבואן לא ייבא אדם מזון, אלא אם כן מתקיימות דרישות לפי חקיקת המזון ומתקיימות הוראות פרק זה.

<נעה בן שבת: זה חל גם על המזון וגם על היבואן.

<נעה בן שבת: אז להאחיד את הנוסח בין מה שקראנו בסעיף 45 לבין מה שכתוב בסעיף 76.

<נעה בן שבת: כאשר אנחנו מסתכלים במצגת, מיד רואים שאנחנו סוטים מהנוסח שכתוב שם ומהנוסח המקורי.

<נעה בן שבת: 77.

<נעה בן שבת: החזקת תעודת יבוא ועמידה בתנאיה לא ייבא אדם מזון, אלא אם כן יש בידיו תעודת יבואן רשום תקפה.

<נעה בן שבת: לא ייבא אדם מזון, אלא אם כן המזון שהוא מייבא עומד בתנאים הקבועים בתעודת היבואן הרשום.

<רוית ארבל הוסמן: יש הערה לגבי סעיף 76.

<רוית ארבל הוסמן: יש סוגיה עקרונית שהמקום הרלוונטי לה הוא הסעיף הזה, לעניין יבוא של חומרי גלם.

<רוית ארבל הוסמן: כפי שאדוני יודע, היצרנים המקומיים הם בעצמם גם יבואנים של חומרי גלם ולעניין הזה חלה עליהם חקיקת המזון כפי שהיא חלה גם על היבואנים.

<רוית ארבל הוסמן: יש סוגיה שכבר דיברנו עליה בפתיחת הדברים שיוצרת א-סימטריה בין התעשייה המקומית לבין היבוא בנושא של יבוא חומרי גלם.

<רוית ארבל הוסמן: נכון להיום בהרבה מאוד מקרים חקיקת המזון הישראלית, הרגולציה שחלה כאן על חומרי הגלם, מחמירה ביחס גם למה שחל במדינות מפותחות כגון מדינות אירופה.

<רוית ארבל הוסמן: מה שקורה זה שיצרן ישראלי, אם לצורך העניין הוא יצרן של עוגיית שוקולד צ'יפס – אנחנו חוזרים לדוגמה הזאת כי היא קלה להבנה - הוא צריך שגם חומרי הגלם, גם הקמח וגם הקקאו, מרכיבים שהוא מייבא לצורך ייצור העוגייה יעמדו בחקיקת המזון וגם העוגייה, המוצר הסופי, תעמיד בחקיקת המזון.

<רוית ארבל הוסמן: זה בעוד שאם אני יבואן ואני מייבא את העוגיות כמו שהן סגורות בתוך אריזה, בודקים אותי רק לפי המוצר הסופי.

<רוית ארבל הוסמן: איפה הבעיה ומה אנחנו בעצם מבקשים.

<רוית ארבל הוסמן: אני תכף אעביר את רשות הדיבור למעוז שייתן את הדוגמאות מהשטח.

<רוית ארבל הוסמן: אנחנו מבקשים שכאשר אנחנו מייבאים חומרי גלם כיצרנים, כאשר מדובר בחומרי גלם שעומדים בחקיקת המזון של מדינת המקור – לצורך העניין, תהיה רשימה של מדינות מפותחות מוכרות, אם זה מספיק טוב עבור אירופה – וניתן יהיה לייבא את חומרי הגלם ולייצר בישראל את המוצר, כך שבסופו של דבר הוא יעמוד בחקיקת המזון אבל לא יבדקו אותי לפי הקמח או הקקאו או החמאה וכל מוצר בנפרד שמרכיב את העוגייה הזאת אלא רק את המוצר הסופי.

אלי אלאלוף: כל בדיקה כזאת עולה כסף?

<רוית ארבל הוסמן: כן.

<רוית ארבל הוסמן: זה מצמצם לי כיצרן את האפשרות, מייקר לי את עלויות חומרי הגלם בצורה משמעותית ומשפיע על העלויות שלי ועל היכולת שלי לתמחר בסופו של דבר את המוצר הסופי.

<רוית ארבל הוסמן: זה גם פוגע בי ביכולת להתחרות ויוצר א-סימטריה כי לצורך העניין קקאו, הרגולציה לא דומה ותכף מעוז ייתן את הדוגמאות הקונקרטיות האחרות, ואז אני לא יכול למכור קקאו כמו שהוא נמכר מחוץ לישראל אלא צריך לעשות איזושהי התאמה, אדפטציה מיוחדת בשבילי, כדי שזה יתאים לרגולציית המזון בישראל וזה מייקר את עלויות חומרי הגלם.

אלי אלאלוף: הבנו.

אלי אלאלוף: מעוז.

<מעוז גרופר: מדען ראשי של קבוצת אסם.

<מעוז גרופר: נזרום עם הדוגמה שניתנה כאן בנושא הקקאו.

<מעוז גרופר: לא מדובר בנושא עלות הבדיקות שזאת העלות הקטנה אבל אם אנחנו מדברים על קקאו ומתכות כבדות – למשל, יש בישראל הנחיית מתכות כבדות שהיא שונה מזו שבאירופה כאשר בחלק מהדברים היא מחמירה מזו שבאירופה.

<מעוז גרופר: אם אני רוצה לייבא מאירופה קקאו לצורך ייצור העוגייה שהוזכרה כאן, אני מוגבל ברשימת הספקים שלי ואפילו אותם ספקים שמספקים לי צריכים לברור את אותה מנה שתעמוד בדרישות הרגולציה בישראל, בעוד שיצרן מקביל באירופה שמייצר עוגייה דומה – אין עליו דרישה כזאת והוא יכול לקנות מכל ספק אירופאי או אחר את הקקאו.

<מעוז גרופר: ברור שעלות חומרי הגלם שלו תהיה זולה יותר.

<מעוז גרופר: קקאו הוא רק דוגמה אחת ואני יכול לתת גם דוגמאות אחרות.

<מעוז גרופר: קקאו הוא דוגמה בקשר להנחיות של משרד הבריאות אבל יש גם דוגמאות של תקנים מקומיים שחלים גם על מוצרים סופיים וגם על חומרי גלם, אבל כאשר הם באים לידי ביטוי בחומרי גלם, יש כאן דרישה שחלה על היצרן המקומי והיא לא חלה על היצרן האירופאי למשל.

<מעוז גרופר: יש כאן עלות.

אלי אלאלוף: יש כאן איזו בעיה פרוצדורלית פנימית של חברי הכנסת.

אלי אלאלוף: אני מצטער שלא הסכמנו עם ההסתייגות שלך.

יעל גרמן: בסדר.

<נעה בן שבת: זה מאפשר לה להעלות אותה במליאה.

אלי אלאלוף: היא ותיקה.

אלי אלאלוף: היא יודעת.

אלי אלאלוף: אני חייב לציין שלא התקבלה ההסתייגות אבל היה נמנע אחד, איציק שמולי, על בסיס קולגיאליות.

אלי אלאלוף: שאר סעיפי החוק של סימן ב' ו-ג' אושרו כולל הערות שהערת שנכללו.

יעל גרמן: אני יודעת.

אלי אלאלוף: מבחינת פיריות, אני חושב שהשתדלנו להיות אבל זכותך להמשיך ולערער.

<נעה בן שבת: את מבקשת רביזיה על אותו סעיף.

יעל גרמן: רביזיה על הסעיף.

יעל גרמן: כמובן אני אנסה לשכנע את החברים לשנות את דעתם.

אלי אלאלוף: אנחנו נקיים את ההצבעה על הרביזיה בהצבעה הבאה.

אלי אלאלוף: בסדר?

יעל גרמן: מתי שתקבע.

יעל גרמן: אין לי בעיה.

אלי אלאלוף: זאת הייתה פרוצדורה פנימית שלנו.

יעל גרמן: יש לי בקשה.

יעל גרמן: אנחנו נכנסנו להערכתי לדיון המהותי ביותר בחוק.

יעל גרמן: דיברנו על כך, על היבוא המקביל.

יעל גרמן: ברשותך היושב ראש, אני מאוד מאוד הייתי רוצה לדעת מי מייצג כאן כל דבר.

יעל גרמן: האם יש כאן אנשים שמייצגים את היבואנים, האם יש אנשים שמייצגים את התעשיינים?

אלי אלאלוף: את הצרכנים בטוח.

יעל גרמן: אולי אפשר לעבור ולראות כדי שנדע מי מייצג את מי.

יעל גרמן: לי זה מאוד מאוד חשוב.

אלי אלאלוף: נציגי משרד המשפטים, נציגי משרד הבריאות, נציג משרד האוצר, הגנת הצרכן, משרד הכלכלה.

אלי אלאלוף: תמשיכו.

<רוית ארבל הוסמן: התעשיינים.

יעל גרמן: כל השורה הזאת, התאחדות התעשיינים.

אלי אלאלוף: תעשיינים שהם גם יבואנים.

<קריאה: חלקם גם יבואנים.

יעל גרמן: מי היבואן כאן?

<רוית ארבל הוסמן: רוב התעשיינים הם יבואנים של חומרי גלם וחלק גם של מוצרים גמורים.

<רז הילמן: אני מייצג את היבואנים.

<רז הילמן: אני מנהל תחום המזון באיגוד לשכות המסחר.

יעל גרמן: יש כאן עוד מישהו שמייצג את היבואנים?

<רז הילמן: כרגע לא.

<רז הילמן: לא ידענו שיהיה היום דיון על היבוא.

<דורון יקיר: גם אני במידה מסוימת.

<דורון יקיר: קבוצת טיב טעם גם מייבאת, גם מייצרת וגם משווקת.

אלי אלאלוף: אני אשמח שתדווחו לחברים שלכם מהצדדים הנוספים של המערכת על כך שהם מוזמנים.

אלי אלאלוף: גם נשמח לכך שתודיעו על השתתפות

אלי אלאלוף: כם כדי שתיכללו ברשימת המוזמנים.

<נעה בן שבת: חברת הכנסת גרמן, את אומרת שיש רביזיה לסעיף 54.

יעל גרמן: 54 ו-56.

<נעה בן שבת: לשני הסעיפים.

יעל גרמן: כמו שאמרתי הבוקר.

אלי אלאלוף: בסדר.

אלי אלאלוף: נדון ונתייחס בהצבעה הבאה.

<מעוז גרופר: נתתי את הדוגמה של הקקאו אבל לא סיימתי.

<מעוז גרופר: אמרתי שלנושא הזה יש כמובן השפעה לא קטנה על עלות חומרי הגלם שלנו וכתוצאה מכך על עלות המוצרים שלנו.

<מעוז גרופר: אם תחליטו בחוק הזה לדבר על יוקר המחיה, יש לנושא הזה השפעה מהותית על יוקר המחיה כל עוד מדובר במוצרים שמיוצרים במדינת ישראל.

אלי אלאלוף: מה ההצעה הקונקרטית?

<מעוז גרופר: את ההצעה תפרט רוית, אבל אני ציינתי את את הבעיה, את ההצעה לפתרון.

אלי אלאלוף: לפי ההצעה של רוית.

<מעוז גרופר: כן.

<נעה בן שבת: אתם בעצם מבקשים שיבוא חומרי הגלם יהיה פטור מהחובה לקיים את חקיקת המזון?

<רוית ארבל הוסמן: לא.

<רוית ארבל הוסמן: כרגע, בסעיף 76, תהיה החרגה ויהיה סעיף, אני מניחה, ייחודי שיתייחס ליבוא של חומרי גלם לצורך ייצור בלבד.

<רוית ארבל הוסמן: זאת אומרת, כאלה שלא יכולים להיות משווקים בפני עצמם ושם יותר לייבא חומרי גלם שהם עומדים בחקיקת המזון של מדינת המקור לפי רשימה של מדינות מפותחות שמקובלות על שירות המזון.

אלי אלאלוף: נמשיך בהערות לפני שנבקש ממשרד הבריאות להגיב.

<זאב פריקובסקי: אני מבקש להעיר בנושא של חומרי גלם.

<זאב פריקובסקי: צריך להסתכל שזה לא רק חומרי הגלם עצמם, מה שנקרא אינגרידיינס, אלא גם אריזות של המוצר הסופי.

<זאב פריקובסקי: אני מייצג קבוצה שנקראת קבוצת תנובה שמייבאת אריזות מחוץ לארץ שלא מיוצרות בארץ לצורך אריזה של מוצרים, כדוגמה חלב עמיד או חלב רגיל, גבינות צהובות לסוגיהן והאריזות לא מיוצרות בישראל אלא אלה אריזות שבאות במגע עם מזון ואיכותן כפופה לתקן 5113 שהוא למעשה תעתיק של רגולציה זרה.

<זאב פריקובסקי: על אף זאת, אנחנו נדרשים לבצע בדיקות כל משלוח בכל פעם בעלויות של מאות אלפים או מיליוני שקלים לקבוצה שלנו.

<זאב פריקובסקי: אני מאמין שבהיבט הארצי אלה מיליונים רבים של שקלים עבור הבדיקות שהן ללא צורך משום שהיצרן בחוץ לארץ יכול לספק בקלות אישור בדיוק כמו שמספקים ליבואן על המזון הסופי, אישור על תקינות האריזה בהתאם לרגולציה הזרה.

<זאב פריקובסקי: אלה אריזות שמיוצרות על ידי החברות הגדולות ביותר בחוץ לארץ.

<זאב פריקובסקי: גם אריזות כאלה מגיעות לישראל כאשר בתוכן מזון מוגמר.

<זאב פריקובסקי: לכן ההפניה כאן היא אפליה ברורה וחייבים להפסיק אותה משום שאנחנו נדרשים לשלם מיליוני שקלים על כך ואחר כך זה מתגלגל לצרכן.

אלי אלאלוף: ההערה מובנת.

אלי אלאלוף: יש עוד הערות בנושא הזה?

<רז הילמן: כן.

<רז הילמן: אין לי שום מניעה כי ההצעה שלהם היא הצעה נכונה אבל אני חושב שצריך לקחת את זה רחוק יותר.

<רז הילמן: הקושי שהם נתקלים בו ביבוא חומרי גלם קיים גם ליבואן מזון שרוצה להביא היום מוצר מזון עם שאריות חומרי הדברה או מתכות כבדות הם ברמה שהיא מאושרת באירופה אבל לא מאושרת בישראל ולכן הוא לא יכול להביא אותם.

<רז הילמן: פועל יוצא מזה הוא שהיצע המוצרים שניתן להביא הוא מוגבל יותר ולכן השינוי שצריך להיעשות הוא בחינת הרמות המותרות בישראל והשוואתן לרמות המקובלות באיחוד האירופי, בקודקס.

<נעה בן שבת: אתם אומרים שתמיד אתם רוצים ללכת על הנמוך, על הדרישות הנמוכות ביניהן.

<נעה בן שבת: אם במדינת היעד מותר להקל, אנחנו נלך לפי מדינת הייצוא, ולעומת זאת, ביבוא, אם במדינת המקור אפשר להקל - - -

<רז הילמן: אני אומר שמה שטוב למאות מיליוני אירופאים, טוב גם לישראל.

<רוני סורקיס: אני רוצה לומר שמה שרז כרגע הזכיר, זאת בעצם פרקטיקה שמשרד הבריאות נוקט בה.

<רוני סורקיס: ראיתי את זה עת רצינו לייבא מוצרים מוגמרים ארוזים ממדינות שונות באירופה.

<רוני סורקיס: התגלה כאן שלצורך העניין שאריות חומרי הדברה אכן היו מעט יותר גבוהות מכפי שמותר בארץ.

<רוני סורקיס: לאחר שבדקנו וראינו שבקודקס מופיע שהרמות האלה מותרות באירופה, משרד הבריאות התיר לייבא את המוצרים האלה לארץ.

<רוני סורקיס: אני חושב שצריך למצוא את הנוסחה הנכונה כדי להביא את זה למצב שאנחנו נוכל לעבוד בהרמוניה עם כל השווקים אתם אנחנו עובדים ואני מתכוון לשווקים רציניים ומקובלים בארצות מפותחות.

<עופר ברמן: להשלים את התמונה.

<עופר ברמן: גם לגבי דרישות מיקרוביאליות, לפעמים נתקלים בסתירות בין הדירקטיבה האירופאית לבין הישראלית וזה יוצר בעיה שסחורה לא יכולה להיכנס לארץ.

<עופר ברמן: גם כאן צריך ליישר את הדברים.

<מעוז גרופר: הערה קטנה כדי לתקן את הרושם כאילו כל פעם העסק הזה מוסדר.

<מעוז גרופר: לא כל פעם העסק הזה מוסדר.

<מעוז גרופר: למשל בנושא הקקאו ובנושא המתכות הכבדות, הנושא הזה לא התקבל על ידי משרד הבריאות למרות שכמו רז אמר, מאות מיליונים באירופה צורכים את המוצר הזה אבל בארץ הוא לא אושר.

<זאב שמואל פרידמן: אדוני היושב ראש, לפני שאני אומר את מה שאני אומר, אני חייב להצהיר שאנחנו תומכים בהגברת היבוא ואנחנו רוצים בהוזלת המחיר.

<זאב שמואל פרידמן: נקודה.

<זאב שמואל פרידמן: עם זאת, התחושה היא לא נעימה.

<זאב שמואל פרידמן: התחושה היא שמנסים להשתוות ואני חושב שאם משרד הבריאות בא וקובע רף, אז יכול להיות שמשרד הבריאות צריך לבדוק את הרף ואנחנו לא נתנגד שמשרד הבריאות יבדוק את הרף אבל אנחנו נתנגד לכך שהכול ייפתח.

אלי אלאלוף: רף בקשר למה?

<זאב שמואל פרידמן: רף של חומרים או של דברים כאלה.

<זאב שמואל פרידמן: הטענה היא בעצם שמשרד הבריאות קובע רף שהוא גבוה מהרף המקובל בעולם.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: אני חייב להגן על המשרד.

אלי אלאלוף: זה לא מה שאמרו.

<קריאה: בין היתר, גם זה מה שנאמר.

אלי אלאלוף: אבל לא רק זה.

<זאב שמואל פרידמן: לגבי הפריט הזה.

<זאב שמואל פרידמן: אני אומר שהתחושה היא לא נוחה.

<זאב שמואל פרידמן: אני אומר שזה שמשרד הבריאות יבדוק, אנחנו בעד אבל אני מאוד מאוד מבקש שלמרות מה שנאמר כאן, שמשרד הבריאות ידאג לכך שכאשר אנחנו קונים מוצר, אנחנו נהיה מוגנים ואנחנו נהיה בטוחים וזה דבר שהוא לא פחות חשוב מהמחיר.

אלי אלאלוף: אני בטוח שמשרד הבריאות לא קובע רף גבוה יותר מאחרים רק מפני שהוא רוצה להיות יותר גבוה מאחרים.

אלי אלאלוף: הוא עניינית בודק את זה.

<זאב שמואל פרידמן: בהחלט כן.

<זאב שמואל פרידמן: אני מחזק את ידיו.

אלי אלאלוף: חבר'ה, זה לא דוח שיח אין סופי.

אלי אלאלוף: יש גבול.

אלי אלאלוף: תגידו את ההערות בבת אחת וגמרנו.

אלי אלאלוף: היות ואתה חדש, ניתן לך צ'אנס.

<מעוז גרופר: אנחנו לא בעד פריצת הגבולות ואנחנו בעד למכור מזון בטוח ולכן ביקשתי את רשות הדיבור.

<מעוז גרופר: משרד הבריאות בנושאים האלה שדיברנו מאמץ את הקודקס.

<מעוז גרופר: קודקס לא תמיד מומלץ על ידי אירופה אבל חומרי הגלם מיובאים מאירופה.

<מעוז גרופר: הרבה מהם מיובאים מאירופה.

<מעוז גרופר: אנחנו רוצים לייבא משווקים מפותחים כמו מאירופה ויש כאן אי התאמה.

<מעוז גרופר: לנושא הזה צריך למצוא פתרון.

אלי אלאלוף: עוד הערות?

<נתן ויטנברג: כמי שמתעסק באישורי יבוא, הרבה פעמים ספקים באירופה – אנחנו נדבר על ספקים בגרמניה, איטליה, אוסטריה – יורדים מתהליכי קשר סחר עם ישראל בגלל הדרישות של משרד הבריאות כי הם לפעמים שמים תוספת על מה שמקובל באירופה ואנחנו מקבלים תשובה האומרת שבכלל לא בודקים את זה ואף פעם לא נדרשו לכך.

<נתן ויטנברג: אני מדבר על חברות בנות מאה שנים ולא על חברות בנות יום.

<נתן ויטנברג: צריך להגיע כאן לאיזושהי הסדרה של תהליך.

<נתן ויטנברג: בטוח באירופה יודעים מה הם עושים, ה-FSA.

<נתן ויטנברג: צריך כאן לתת פתרון.

<גליה שגיא: אני רוצה להעלות שני דברים.

<גליה שגיא: קודם כל, ברמת ההצהרה.

<גליה שגיא: אוהבים להציב את התעשיינים נגד או מול היבואנים.

<גליה שגיא: כמו שרואים כאן, כל תעשיין הוא גם יבואן של חומר גלם וחלק מהתעשיינים גם יבואנים של מוצרים מוגמרים.

<גליה שגיא: גם התעשיינים רוצים להגיע להוזלת יוקר המחיה ורוצים מאוד שתהיה להם את היכולת להתחרות ושתהיה להם את היכולת לשמור על מקומות העבודה ולהישאר במשחק.

<גליה שגיא: לכן הבקשה שלנו היא קודם כל שבאמת הדברים ייקראו וייבחנו ויאפשרו את המשך התחרות.

<גליה שגיא: מכאן מגיעה הבקשה שלנו לנושא של חומרי גלם.

<גליה שגיא: אנחנו נשמח להצטמצם בזה ולא להרחיב את היריעה ולמעשה לשנות כרגע את כל חקיקת המזון.

<גליה שגיא: הבקשה של חומרי הגלם היא בקשה שאנחנו מתעסקים אתה כבר הרבה מאוד שנים והיא מאוד מכבידה על התעשייה.

אלי אלאלוף: עבורנו זה אתגר לנסות לפתור את הבעיה.

<גליה שגיא: תודה.

אלי אלאלוף: אנשי משרד הבריאות.

<רוברט סגל: אם אפשר, עוד משהו קטן.

אלי אלאלוף: אמרנו שנשתדל שכל אחד מכל גוף יתייחס.

אלי אלאלוף: שלושה נציגים של התאחדות התעשיינים, שלושה דוברים, בבקשה.

אלי אלאלוף: אנחנו רוצים להתקדם.

אלי אלאלוף: בבקשה, פעם אחרונה.

<רוברט סגל: תודה.

<רוברט סגל: הערה קטנה לנעה, לגבי הבקשה שלנו.

<רוברט סגל: יש כבר תקדים בתקן ישראלי שדן במיצי פירות ורכזיהם.

<רוברט סגל: כתוב שם במפורש שמרכזים שמטרתם לשמש כחומרי גלם, תחולת התקן איננה לגביהם.

<רוברט סגל: כלומר, זה משהו שכבר קיים.

אלי אלאלוף: לפני התגובה של משרד הבריאות, אני רוצה להצטרך לדיון כמשתתף בו.

אלי אלאלוף: כל הוצאה שלא חס וחלילה פוגעת באיכות המזון ושל חומרי הגלם שאפשר לחסוך, אנחנו חייבים להתמודד.

אלי אלאלוף: אני אפילו אשתמש בהערת חברת הכנסת יעל גרמן ואומר בואו נהיה עם ראש פתוח כי אם אפשר לחסוך בבדיקות ובבחינות כאלה ואחרות ובסוף זה ישליך על המחיר של המוצר הסופי, דהיינו הוזלה לטובת האזרח הקונה, זה דבר מאוד חשוב.

אלי אלאלוף: לכן תשקלו את הדברים האלה.

אלי אלאלוף: לא באתי לדבר על האיכות כי לגבי האיכות אני מסכים.

אלי אלאלוף: לא שמעתי גם אצל היבואנים ואצל היצרנים הערה בכיוון הזה.

אלי אלאלוף: תבדקו.

אלי אלאלוף: אם מוצר סופי, אפשר לבדוק דרכו את האיכות שלו ובדרך לחסוך ארבע-חמש תחנות שעולות כסף ומשפיעות על עלות המוצר, תהיו בקטע הזה מאוד ערניים כדי שתפתרו את הבעיה הזאת ולהתחיל בתהליך של חיסכון, מה גם שלא תמיד החיסכון הזה הולך לעלות המוצר הסופי.

אלי אלאלוף: זאת הערת ביניים ליצרנים כי לא תמיד האחוז שירד מהמע"מ הגיע לקונה.

<אלי גורדון: אני רוצה לעשות קצת סדר כי נאמרו כאן הרבה דברים שכולם קשורים לנושא אבל יחד עם זאת הם קצת משבשים את התמונה הכללית.

<אלי גורדון: מכאן אני רוצה, ברשות היושב ראש, לתת סקירה איך זה עובד.

<אלי גורדון: ברמה של הסכמים בינלאומיים – ומדינת ישראל היא חלק מארגון ה-WTO, ארגון הסחר הבינלאומי – חקיקה חלה כאחת גם על חומר גלם וגם על מוצר מוגמר.

<אלי גורדון: כל מדינת יעד רשאית לקבוע דרישות לעניין איכות ובטיחות של מזון.

<אלי גורדון: כרפרנס – והוזכר כאן קודקס, וקודקס אלמנטרי הוא הארגון תחת WHO ו-FAO, שלמעשה במסגרתו מגבשים ויוצרים תקנים בינלאומיים שאמורים להוות רפרנס לבחינת טענות על TBT, טרייד בריירס, זאת אומרת, חסמי סחר, מול SPS, סיינטרינג ופיטר סניטרי ריקוויארמנטס, שהם מתייחסים לדרישות לגיטימיות של מדינה לשם הבטחת איכות ובטיחות המוצרים שמגיעים אליה.

<אלי גורדון: הטענות שהועלו כאן מתייחסות למספר דברים בו בזמן.

<אלי גורדון: גם אם ההסדר המוצע כאן הוא להבדיל בין חומרי גלם ומוצר מוגמר שלמעשה יחולו דרישות חקיקה שונות וזה לא דבר שניתן, לא עובר מבחן, לא קיים בשום מודל שקיים בשום מדינה, ולכן לטעמנו – ודרך אגב, ההערה הזאת הועלתה במסגרת דיונים שהתקיימו עם נציגים של יבואנים ויצרנים וענינו עליה – אנחנו לא יכולים לקבל את ההסדר המבוקש.

אלי אלאלוף: למה אי אפשר?

אלי אלאלוף: לא ניתן במוצר המוגמר לשקף את הבעיות של חומר הגלם?

<אלי גורדון: אפשר אלא כאשר מייבאים חומר גלם - - -

אלי אלאלוף: אם לוקחים את הביסקוויט עם שוקולד, במוצר המוגמר אתה בא ובודק את השוקולד בנפרד.

אלי אלאלוף: הוא שונה מהשוקולד שהיה בחומר גלם?

אלי אלאלוף: המאפיינים שלו שונים?

אלי אלאלוף: למה אי אפשר?

<אלי גורדון: דרישות חקיקה חלות כאחת גם על מוצר מוגמר וגם על חומר גלם.

אלי אלאלוף: אני מבין בהיגיון פשוט.

<אלי גורדון: מבחינתנו, אם לקחת את אותן תקנות של שאריות חומרי הדברה שהוזכרו יותר מפעם אחת, הן חלות גם על חומר גלם ועל רמות של שאריות חומר הדברה במוצר סופי.

אלי אלאלוף: אפשר לבדוק את זה, לא במוצר הסופי.

<אלי גורדון: נכון.

<אלי גורדון: רק כאשר הם מהווים חומר גלם שנועד לשמש לרכיב במוצר סופי, זה לא דבר, זאת אומרת, מה שמציעים כאן בחומר גלם תהיה רמה שונה מזאת שתהיה במוצר סופי.

אלי אלאלוף: את זה לא שמעתי.

<קריאה: זה לא מה שנאמר.

אלי אלאלוף: אני רוצה להבין.

אלי אלאלוף: זה מה שנאמר?

<אלי גורדון: אני אסביר את עצמי שוב.

אלי אלאלוף: יש לך כאן ביד את אחת הנקודות המרכזיות, הוזלת המוצר.

אלי אלאלוף: באמת שיש לך את זה ביד ובוא נתאמץ.

אלי אלאלוף: אני מסכים שיהיה כאן דו שיח או רב שיח.

אלי אלאלוף: ברשותך, תקנו ותעירו את הערותיכם כי כאן אנחנו הולכים למרכיב.

אלי אלאלוף: אם מותר לי להגיד בשם שר האוצר, הסיבה המרכזית היא לא הייתה להכניס סדר בעולם המזון אלא כמו להוריד את עולם המזון במחירים שלו.

אלי אלאלוף: זאת המהות של החוק.

אלי אלאלוף: ברשותך, תעזור לנו לתקן את הדברים שניתן לתקן כדי להוזיל מזון.

אלי אלאלוף: אל תיכנס לנושא חקיקה כי לשם כך יש את משרד המשפטים שלא ייתן לנו לעשות דברים שלא נסכים.

אלי אלאלוף: אני חוזר ומבקש ממך מאמץ לבדוק.

אלי אלאלוף: אני כאחד שלא מבין כלום אלא רק מנסה להיות הגיוני, אמרו לי שבסוף המוצר הסופי עובר בדיקה ואם המוצר הסופי שעובר בדיקה הוא אכיל והוא לא מסוכן לציבור, כמעט לא מעניין אותי ממה הוא נעשה.

אלי אלאלוף: תבדקו את זה.

אלי אלאלוף: אם צריך לעשות שבע תחנות בדיקה דרך מכון התקנים עם כל הביקורת שאתם יודעים שיש על מכון התקנים, דרך כל מיני מעבדות שמתעשרות וזה לא מעניין אותי ושימשיכו להתעשר, אבל לא על חשבון המוצרים.

אלי אלאלוף: תחשבו על הדברים האלה.

אלי אלאלוף: ברשותכם, אני באמת מבקש.

יעל גרמן: כל הזמן אני רוצה לחזור לכיכר הראשונה, זאת אומרת, לרזון דאטרה של כל החוק הזה להיגיון של החוק.

יעל גרמן: כל ההיגיון היה באמת להקל, גם במקרה הספציפי שנתנו כאן.

יעל גרמן: הבעיה של שאריות חומרי הדברה, זאת בעיה קריטית שלהערכתי צריך לתת עליה את הדעת אבל אני סומכת על אירופה שהתקן שלהם לשאריות חומרי הדברה בכלל הוא לפחות חמור כמו שלנו, אם לא יותר.

יעל גרמן: אם יש מקרים כמו שנתנו כאן של קקאו שיכול להיות ששאריות חומרי הדברה בקקאו או יכול להיות שהתקן שלהם שם הוא פחות מחמיר מאשר שלנו, אני סומכת את ידי על התקן של אירופה.

יעל גרמן: מה בא החוק הזה לומר.

יעל גרמן: הוא בא לומר דבר כזה: אם באירופה ישנם נהלים מסוימים, בוא נלך לאירופה.

יעל גרמן: אם אירופה מאשרת משהו, אנחנו לא מפשפשים בציציות ולא מתחילים לבדוק אם התקן שלנו הוא מתאים או לא מתאים אלא אנחנו סומכים את ידינו על התקן האירופאי, גם אם במקרה הספציפי הזה, כפי ששמעתי, הוא פחות מחמיר מהתקן שלנו.

יעל גרמן: הרעיון, אלי, כפי שאמר היושב ראש בצורה כל כך ברורה, הוא להקל.

יעל גרמן: אם בסופו של דבר נצא מהחוק הזה עם דברים קטנים פה ושם, ולא עם דברים ברורים ולא עם הקלות ולא עם ההליכה לקולה אלא עם הליכה לחומרה שנהוגה היום – אין טעם לשבת את השעות הרבות האלה שכולנו יושבים כאן.

יעל גרמן: אתם צריכים לקבל את הדירקטיבה של משרד האוצר.

יעל גרמן: אני חושבת שבמשרד הבריאות – על כל פנים, עת אני עמדתי בראשו זאת הייתה אותה דירקטיבה - להקל.

יעל גרמן: הקלה זה לא אומר פגיעה בבריאות הציבור.

יעל גרמן: אף אחד באירופה לא רוצה לפגוע בבריאות הציבור אבל הקלה אומרת לקבל תקנים שהם יותר מקלים מהתקנים שלנו ולפעול לפי נהלים שהם פחות פרוצדורליים ובירוקרטיים מאשר שלנו.

יעל גרמן: אם את המחשבה הזאת תטמיעו, יש טעם להמשיך לשבת כאן כי אחרת אנחנו סתם טוחנים מים.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: אלי, אתה יכול להמשיך.

<אלי גורדון: קודם כל, בהחלט את צודקת.

<אלי גורדון: זאת הכוונה וזאת הגישה לאורך כל הדרך לרבות כל הפרוצדורה של מימוש המשתנים.

<אלי גורדון: יחד עם זאת, אני רוצה להתייחס לסוגיה של דרישות החקיקה כי על אף שמשרד המשפטים יושב כאן ולא ייתן לסטות מהכיוון, והוא עזר לאורך כל הדרך, אני רוצה לציין שבעיה שהועלתה כאן היא לא בעיה של חקיקה ראשית אלא ברמה של חקיקת משנה וזה מה שרציתי לומר לסיום.

<אלי גורדון: גם אם ישנן סוגיות של אי התאמה לעניין של תקן, תקנה, הנחיה שמבדילה בין חומר גלם, בין דרישה באירופה ודרישה בארצות הברית, מדינת ישראל מייבאת לא רק מאירופה, הפתרון, אדוני היושב ראש, צריך להיות ברמה של אותן חקיקות משנה.

<אלי גורדון: זאת הכוונה שלנו לאורך כל הדרך וזה מה שאמרנו גם עת הוזכר יותר מפעם אחת כל הנושא של ההרמוניזציה של דרישות חקיקה בארץ מול העולם הרחב, מארצות הברית עד לאירופה, קודקס וכל קשרי הגומלין בין כל ההיבטים האלה.

<אלי גורדון: אבל לטעמנו – ואני אומר כנציג משרד הבריאות ונציג של שירות המזון – אנחנו לא חושבים שסיבות של אי התאמה ברמה של חקיקת משנה אמורות לבוא לידי ביטוי בחקיקה ראשית כאשר אנחנו למעשה יוצרים חובה מעוותת והבדל בין חומר גלם לבין מוצר מוגמר ברמה של עיקרון כללי.

<אלי גורדון: תודה.

אלי אלאלוף: תודה.

<זמר בלונדהיים: מהבחינה המשפטית, אני רוצה להצטרף לאלי.

<זמר בלונדהיים: מרבית הטענו שהועלו כאן, אני לשנייה לא מזלזל בהן, הן לא ממש רלוונטיות לרמת החקיקה הראשית.

<זמר בלונדהיים: אני לא מכיר אף מדינה שיש לה הסדר ונשמח לדוגמה.

<זמר בלונדהיים: מלבד האיחוד האירופי, זאת דוגמה קצת אחרת כי שוב, הם מנגנון אחד ויש להם מנגנון שמשותף לכל המדינות לגיבוש הרגולציה.

<זמר בלונדהיים: לכן זאת לא דוגמה.

<זמר בלונדהיים: אני לא מכיר מדינה שאומרת שכל מה שעושים במדינות אחרות, מקובל עלי, מראש.

<זמר בלונדהיים: כל מדינה שומרת לעצמה את הפרורוגטיבה להגיד שאצלה במדינה מאמינים קצת אחרת בנושא מסוים ולכן בוודאי בוחנים את ההסדרות.

<זמר בלונדהיים: בוודאי שרצוי לאמץ היכן שאפשר, אבל לא עושים את זה מראש.

<זמר בלונדהיים: לכן אני לא חושב שמתאים – זה לא שאי אפשר – שנגיד עכשיו שכל תקן בכל מקום, מקובל.

אלי אלאלוף: אנחנו לא יכולים לאמץ מה שקורה במדינה אחרת?

<זמר בלונדהיים: לא, להפך.

אלי אלאלוף: אתה לא אימצת את כל החוקים של יאט"ה?

אלי אלאלוף: פתאום במזון אתה לא יכול לאמץ את החוקים?

<זמר בלונדהיים: להפך.

<זמר בלונדהיים: אני חושב שמתאים וצריך אבל אי אפשר - - -

אלי אלאלוף: אם אתה חבר ב-OECD, אתה קונה מהם, אתה מייצא אליהם ואתה לא יכול לאמץ את העקרונות רק מפני שאתה רוצה לייצר לעצמך חקיקה ביוזמתך, ביוזמת המדינה?

אלי אלאלוף: זה טוב לאגו המשפטי הישראלי.

<זמר בלונדהיים: לא.

<זמר בלונדהיים: קודם כל, אין כאן שום אגו משפטי.

<זמר בלונדהיים: השאלה היא מקצועית.

<זמר בלונדהיים: אם משרד הבריאות יגיד שהעמדה שלו היא שניתן בהינף קולמוס לאמץ את כל החוקים - - -

אלי אלאלוף: שיעשה פעם אחת את הבדיקה, הוא כמשרד, ואז יחייב את היבואן בבדיקה שהוא עשה.

אלי אלאלוף: לא להטיל כל הזמן, כל פעם וכל משלוח לעשות את הבדיקה.

אלי אלאלוף: זה טירוף.

אלי אלאלוף: תיכנסו קצת להיגיון.

<זמר בלונדהיים: אם יורשה לי, אני אשמח לסיים את ההתייחסות.

<זמר בלונדהיים: אני מסכים לגמרי לעמדת היושב ראש.

<זמר בלונדהיים: לא התכוונתי גם אחרת.

<זמר בלונדהיים: האיחוד האירופי, אין לו משהו שאומר שכל תקן בארצות הברית, אפשר חופשי לייבא את כל מה שעומד בתקינה בארצות הברית וגם לא להפך.

אלי אלאלוף: פעם אחת הוא עושה את הבדיקה של מה קורה בארצות הברית.

<זמר בלונדהיים: אנחנו לא מדברים על הבדיקות.

<זמר בלונדהיים: עדיין לא הגענו לבדיקות.

<זמר בלונדהיים: אנחנו בסטנדרט.

<זמר בלונדהיים: מהו הסטנדרט שייקבע.

<זמר בלונדהיים: באיחוד האירופי, להבנתי, יתקנו אותי אם אני טועה, אין סטנדרט שאומר שכל תקן שמקובל בכל מדינה בעולם, אפשר מיד לייבא לאיחוד האירופי וגם לא מדינות מפותחות וגם לא ארצות הברית.

<זמר בלונדהיים: להגיד שישראל תאמץ באופן גורף בחקיקה ראשית, נדמה לי שזה לא נכון.

<זמר בלונדהיים: המקום לבחון את הסטנדרטים האלה, אני מסכים אתך שהנטייה בוודאי צריכה להיות לאמץ אותם.

<זמר בלונדהיים: אני גם מסכים עם חברת הכנסת גרמן אבל בחקיקת משנה.

יעל גרמן: אתה יודע שמה שאתה אומר עכשיו, שלא מתקבל על הדעת, זה החוק.

יעל גרמן: אנחנו לא מדברים על מזרח אירופה, לא מדברים על קוריאה, לא מדברים על זמביה או על זנזיבר.

יעל גרמן: אנחנו מדברים על אירופה ועל ארצות הברית וזאת הייתה מטרת החוק, שמה שטוב באירופה ובארצות הברית, טוב לנו.

<זמר בלונדהיים: כל מה שאני אומר זה שבוודאי שצריך לאמץ וזה גם כתוב במטרות החוק שהנטייה היא לאמץ, אבל כל דבר צריך לבחון לגופו.

<זמר בלונדהיים: הרי יש גם הסדרות נפרדות בארצות הברית ובאירופה ואנחנו צריכים לבחור בין הסדרות מתקדמות.

<זמר בלונדהיים: לפעמים נדרשות התאמות לתנאים בישראל ולפעמים תקן - מעולמות אחרים – לצמיגים במדינות קרות, הוא לא אותו הדבר כמו התקן בישראל שהמדינה היא קצת חמה יותר.

<זמר בלונדהיים: אי אפשר להגיד שאנחנו מאמצים סטנדרטים בלי בחינה.

<זמר בלונדהיים: הבחינה בוודאי צריכה להיות ולכן זה כתוב במטרות החוק כי זוהי המטרה.

<זמר בלונדהיים: הנטייה צריכה להיות אכן לאמץ היכן שאפשר.

<זמר בלונדהיים: אני מסכים לכך, בוודאי, אבל לא תמיד אפשר ולפעמים יש מגוון רחב של תקנים ולפעמים יש הבדלים בין המדינות.

<זמר בלונדהיים: מה אנחנו מאמצים, מה מתאים לישראל – צריך לבחון.

<זמר בלונדהיים: שיקול הדעת הוא קונקרטי ביחס לכל דבר.

<זמר בלונדהיים: לכן לא תמצאי להבנתי באף מדינה קביעה גורפת האומרת שאני מוכן לקבל את כל התקנים במקום מסוים אלא אומרים נטייה או אומרים בשים לב.

אלי אלאלוף: אל תביאו את זה לאבסורדים.

אלי אלאלוף: לא נאמר שאנחנו בעד אימוץ כל מה שקורה באירופה ובארצות הברית.

<נעה בן שבת: אני רוצה להבין.

<נעה בן שבת: המודל שלכם מדבר על כך שההקלה שניתנת כאן לגבי מזון רגיל, תחול גם על חומרי גלם של מזון רגיל.

<שרון גוטמן: בוודאי.

<קריאה: שלא כל משלוח ייבדק.

<שרון גוטמן: כמה נקודות.

<שרון גוטמן: קודם כל, בוודאי שהמזון הרגיל חל על חומרי גלם ולמיטב ידיעתי הרבה חומרי גלם הם מזון רגיל כך שההקלות יחולו עליהם.

<שרון גוטמן: דבר שני.

<שרון גוטמן: כמו שנאמר כאן, אחת ממטרות החוק – וגם הרחבנו לבקשת הנציגים בסעיף 25(3) – לקבוע אמות מידה לבטיחות, תקינות ואיכות המזון בהתאם למקובל בהסדרה במדינות המפותחות לרבות בתקנים בינלאומיים מובילים.

<שרון גוטמן: שתי דוגמאות לדברי זמר ואלי.

<שרון גוטמן: דוגמה אחת למשל היא לגבי אלרגנים.

<שרון גוטמן: קבוצת האנשים האלרגנים בארצות הברית, הרשימה של האלרגנים לא זהה לא בארצות הברית ולא באירופה.

<שרון גוטמן: בישראל יש צרכים מיוחדים שרלוונטיים לישראל ולכן הרשימה הותאמה לישראל.

<שרון גוטמן: לכן אנחנו לא יכולים באופן אוטומטי לאמץ חקיקה כזאת או אחרת.

אלי אלאלוף: היות ואמרת את המשפט הכי מובן בעיני, אנחנו לא ביקשנו לאמץ בצורה גורפת את החקיקה.

אלי אלאלוף: לא אמרנו את זה.

אלי אלאלוף: בבקשה, אל תשימו בפינו מה שלא אמרנו.

אלי אלאלוף: אנחנו מציעים לכם לבדוק את זה.

אלי אלאלוף: פעם תבחרו את האלרגנים, פעם משהו אחר אבל ההחלטה היא מקצועית והיא שלכם.

אלי אלאלוף: אף אחד לא מכתיב לכם אבל ברגע שאימצתם – שלום על ישראל, תנו לחיות, תקלו על החיים.

<אלי גורדון: אנחנו שם, אדוני היושב ראש.

<אלי גורדון: לא נשכח מה היה ההסדר המבוקש על ידי יבואנים ויצרנים והוא היה לאפשר דין שונה ברמה של דרישות כאלה או אחרות ברמה של התקנות, דין שונה למוצר מוגמר ולחומר גלם.

<אלי גורדון: את זה אי אפשר לקבל.

<אלי גורדון: אם הייתי לא ברור, אני אחזור על הדברים.

<אלי גורדון: גם אם מבקשים, ואין שום סתירה בין מה שנאמר ומה שמצופה מהחוק ומה שאנחנו יצרנו, רק ליצור שתי דרישות שונות לחומר גלם שיהיה בהתאם למדינת יצוא ברמה של הדרישות ולמוצר מוגמר ליצור דרישה שונה – אנחנו לא יכולים.

אלי אלאלוף: אם מותר לי להציע, היות ואני חושב שרוב ההיבטים של הדיון יצאו לאור בדיון הזה.

אלי אלאלוף: אני מאוד ממליץ לכם לשבת עוד הפעם עם היבואנים ותמצאו נוסחה שמקובלת.

אלי אלאלוף: בבקשה.

אלי אלאלוף: אני בטוח שעשיתם את זה.

אלי אלאלוף: אני יודע שזה הסיבוב הבא ולא סיבוב ראשון.

אלי אלאלוף: תנסו עוד פעם.

<זמר בלונדהיים: נשמח.

<זמר בלונדהיים: אנחנו רק נחזור על הבקשה ליבואנים, שאלנו אז ולהבנתי לא קיבלנו מענה, האם יש הסדר מקביל שמבדיל בין הרגולציה על חומרי גלם לבין המוצר הסופי במדינות אחרות.

<זמר בלונדהיים: אנחנו לא מכירים דבר כזה.

אלי אלאלוף: אני רוצה לפנות לנציג האוצר.

אלי אלאלוף: מטרת האוצר המוצהרת היא לא להבין במזון.

אלי אלאלוף: תפקידכם בחוק הזה הוא להבין בהוזלת המזון.

אלי אלאלוף: אני הייתי מאוד רוצה שתציינו לנו בפתיחה של הדיון בעוד יום-יומיים, מה שתחליטו, כי בלאו הכי אנחנו כל יום יושבים, מה מביא להוזלה בחוק הזה.

אלי אלאלוף: עד עכשיו עשינו הרבה שכל בשימוש המזון, רגולציה כזאת ואחרת ועוד לא הגענו לסעיף שהוא כאן.

אלי אלאלוף: אם אתם באים ואומרים שכאן בסעיף הזה יש הוזלה, נשמח מאוד.

אלי אלאלוף: גם בעוד סעיפים.

אלי אלאלוף: תעשו בדיקה כוללת ותבואו ותגידו לנו שיש לכם ידיעה והנחה שהיא מספיק מבוססת לכך שההחלטות כאן יהיו כאלה שיאפשרו הוזלת המזון.

<אמיר רשף: אני יכול לענות לך כבר עכשיו.

אלי אלאלוף: אם אתה רוצה אבל לדעתי זה דורש קצת עבודה.

<שרון גוטמן: אני רוצה להתייחס לדוגמה שניתנה כאן ולדעתי ניתנו כאן כמה טענות שונות.

<שרון גוטמן: הטענה שלוקחים למשל חומר שיש בו שאריות חומרי הדברה, חומר גלם, מעל המותר בישראל, מערבבים אותו עם חומר אחר והתוצאה הסופית היא שזה כן עומד כי ערבבו את זה, זה לא יעלה על הדעת.

אלי אלאלוף: לא, לא התכוונו לזה.

אלי אלאלוף: אף אחד לא התכוון לזה.

אלי אלאלוף: ודאי אני לא שמעתי שזה היה.

אלי אלאלוף: אל תייחסו לכל אחד מעשים, ואני לא רוצה להגיד את המילה הלא נעימה.

<רוית ארבל הוסמן: בהמשך לדברים שנאמרו, שני דברים.

<רוית ארבל הוסמן: אני רוצה להזכיר את הבקשה המצומצמת שלנו.

<רוית ארבל הוסמן: בסופו של דבר, המוצר שמשווק יעמוד בחקיקת המזון באופן מלא.

<רוית ארבל הוסמן: כל מה שאנחנו מבקשים זה להשוות את מה שנעשה ממילא ביבוא.

<רוית ארבל הוסמן: הרי כאשר מייבאים, לצורך העניין בדוגמה שהבאתם קודם, את העוגייה המוכנה, לא בודקים ממילא את האלרגנים בחומרי הגלם אלא בודקים אותו רק במוצר הסופי.

<רוית ארבל הוסמן: אנחנו מבקשים סימטריה גם כאן.

אלי אלאלוף: הלאה.

אלי אלאלוף: מקובל.

<רוית ארבל הוסמן: עוד עניין אחד כדי להעמיד דברים על דיוקם, לעניין הדוגמאות הבינלאומיות.

<רוית ארבל הוסמן: היה לנו דו שיח בעניין הזה בחודשי הקיץ סביב הסוגיה הזאת עם משרד המשפטים והבריאות.

<רוית ארבל הוסמן: אנחנו כן הבאנו דוגמה של מודל קנדי, שם יש את סוכנות בקרת המזון הקנדית שמאפשרת לייבא מזון הגם שהוא לא עומד בחקיקת המזון הקנדית אם בסופו של דבר המוצר המשווק יעמוד בחקיקת המזון הקנדית.

<רוית ארבל הוסמן: לגבי ארצות הברית בה דובר, אנחנו גם הסברנו ששם זה לא כל כך רלוונטי כיוון שכל השיטה היא אחרת.

<רוית ארבל הוסמן: שם הסימטריה עם היבוא נוצרת בדרך אחרת כיוון שבודקים את היבואן, לפחות לפי המידע שנמסר אחרי הבדיקות שאנחנו עשינו, במדינת המקור.

<רוית ארבל הוסמן: לכן יש א-סימטריה בשיטה אחרת בין היבוא לבין התעשייה.

<רוית ארבל הוסמן: זה לא שכאן לא בודקים חומרי גלם ובודקים רק מוצר סופי ולעומת זאת היצרן המקומי צריך לעמוד גם וגם.

<רוית ארבל הוסמן: יש סימטריה שנוצרת.

<רוית ארבל הוסמן: השיטה כולה היא אחרת.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: יודעים כמה הקנדים מחמירים בנושא יבוא ואפילו יבוא אישי.

<רז הילמן: אני רוצה להציע הצעה שאני חושב שהיא תהיה פרקטית יחסית.

<רז הילמן: אנחנו מסתובבים מסביב לנושא של תיוב הרגולציה.

<רז הילמן: זה עולה בנושא של מתכות כבדות ושאריות חומרי הדברה.

<רז הילמן: זה עלה קודם לגבי סתירות, סתירות בהוראות סימון וסתירות בהוראות רגולציה אחרות.

<רז הילמן: העומס שקיים על הצוות כאן הוא ברור.

<רז הילמן: מי כמונו מכיר אותו ולכן יכול להיות שהדרך הנכונה היא שאולי האוצר או גורם אחר יתקצב גורם חיצוני שיעשה בחינה, יראה ביחס לנושאים האלה מה קורה בעולם, יגיש הצעה למשרד הבריאות ומשרד הבריאות יחליט אם הוא מאמץ אותה במלואה או באופן חלקי.

<רז הילמן: לדעתי זאת תהיה הדרך האפקטיבית והמהירה ביותר לעשות סדר בדברים האלה.

אלי אלאלוף: אני לא הייתי רוצה לעשות את זה בבדיקת החוק הזה.

<רז הילמן: ברור.

<רז הילמן: זה מחוץ לחוק.

<רז הילמן: אני חושב שזאת ההזדמנות לעשות את זה.

אלי אלאלוף: המלצות מסוג זה, בסוף הדיון.

<נעה בן שבת: אני מבינה שמשרד הבריאות יבחן את זה יחד עם היבואנים ונקבל תשובה.

אלי אלאלוף: יש לכם לפחות שלושה ימים.

<נעה בן שבת: זה לא יעלה לדיון מחר.

אלי אלאלוף: לא.

<נעה בן שבת: לסעיף 77, החזקת תעודת יבואן ועמידה בתנאיה.

<נעה בן שבת: 77.

<נעה בן שבת: החזקת תעודת יבוא ועמידה בתנאיה לא ייבא אדם מזון, אלא אם כן יש בידיו תעודת יבואן רשום תקפה.

<נעה בן שבת: לא ייבא אדם מזון, אלא אם כן המזון שהוא מייבא עומד בתנאים הקבועים בתעודת היבואן הרשום.

<רז הילמן: גם לגבי 77 וגם לגבי 80, הייתי מבקש שיהיה הסדר שהוא דומה להסדר שנעשה ביחס לרישיון יצרן ובעצם אם יבואן הגיש את המסמכים עד מועד מסוים, יראו בזה כאילו הוא קיבל את האישור גם אם הוא עוד לא קיבל אותו באופן פוזיטיבי.

אלי אלאלוף: זה לא כך.

<נעה בן שבת: הוא רוצה בחידוש.

<רז הילמן: בחידוש.

<רז הילמן: רק בחידוש.

<רז הילמן: גם חידוש של אישור יבואן וגם חידוש של אישור מוקדם ליבוא מזון רגיש.

<נעה בן שבת: אלה שני דברים שונים.

<רז הילמן: כן.

<רז הילמן: נכון.

<זמר בלונדהיים: לגבי איזה סעיף ההערה?

<רז הילמן: אני אומר את זה גם לגבי סעיף 77 וגם לגבי סעיף 80.

<רז הילמן: זאת אותה הערה לגבי שני הסעיפים.

<נעה בן שבת: אתה מדבר על מזון רגיש?

<נעה בן שבת: גם כשצריך את האישור המוקדם?

<רז הילמן: כן, אבל לא בפעם הראשונה אלא רק כאשר מחדשים אותו.

<רז הילמן: כאשר מחדשים את האישור המוקדם, ייתנו לוח זמנים לפיו הוא צריך להגיש עד נגיד שלושה חודשים לפני, ואם תוך איקס זמן לא קיבלת סירוב, כאילו נרשמת.

<אלי גורדון: לגבי אישור יבוא, מתנגדים.

<אלי גורדון: סעיף 80 הוא אישור יבוא.

אלי אלאלוף: עד היום הוא לא היה אישור כזה שעד שלא מחדשים אישור, האישור הקיים תקף?

<אלי גורדון: לא.

<אלי גורדון: חובת היבואן להגיש בקשה בזמן ויש למשרד הבריאות, שירות המזון, פרקי זמן מוגדרים למתן תשובה בהתאם לבקשה.

אלי אלאלוף: ואם המשרד לא נותן תשובה בלוח הזמנים הזה שהוא קבע?

<אלי גורדון: בדרך כלל, בשמונים או אפילו בתשעים אחוזים מהמקרים, המשרד עומד בלוחות זמנים.

<אלי גורדון: נכון להיום אין הסדר על משהו שהמשרד מסיבה כזו או אחרת נכנס לעיכוב ויש אישור או משהו כזה.

אלי אלאלוף: אתה יכול לתבוע את התעשייה עד שהעשרה אחוזים האלה של משרד הבריאות, כאשר בעוד חמישים שנים עת יחליפו אותך, ייתקע ולא יוכל לפעול?

<אלי גורדון: אני חושב שהסדרים כאלה היו עוד לפני ויהיו אחרי.

אלי אלאלוף: למה לא לטפל גם באחוזים הקטנים שלא עונים להם?

<רז הילמן: זה גם יצמצם את מספר האחוזים האלה.

אלי אלאלוף: אני לא מבין.

אלי אלאלוף: זה רק עניין של פיריות.

אלי אלאלוף: אתה לא מחדש אם לא יגיש בזמן.

<אלי גורדון: כן.

אלי אלאלוף: ברגע שהוא מגיש בזמן ויש תקלה במערכת הממשלתית, ואנחנו מכירים את המערכות הממשלתיות, עם כל ההערכה והאהבה והשירות שעשינו שם, אנחנו יודעים שלפעמים לא עומדים בזה, מה רע שיהיה המשך?

אלי אלאלוף: למה לא לאפשר את זה?

אלי אלאלוף: אתה אומר שמדובר בעשרה אחוזים, בחמישה אחוזים, בשני אחוזים אבל המפעל הזה לא יוכל להמשיך והיבואן הזה שאמור לספק סחורה למפעל, לא יוכל לעשות זאת ואז המפעל לא יוכל לייצר והעובדים יהיו בחוץ.

אלי אלאלוף: לא אכפת לי לא לאכול שוקו.

<נעה בן שבת: אדוני, הסעיף לגבי תעודת יבואן הוא סעיף 145.

<נעה בן שבת: אולי אפשר לחשוב על זה.

<נעה בן שבת: אולי הם יכולים לחשוב על לוחות זמנים שהם יכולים לתת, עד שנגיע לסעיף האמור.

<נעה בן שבת: אם אני מבינה נכון, האישור של מזון רגיש בכל זאת צריך בדיקה.

אלי אלאלוף: הוא לא מדבר על המזון הרגיש.

<אלי גורדון: הוא מדבר על מזון רגיש ולכן אמרתי שאני מתנגד.

<רז הילמן: אני מדבר על מזון רגיש שמיובא לישראל במשך ארבע שנים לפחות, בחידוש זה אחרי ארבע שנים, ואין איזושהי בעיה שמשרד הבריאות יודע שבגללה הוא לא רוצה לחדש אבל הוא פשוט לא הספיק לטפל מסיבות כאלה ואחרות.

<רז הילמן: יכול להיות שמדובר בעשרה אחוזים מהמקרים או בחמישה אחוזים אבל זה לא צריך לעכב.

<זמר בלונדהיים: אם ההצעה היא לחידוש אוטומטי לארבע שנים נוספות, בעיני זה לא יעלה על הדעת.

<רז הילמן: לא חידוש אוטומטי.

<זמר בלונדהיים: אם הבקשה היא כמו עושים ברישיון יצרן, שככל שבעצם הרשות היא הגורם המעכב - - -

<רז הילמן: זה בדיוק.

<זמר בלונדהיים: ובתקופת העיכוב זה ממשיך להיות בתוקף.

<זמר בלונדהיים: על זה אפשר לחשוב.

<רז הילמן: זה בדיוק העניין.

<זמר בלונדהיים: על זה אפשר לחשוב.

אלי אלאלוף: תמשיכו לחשוב.

אלי אלאלוף: אלי, אני עוד לא מקבל החלטות או המלצות.

אלי אלאלוף: תמשיכו לעשות את הבדיקה.

אלי אלאלוף: נמשיך הלאה, ברשותכם.

<נעה בן שבת: 78.

<נעה בן שבת: יבוא מזון שייצורו חייב באישור ייצור נאות לא ייבא אדם מזון שנקבע לפי סעיף 67 כי ייצורו טעון אישור ייצור נאות, אלא אם כן יש בידיו אישור המעיד כי ייצור המזון נעשה בתנאי ייצור נאותים.

<נעה בן שבת: אישור על ייצור המזון המיובא כאמור בסעיף קטן (א), יכול שיינתן על ידי כל אחד מאלה: אחד הגופים המנויים בסעיף 68(א).

<נעה בן שבת: דיברנו על גוף שמוסמך על ידי אותו ה-IEF או על רשות ממשלתית בישראל.

<נעה בן שבת: רשות ממשלתית מחוץ לישראל המוסמכת לפי דין בארצה לתת אישור כאמור ליצרן, ואשר תוכר לעניין זה על ידי מנהל שירות המזון, לפי כללים שהורה עליהם בהתאם למקובל במדינות מפותחות, לרבות כללים לעניין התחומים שבהם רשות כאמור תוכר לצורך מתן אישור, ובשים לב למדינות מפותחות המאפשרות ייבוא לשטחן על בסיס אישור של רשות ממשלתית כאמור.

<נעה בן שבת: רשימת גופים שהוכרו לפי פסקה זו תפורסם באתר האינטרנט.

אלי אלאלוף: אפשר להמשיך?

אלי אלאלוף: תמשיכי

<נעה בן שבת: 79.

<נעה בן שבת: יבוא מזון רגיל לא ייבא אדם מזון רגיל, אלא אם כן – יש בידיו אישור קבלת הצהרה.

<נעה בן שבת: הוא מייבא את המזון בהתאם להוראות לעניין מזון רגיל שבסימן זה.

<נעה בן שבת: קודם מתחילים בכללים ואחרי כן מגיעים לפרטים שנוגעים לכל אחד מהנושאים.

<נעה בן שבת: 80.

<נעה בן שבת: יבוא מזון רגיש לא ייבא אדם מזון רגיש אלא אם כן - יש בידיו אישור מוקדם לייבוא המזון הרגיש והוא מקיים את הדרישות שפורטו באישור המוקדם ליבוא.

<נעה בן שבת: הוא מייבא את המזון בהתאם להוראות לעניין מזון רגיש שבסימן זה.

<נעה בן שבת: אני מציעה להעביר לכאן הוראה שקבועה בסעיף 84 שם היא עומדת לעצמה ואני מציעה לחבר אותה לנושא של יבוא מזון רגיש.

<נעה בן שבת: השר רשאי לקבוע, בהתייעצות עם שר הכלכלה, חובות, הקלות, הגבלות ותנאים נוספים שיחולו על יבואני מזון רגיש, והכול בהתאם לנדרש לצורך הבטחת בטיחות, תקינות ואיכות המזון לשם שמירה על בריאות הציבור.

<רז הילמן: כאן הכנסתם את סעיף 84?

<נעה בן שבת: כן.

<נעה בן שבת: 81.

<נעה בן שבת: יבוא מזון שנאסר או שהוגבל ליבוא, ביבוא אישי לא ייבא אדם מזון שמנהל שירות המזון אסר לייבאו ביבוא אישי לפי פקודת היבוא והיצוא או בניגוד למגבלות שנקבעו לגביו, ובכלל זה הגבלות לגבי הכמות שניתן לייבא ממנו ביבוא אישי, ככל שנקבעו.

<נעה בן שבת: מנהל שירות המזון יפרסם ברשומות ובאתר האינטרנט רשימה של מזונות מסוימים או סוגי מזון האסורים ביבוא אישי.

יעל גרמן: למה שיהיה משהו שאי אפשר לייבא ביבוא אישי?

יעל גרמן: איזו סיבה יכולה להיות?

<אלי גורדון: אני אסביר.

<אלי גורדון: מזון מן החי, מוצרי בשר, דגים מיושנים ומיובשים, מוצרים שהם נדרשים שתתקיים לגביהם טמפרטורה מבוקרת גם בשלב ההובלה.

<אלי גורדון: כבר היום, לפני חמש שנים ולפני עשר שנים, האיסורים האלה קיימים.

יעל גרמן: תדרוש את הטמפרטורה ותאפשר להם לייבא.

<אלי גורדון: ביבוא אישי?

יעל גרמן: כן.

אלי אלאלוף: מה זה יבוא אישי?

אלי אלאלוף: איזו כמות?

אלי אלאלוף: ביבוא אישי, אני מכיר את המושג, אתה מביא מכונית אחת.

אלי אלאלוף: מה אתה מייבא כאן?

<אלי גורדון: כבר היום קיימים הסדרים שמגדירים מהו היבוא האישי.

<אלי גורדון: מדובר על צרכן – בן אדם, פרט - שרוצה לייבא באמצעות דואר, שירצה לייבא לעצמו מזון כשהוא ביקר בחוץ לארץ או באמצעות אתר אינטרנט הזמין לעצמו מזון.

<אלי גורדון: כדי למנוע אחר כך סחר באותו מזון.

אלי אלאלוף: לא חשובה הכמות?

<אלי גורדון: חשובה וזה מה שמוגדר כבר היום.

<נעה בן שבת: אלה המגבלות.

<אלי גורדון: יש מגבלות שמתייחסות גם לסוגי מזון וגם לכמויות, כדי למנוע אחר כך סחר באותו מזון.

אלי אלאלוף: לגבי הכמות, אני מקווה שהיא מינימליסטית.

<אלי גורדון: כן.

<זמר בלונדהיים: יש כמות שאינה אופיינית ליבוא אישי.

<זמר בלונדהיים: מישהו לא מייבא אלף מוצרי בשר כי ברור שהוא מייעד את זה למשהו אחר.

<אלי גורדון: אני רוצה להזכיר לכולנו תופעה של הזמנה באמצעות אינטרנט תוספי תזונה, כאשר בטיחותם בסימן שאלה ואז משרד הבריאות מפרסם מעת לעת אזהרה על שימוש בהם מכיוון שנמצאים באותם תוספים רכיבים תרופתיים כאלה או אחרים ואנחנו יוצאים באזהרה.

<אלי גורדון: יש תופעה כזאת, להזמין ואחר כך למכור.

יעל גרמן: הערה קטנה.

יעל גרמן: כשאנחנו מגיעים עכשיו לפרק של מזון רגיש, אני רוצה להזכיר שאנחנו מאוד מאוד מעוניינים להוזיל את כל המוצרים לחולי הצליאק.

יעל גרמן: כל המוצרים לחולי הצליאק נמצאים תחת ההגדרה של מזון רגיש.

<אלי גורדון: נכון.

יעל גרמן: אי לכך, באותו סעיף סל שמדבר על החמרה ובין השאר כתוב גם הקלה – נדמה לי שזה בסעיף 79 או 81 - מאוד הייתי מבקשת שאנחנו נמצא – זמר, אני מסתכלת עליך, כמובן גם על אלי או יותר נכון על שרון – את הנוסחה שתאפשר הקלות בכל הנושא של חולי הצליאק.

יעל גרמן: מה שקורה זה, ואף אחד לא שם לב, ברגע שמגיעים למזון רגיש, צריך אישור מוקדם שזה בדיוק ההפך מכל הרעיון של החוק הזה, שלא צריך אישור מוקדם.

יעל גרמן: אני חושבת שכולנו מבקשים שתהיה הקלה למוצרים של חולי צליאק.

<זמר בלונדהיים: שרת המשפטים שקד התייחסה בדיוק לנקודה הזאת בוועדת שרים ואלי נתן מענה שאני מציע שנשמע אותו.

<אלי גורדון: הנושא הזה כבר נדון.

יעל גרמן: קלעתי לדעת גדולים.

<אלי גורדון: הנושא הזה הועלה יותר מפעם אחת.

<אלי גורדון: לעניין של מזון לא גלוטן, אנחנו עדכנו כבר עכשיו נהלים וגם כאן ובהמשך יהיה עדכון תקנות שלמעשה ירחיב את האפשרויות של יבוא מזון ללא גלוטן.

<אלי גורדון: הוא יישאר כמזון רגיש אבל הגופים שרשאים להסמיך את היצרן לכך שהוא מייצר בתנאים שמאפשרים ייצור והתוויה כמזון ללא גלוטן, תורחב.

<אלי גורדון: זה יאפשר להרחיב גם את מגוון המוצרים שמגיעים מחוץ לארץ.

אלי אלאלוף: יש הטבות מיוחדות לסוגי האוכל האלה?

<אלי גורדון: הטבות, באיזה מובן?

אלי אלאלוף: למשל פטור ממע"מ.

<אלי גורדון: לא.

אלי אלאלוף: תמיד זה מזון יותר יקר.

<אלי גורדון: חשוב לציין דבר אחד שמוסכם על כולם.

<אלי גורדון: מזון ללא גלוטן הוא יותר יקר כי תהליכי הייצור מייקרים אותו.

<אלי גורדון: עצם קיום מערכות ויישום מערכות הבטחת איכות מחייב את המחיר.

<אלי גורדון: חברת הכנסת יעל גרמן, עת הייתה שרת הבריאות, הקימה צוות בראשותו של פרופסור איתמר גרוטו שהוביל את הוועדה.

<אלי גורדון: במסגרת אותה ועדה נבחנו מספר סוגיות לרבות תמיכה בנושא הזה.

אלי אלאלוף: זה דרך הביטוח הלאומי אבל לדעתי זה לא מספיק.

אלי אלאלוף: אלה שטויות.

<אמיר רשף: אנחנו רוצים לבחון - במטרה להוזיל את המוצרים נטולי גלוטן – איזשהו מתן מענק ליצרני מזון על מנת שירחיבו ואולי יצליחו באמצעות התייעלות ורכישת ציוד חדש להוזיל.

יעל גרמן: שגיאה גדולה.

אלי אלאלוף: איך אפשר לעשות את זה?

יעל גרמן: שגיאה גדולה.

יעל גרמן: זה גם צריך להגיע לצרכן ולא ליצרן.

<אמיר רשף: אנחנו חושבים שצריך ללכת על משהו יותר מבני מאשר כל פתרון של סובסידיות או דבר מהסוג הזה ולכן בכוונתנו ביחד עם משרד הכלכלה, ב-2016, וגם הוקצה איזשהו תקציב במסגרתו אנחנו אמורים להעמיד גם את הסיוע הזה ליצרני גלוטן ולהעמיד את המענק הזה.

אלי אלאלוף: כאן יש רעיון להעביר את המחירים האלה לפיקוח?

<אמיר רשף: להעביר את המחירים של מוצרי הגלוטן?

אלי אלאלוף: כן.

<אמיר רשף: הכנסת מוצר לפיקוח, זה כולל איזושהי בדיקה.

אלי אלאלוף: אני בטוח שזה כולל בדיקה וייעוץ משפטי.

<אמיר רשף: הנטייה היא להכניס לפיקוח מוצרים יותר בסיסיים ורוב צרכני הגלוטן הם לא רוכשים את המוצרים נטולי הגלוטן הבסיסיים אלא מוצרים אחרים.

אלי אלאלוף: באין ברירה הם רוכשים מה שהם מוצאים.

אלי אלאלוף: יש כאלה שאוהבים את הלחם שעולה חמישים שקלים והם יקנו אותו, אבל יש להם אופציה.

אלי אלאלוף: כאן אנשי צליאק למיניהם - כולל חברת הכנסת מירב בן ארי שאומרת בריש גלה שהיא זקוקה לזה - שזקוקים לזה וצריך לטפל בזה.

אלי אלאלוף: לא יכול להיות שמישהו קונה לחם ליום יום ומשלם איקס ומי שבגלל מצבו הבריאותי קונה את הלחם בשלושה איקס.

אלי אלאלוף: זה טירוף.

<אמיר רשף: ישבתי עם חברת הכנסת בן ארי ויש כמה כיוונים שאנחנו בודקים יחדיו.

אלי אלאלוף: אני אשמח שבחוק הזה נוכל למצוא פתרון גם לנושא הזה.

אלי אלאלוף: תודה.

אלי אלאלוף: יש עוד הערות?

אלי אלאלוף: רז, בבקשה.

<רז הילמן: שתי הערות יותר לנוסח.

<רז הילמן: לסעיף 81.

<רז הילמן: כתוב ש"לא ייבא אדם מזון שמנהל שירות המזון אסר לייבא ביבוא אישי".

<רז הילמן: אני ממליץ שלא תהיה אי הבנה ולכן לומר שלא ייבא אדם ביבוא אישי מזון שמנהל שירות המזון אסר לייבא ביבוא אישי.

<רז הילמן: הערה שנייה.

<רז הילמן: אחרי כן כתוב "או בניגוד למגבלות שנקבעו" ואנחנו מבקשים שגם אותן מגבלות שנקבעו יפורסמו ברשומות ובאתר האינטרנט יחד עם סוגי המזונות שמוגבלים.

<אנואר חילף: משרד הכלכלה.

<אנואר חילף: זה כבר מפורסם.

<אנואר חילף: יש נוהל, ובעקבות הנוהל אנחנו גם מכינים רשימה שמפרטת את כל מוצרי המזון ביבוא אישי האסורים והמותרים ותהיה שם גם כמות ברורה.

<אלי גורדון: היבוא האישי הוא רוחבי לגמרי.

<זמר בלונדהיים: בכל מקרה ההצעה מקובלת בהגבלות שנקבעו לגביה ככל שנקבעו ברשימה.

<נעה בן שבת: מה זאת אומרת ככל שנקבעו?

<זמר בלונדהיים: הוא לא חייב לקבוע.

<זמר בלונדהיים: כתוב שהוא רשאי לקבוע הגבלות ובכלל זה הגבלות.

<זמר בלונדהיים: אם הוא קבע הגבלה, גם ההגבלה תפורסם.

<זמר בלונדהיים: אם הוא אמר לגבי מוצר שאסור בכלל, זהו, בלי הגבלות, זה משהו אחד.

<נעה בן שבת: אני מבינה שמגבלות שנקבעו זה אם הן נקבעו.

<זמר בלונדהיים: כל מה שאמרתי הוא שתפורסם רשימה של המזונות וההגבלות לגביהן ככל שנקבעו.

<רז הילמן: בהתחלה תוסיפו גם יבוא אישי?

<רז הילמן: לא ייבא ביבוא אישי.

<רז הילמן: זאת ההערה הראשונה שלי.

<זמר בלונדהיים: לא ייבא אדם מזון שמנהל אסר ביבוא אישי.

<רז הילמן: לא ייבא אדם ביבוא אישי מזון.

<זמר בלונדהיים: הבנתי.

<זמר בלונדהיים: בסדר.

<זמר בלונדהיים: אין לי בעיה עם זה.

<נעה בן שבת: אתה תאפשר לייבא אותו, אם נאסר לייבא אותו ביבוא אישי, באופן רגיל?

<זמר בלונדהיים: זה לא אותו מישור.

<זמר בלונדהיים: אין באיסור הזה כדי להשליך אחד על השני.

<נעה בן שבת: 82.

<נעה בן שבת: פטור ליבוא של מזון מסוים הוראות סימן זה לא יחולו על יבוא של כל אחד מסוגי מזון אלה הטעון היתר לייבוא לפי פקודת מחלות בעלי חיים והכול מבלי לגרוע מהוראות חקיקת המזון לגביהם – ביצים כשהן טריות ובקליפתן, וטרם עברו בישראל שיקוף במכונה, החתמתן או אריזה לשיווק.

<נעה בן שבת: חלב גולמי.

<נעה בן שבת: לאלה יש היתר יבוא לפי הפקודה ולכן אתה לא מחיל עליהם את הדרישות לגבי נושא היבוא אבל אתה כן דורש שהם יעמדו בחקיקת המזון מבחינת מזון ראוי למאכל וכן הלאה.

<נעה בן שבת: 83.

<נעה בן שבת: תקנות לעניין פטור ליבוא שנעשה למטרה מסוימת השר רשאי לקבוע, בהתייעצות עם שר הכלכלה – אנחנו מציעים שזה יהיה גם באישור הוועדה - תנאים למתן פטור מדרישות סימן זה, כולן או חלקן, לרבות לעניין סוגי שימוש, היקף או ייעוד מסוימים ולעניין משך הפטור, לגבי אלה: יבוא מזון שלא לצורך מכירה או לצורך ייצור מזון שלא מיועד לצורך מכירה ובכלל זה דוגמאות מזון.

<נעה בן שבת: יבוא מזון שלא לשם שימוש כמזון לאדם.

אחד מאלה: ייצוא.

אחד מאלה: ייצורו לשם ייצוא.

אחד מאלה: יבוא מזון במסגרת החזרת משלוח מזון שייוצא והוחזר שלא מטעמים של בריאות הציבור.

אחד מאלה: אני רוצה לשאול האם הפטורים האלה חלים גם כאשר המזון הוא מזון רגיש.

אחד מאלה: זאת אומרת, אני מייבאת לכאן מזון רגיש לצורך ייצואו של המזון הרגיש או לצורך ייצורו לשם יצוא.

אחד מאלה: האם גם אז יחול הפטור הזה?

<אלי גורדון: כן.

<אלי גורדון: זה במסגרת הקלות לתעשייה.

<אלי גורדון: שאלת איפה ההקלות והנה, זה חלק מההקלות.

אלי אלאלוף: רשמתי ושמחתי.

אלי אלאלוף: אני בטוח שגם אתה שמח.

<אלי גורדון: אין לנו מטרה להכביד על התעשייה ולגרום ליוקר המחייה.

<שרון גוטמן: מדוע באישור הוועדה?

<נעה בן שבת: כי אנחנו מדברים על פטור מכל הוראות הסימן.

אלי אלאלוף: אם תשחררו אותנו, אני משחרר אותנו.

אלי אלאלוף: אין לי שום בעיה.

אלי אלאלוף: לא צריך את זה.

<רז הילמן: יש לנו כמה הערות לסעיף 83.

<רז הילמן: יש כאן הבחנה בין סעיף 83 ל-83 ואנחנו לא רואים למה אי אפשר בסעיף 83 להשאיר כסעיף מסמיך שהוא רחב מאוד ולא מוגבל כמו ש-83 מוגבל בסך הכול לארבעת הסעיפים הקטנים שיש בו.

<רז הילמן: אנחנו חושבים שצריך להגדיר סעיף מסמיך רחב ואחרי כן משרד הבריאות יבחר איך להשתמש בו.

<נעה בן שבת: אתה רוצה להגיד שהוא יהיה פטור מכל הדרישות, שאפשר יהיה לפטור, להוציא, לעקר את החוק הראשי מתוכן על ידי תקנות.

<רז הילמן: באישור הוועדה.

<נעה בן שבת: לא באישור הוועדה כי אנחנו מבינים עכשיו שלא רוצים את אישור הוועדה.

<רז הילמן: באישור הוועדה.

<רז הילמן: דבר נוסף.

<רז הילמן: בסעיף (1), יבוא מזון שלא לצורך מכירה, אני מזכיר שמכירה זה מינוח מאוד מאוד רחב כולל פחות או יותר כל דבר ולכן אני הצעתי כבר בדיונים הבין-משרדיים למצוא איזשהו מינוח אחר כי אחרת יבוא מזון שלא לצורך מכירה זה משהו שכמעט לא קיים.

<זמר בלונדהיים: אתה יכול לחזור על ההערה הראשונה?

<זמר בלונדהיים: אנחנו שנינו לא הבנו אותה.

<רז הילמן: סעיף 83 הוא סעיף טוב והוא מסמיך את השר להתקין תקנות בתנאים שייקבעו ואנחנו רואים שאפשר לעשות נקודה אחרי "לפני ובלבד שהמזון יובא לאחת ממטרות אלה".

<רז הילמן: אחרי הפטור לשים נקודה.

<רז הילמן: שם לסיים את סעיף 83 ולמחוק את סעיף 84.

<רז הילמן: בסעיף 84, אני מזכיר, הוספתם את המילה הקלות כך שברור שגם 84 הוא סעיף שמסמיך לתת הקלות אבל שוב, אין בו צורך.

<זמר בלונדהיים: לגבי ההערה הראשונה, הנושא הזה עלה לדיון.

<זמר בלונדהיים: לגבי ההערה השנייה, אני מקבל אותה, נבדוק אותה מכיוון שמכירה זה גם אחסון וכולי.

<זמר בלונדהיים: זה באמת קצת רחב ואנחנו כנראה התכוונו כאן למכירה במובן הצר יותר שלה.

<זמר בלונדהיים: נבדוק את זה.

<זמר בלונדהיים: לגבי ההערה הראשונה.

<זמר בלונדהיים: הנושא עלה בדיונים הפנים ממשלתיים.

<זמר בלונדהיים: ההבדל בין 83 ל-84 הוא ש-83 הוא רוחבי יותר וזה פטור ממש פטור מהוראות הסימן, להבדיל מהקלה שהיא לא ממש פטור אלא יותר להקל בדרישה.

<זמר בלונדהיים: הרעיון היה מראש לתחום את שיקול הדעת ולא לאפשר את זה בכל מצב כדי לא לעורר לחצים.

<זמר בלונדהיים: אלה המקרים שנראו לנכון לקבוע.

<זמר בלונדהיים: הטענה הזאת כבר נדונה ולא התקבלה על ידי הצוות המקצועי.

<רז הילמן: אני רוצה להבין.

<רז הילמן: סעיף 84 לא מסמיך לקבוע פטור רוחבי לקטגוריה?

<נעה בן שבת: לא פטור.

<נעה בן שבת: חובות, הקלות והגבלות.

<נעה בן שבת: זה לא פטור לגמרי.

<רז הילמן: זה פטור בתנאים שייקבעו.

<נעה בן שבת: לא.

<נעה בן שבת: לא כתוב פטור.

<נעה בן שבת: כתוב חובות, הקלות, הגבלות ודברים נוספים.

<רז הילמן: אז מה זה הקלות?

<נעה בן שבת: זה לא פטור מוחלט.

<רז הילמן: אין בעיה להוסיף את החובות גם ל-83.

<קריאה: להוריד את הפטור מ-83?

<רז הילמן: אני אגיד למה חשוב ודיברנו על זה בדיון הראשון.

<רז הילמן: החוק הזה נותן הקלות ביבוא של מזון רגיל.

<רז הילמן: ביבוא של מזון רגיש כרגע המצב הוא שהחוק הזה הולך להחמיר את המצב כי יישארו עם אותן דרישות מחמירות ועוד תהיה אכיפה מאוד חזקה.

<נעה בן שבת: לכן מאפשרים לכם הקלות.

אלי אלאלוף: במה הוא הולך להחמיר?

<רז הילמן: יש את כל הנושא של הפיקוח בערוצי ההפצה, הובלה, שיווק ועקיבות, ויש את כל האכיפה בשטח.

<רז הילמן: זאת אומרת, יש עכשיו הרבה מפקחים ועוד בדיקות שהם אולי ירצו.

<רז הילמן: החוק הזה סוגר טוב טוב את המזון הרגיש, שזה טוב שמפקחים טוב על מזון רגיש, אבל אפשר כנגד זה לתת הקלות ביבוא מזון רגיש.

<רז הילמן: עם ניהול סיכונים חכם, אם אתה מביא מזון רגיש במשך הרבה זמן ואין עם זה בעיות, אז אפשר גם לתת הקלות ויכול להיות אולי פטור מחלק מהוראות הסעיף.

<נעה בן שבת: סעיף 84 עכשיו זז מקום.

<רז הילמן: השאלה מה סעיף 84 נותן.

<נעה בן שבת: המטרה שלו הייתה לתת הקלות.

<נעה בן שבת: סעיף 84 לא נותן כשלעצמו.

<נעה בן שבת: הוא מסמיך לאפשר הקלות במקרים שיימצא שיש מקום לתת הקלות כי לא צריך להחמיר כל כך וכי אפשר לתת אותן.

<נעה בן שבת: זאת ההסמכה לתת את ההקלות.

<רז הילמן: הדבר האחרון.

<רז הילמן: אם זה לא פטור מהוראות הסעיף, בכל מה שקשור לנושא של 29(ג) בפקודת הרוקחות שעבר עכשיו למשרד הבריאות, יש מוצרים שבכלל אין עליהם פיקוח ולא רושמים אותם.

<קריאה: להגביל את האחריות על הרופא.

<רז הילמן: נכון, אבל כרגע אין פתח לזה.

<רז הילמן: אני רוצה שיהיה ברור שהסעיף המסמיך ב-83, אני חושב שהוא צריך להיות וצריך להוסיף סעיף (5), אם לא הופכים אותו לרחב יותר, כדי לתת פטור ביבוא.

<רז הילמן: צריך לנסח את זה אבל לכל מה שקשור למוצרים שהם לאוכלוסייה מאוד מאוד קטנה שיש לה איזושהי בעיה בריאותית בגללה היא צריכה את המזון הזה, בעיקר בהקשר של מזון רפואי ייעודי.

<שרון גוטמן: יש הסמכה ספציפית לתקנות בעניין מזון ייעודי, אם זאת הכוונה שלך.

<רז הילמן: השאלה אם התקנה הזאת מספיק רחבה שיכולה לתת בה את הפטור מדרישות החוק כולו ובכלל מרישום.

<שרון גוטמן: זה אותו מזון.

<רז הילמן: בסדר.

<רז הילמן: אם אתה אומרת שזה מספיק, בסדר.

<רז הילמן: מה זה יבוא מזון שלא לשם שימוש כמזון לאדם?

<קריאה: מזון לחיות.

<רז הילמן: מזון לבעלי חיים?

<שרון גוטמן: כן.

אלי אלאלוף: ממשיכים בסעיף 85.

<נעה בן שבת: סעיף 84 עבר לסעיף 80.

<נעה בן שבת: 85.

<נעה בן שבת: מפר אמון (א) בסעיף זה, מפר אמון, מי שמייבא מזון או המבקש לייבא מזון שמנהל שירות המזון נוכח שהתקיים לגביו אחד או יותר מאלה: ייבא מזון או ביקש לייבא מזון על יסוד מידע כוזב או שגוי לרבות באמצעות מסמכים כוזבים או שגויים.

<נעה בן שבת: לעניין זה, "מסמכים" – לרבות הצהרה לפי סעיף 102, התחייבות המצורפת להצהרה כאמור לפי סעיף 107(א), אישור לפי סעיף 115(א)(4) והצהרה לפי סעיף 137(א).

<נעה בן שבת: השאלה למה אנחנו צריכים לפרט.

<נעה בן שבת: זה יכול להיות כל מסמך אחר.

<זמר בלונדהיים: אכן כתוב והכוונה הייתה לפרט במפורש את המסמכים האלה מכיוון שהם מסמכים שהם עמוד השדרה של הרפורמה, כך שלא יהיה איזשהו מקום לפרשנות לגביהם.

<זמר בלונדהיים: אני מסכים שבגדול זה אובר קיל אבל חשבנו שהוא חשוב בגלל שאלה לא סתם מסמכים להבדיל מהשאר.

<נעה בן שבת: הפר תנאי מן התנאים שנקבעו בתקנות ליבוא המזון לפי סעיף 148 או חדל מלקיים תנאי כאמור ומנהל שירות המזון סבל כי מפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה של ההפרה יש יסוד סביר לקבוע כי הוא מפר אמון.

<נעה בן שבת: הפר הוראה מהוראות לפי פרק זה – השאלה אם אנחנו אומרים הוראה מהוראות גם שלא בנוגע ליבוא אלא כל הוראה מההוראות לפי פרק זה –

<זמר בלונדהיים: כן, כי הכוונה היא למשל לסימן ב' עליו דיברנו.

<נעה בן שבת: או לפי חיקוק אחר החל בעניין יבוא מזון וסבר מנהל שירות המזון כי מפאת מהותה, חומרתה או נסיבותיה של ההפרה יש יסוד סביר לקבוע כי הוא מפר אמון.

<נעה בן שבת: לעניין זה יראו כמפר מי שנקבע לגביו כי הפר הוראה – הקביעה צריכה להיות או בהליך שיפוטי או מינהלי לפי דין ובכלל זה בהטלת עיצום כספי או במתן התראה מינהלית לפי סימן י"א לפרק, או שבשל ההפרה ניתן לו צו הגבלה מינהלי לפי סעיף 313, או הופעלה לגביו אחת מהסמכויות המנויה בסעיפים 191 ו-195.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, צריך להתרשם לעניין הפסקה של הפר הוראה אחרת, ההתרשמות היא לא כללית, היא לא חשד או שזאת החלטה שגררה אחריה החלטה מינהלית, פעולה מינהלית, או החלטה שיפוטית.

<זמר בלונדהיים: החלטה או פעולה מינהלית או שיפוטית.

<זמר בלונדהיים: כן.

<נעה בן שבת: נרשם מחדש כיבואן לאחר שתעודת יבואן רשום קודמת שלו בוטלה לפי סעיף 66.

<נעה בן שבת: זאת אומרת, הוא סוחב אתו ביטול קודם ואז הוא נחשב מפר אמון.

<נעה בן שבת: השאלה אם הוא מפר אמון, לאיזה תקופה?

<נעה בן שבת: על איזה תקופה אנחנו מדברים?

<זמר בלונדהיים: זה נכון.

<זמר בלונדהיים: אני מבקש להעיר שזאת סמכות שברשות.

<זמר בלונדהיים: זה לא אוטומטי שכל מי שנרשם מחדש אלא בסעיף (ב) זה רשאי הוא לקבוע כי הפר אמון.

<זמר בלונדהיים: לכן לא כל מי שעושה לאחר חידוש.

<זמר בלונדהיים: זה תלוי מה הנסיבות של הביטול, מה הוא עשה מאז וזאת לא חובה.

<נעה בן שבת: מנהל שירות המזון או מי שהסמיכו לכך רשאי לראות אדם כאמור בסעיף קטן (א) כמפר אמון לתקופה שלא תעלה על שנה לאחר שנתן לו הזדמנות לטעון את טענותיו.

<נעה בן שבת: מנהל שירות המזון יהיה רשאי להטיל על מפר אמון דרישות נוספות על דרישות סימן זה לעניין הצגת מסמכים ועריכת בדיקות, שיחולו גם לגבי משלוחים עתידיים ובכלל זה קביעת מספרן של הבדיקות ודרישת ערובה.

<נעה בן שבת: השאלה אם זה יכול להיות לכל תקופה שיראה מנהל שירות המזון.

<זמר בלונדהיים: איזו תקופה?

<זמר בלונדהיים: שנה.

<זמר בלונדהיים: בתוך השנה.

<זמר בלונדהיים: הוא הרי מפר אמון למשך שנה, לתקופה שלא תעלה על שנה.

<זמר בלונדהיים: בתוך אותה שנה.

<נעה בן שבת: אתה אומר משלוחים עתידיים.

<קריאה: אם כן, מה זה עתידיים?

<זמר בלונדהיים: יכול להיות שהנוסח לא ברור.

<נעה בן שבת: צריך להגיד למשך שנה.

<זמר בלונדהיים: אין בעיה.

<זמר בלונדהיים: זאת הכוונה.

<זמר בלונדהיים: למשך תקופה בה הוא מפר אמון.

<זמר בלונדהיים: אין בעיה.

<נעה בן שבת: לתקופה בה הוא מפר אמון.

<זמר בלונדהיים: אין בעיה.

<זמר בלונדהיים: אני מסכים שזה לא ניסוח טוב.

<נעה בן שבת: השר, לאחר התייעצות עם שר הכלכלה - יקבע – שוב, אנחנו רוצים את אישור הוועדה אבל השאלה אם הוועדה מעוניינת בסמכות הזאת – הוראות לעניין דרישת ערובה ממפר אמון לפי סעיף זה וסעיף 124(2) ובין השאר, הוראות בדבר סוג הערובה, תנאיה, סכומה והתנאים לחילוטה.

<נעה בן שבת: אנחנו חושבים שמדובר על הפעלת ערובה, זאת סנקציה חמורה ומשמעותית ויש מקום שהוועדה תתערב ותביע את עמדתה לגבי הסכום המקסימלי של ערובה כזאת והתנאים להפעלתה.

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: זה יותר מדי.

<נעה בן שבת: זה לא יהיה באישור הוועדה?

אלי אלאלוף: לא.

אלי אלאלוף: זה לא קשור.

<נעה בן שבת: זה מאפשר להם להטיל לא סנקציה אבל דרישה.

<נעה בן שבת: המשמעות של ערובה היא שאפשר יהיה לחלט אותה.

אלי אלאלוף: זה לאחר מעשה.

אלי אלאלוף: אני הייתי משחרר מזה את הוועדה.

<נעה בן שבת: רשאי לקבוע הוראות לעניין סוגי הבדיקות, תדירותן ומספרן שיחולו על מפר אמון.

<נעה בן שבת: כאן יש עוד שאלה.

<נעה בן שבת: האם ההוראות בסעיף קטן (ג), ההוראות של מנהל שירות המזון, יהיו כפופות לתקנות אם ייקבעו.

<זמר בלונדהיים: כן.

<זמר בלונדהיים: התשובה היא כן.

<זמר בלונדהיים: זאת הייתה הכוונה.

<רז הילמן: לגבי סעיף (ב).

<רז הילמן: אין כרגע אפשרות להשגה.

<רז הילמן: זאת אומרת, אם קבעו על מישהו שהוא מפר אמון, אין אפשרות לעלות למנהל האחראי עליו.

<רז הילמן: אם למשל מנהל שירות המזון החליט שמישהו מפר אמון, היינו רוצים שתהיה אפשרות לעלות לראש שירותי בריאות הציבור ולהשיג על זה.

<נעה בן שבת: אלה לא מההחלטות שיש עליהן זכות ערעור?

<רז הילמן: בסעיף 203 כותבים על מה אפשר להשיג אבל הסעיף הוא מאוד מאוד מצומצם.

<רז הילמן: ביחס ליבואנים צריך מאוד להרחיב את סעיף 203 כדי שגם סעיפים כמו הסעיף הזה ייכללו בו.

<זמר בלונדהיים: רז צודק.

<זמר בלונדהיים: כרגע סעיף ההשגה בסעיף 203, לא חל על זה.

<זמר בלונדהיים: אנחנו נבדוק את ההערה.

<זמר בלונדהיים: אני מציע לא להתעכב עליה עכשיו אלא אנחנו נבדוק אותה ונחזור לוועדה ולארגונים.

<לילך נכוח: ביחס לסעיפים קטנים (ב) ו-(ג), אם אפשר גם להוסיף הנמקה בכתב.

<לילך נכוח: זאת אומרת, רשאי לקבוע כי יראה במפר האמון לתקופה שלא תעלה על שנה, שזאת תקופה מאוד ארוכה, אבל שיוצגו לפחות בכתב ובאופן מנומק הטיעונים או הדברים בגינם הוא רואה באותו גורם מפר אמון.

<נעה בן שבת: למעשה כל ההוראות, חובת ההנמקה בכתב היא בעצם חלק מההליך המינהלי.

<נעה בן שבת: אני מסכימה אתך שכיוון שטרחנו לכתוב את זה בהוראות כמו למשל הביטול, טרחנו לכתוב את הנושא הזה, יתכן שנצטרך לכתוב את זה גם כאן כדי לא להשמיע משהו אחר אבל בעצם זה ממש חלק מתוך ההליך המינהלי וזה היה מיותר.

<זמר בלונדהיים: בעצם זה גם חלק מההליך כאשר אנחנו אומרים לאחר שנתן לו הזדמנות לטעון טענותיו.

<זמר בלונדהיים: הרי אי אפשר לטעון טענות בלי לדעת מה הסיבות בגינן הוא מפר אמון.

<זמר בלונדהיים: לכן מן הסתם אתה מקבל אותן.

<לילך נכוח: בכל זאת צריך לחדד את זה, אולי בסעיף כללי, בכל מקום בו יש איזושהי סמכות .

<זמר בלונדהיים: אני אבדוק את זה.

אלי אלאלוף: אני מציע שנדחה את זה לדיון הבא.

אלי אלאלוף: יש לנו חמש דקות וזה סעיף כל כך מרכזי.

<נעה בן שבת: אדוני, אולי אפשר לנצל את הזמן, לא להתחיל סימן חדש, אבל בחמש הדקות שנותרו לדיון להתחיל לעבור על הגדרות שהיו בפרק ההגדרות ודילגנו עליהן.

<זאב שמואל פרידמן: אדוני היושב ראש, נדמה לי שאם מדובר כאן על מפר אמון, לפחות אם מדובר במפר אמון סדרתי, צריך למצוא איזו דרך לקבוע סנקציה קצת יותר משמעותית או קצת יותר קבועה.

<זאב שמואל פרידמן: אני מתכוון לאדם שעובד שנה כן ושנה לא כמפר אמון.

<זמר בלונדהיים: מבחינתנו זה נכנס.

<זמר בלונדהיים: נדמה לי שאפילו כתבנו את זה בעילות.

<זאב שמואל פרידמן: בעילה למתן רישיון.

<זמר בלונדהיים: כן.

<זמר בלונדהיים: אם הוא מפר יותר מדי בעתיד, הוא בסוף יגיע לשלילה והגבלת רישיון.

<זמר בלונדהיים: זאת התשובה.

<זאב שמואל פרידמן: השאלה היא אם אתה לא רוצה לקבוע.

<זאב שמואל פרידמן: מספיק שיש לך פעמיים כדי שתבוא ותגיד שאתה רוצה לבדוק את הניירות שלו קצת יותר.

<זמר בלונדהיים: ברזולוציה קצת נמוכה, פעמיים בכמה זמן, האם פעמיים לאורך עשרים שנים זה בסדר או אלה פעמיים בפחות זמן.

<זמר בלונדהיים: אני מציע להשאיר את זה.

<זמר בלונדהיים: זה לדעתי קלאסי לשיקול דעת מינהלי.

<זמר בלונדהיים: אני יכול גם להתלות רישיון, אני יכול להגביל.

<זמר בלונדהיים: המישורים האלה לא מוציאים אחד את השני.

<זמר בלונדהיים: נדמה לי שזה רחב מספיק.

אלי אלאלוף: נותרו לנו עוד ארבע דקות בהן אתם יכולים להעיר הערות כמה שתרצו.

<אלי גורדון: אדוני היושב ראש, שאלת איפה ההקלות.

<אלי גורדון: אני רוצה להסב את תשומת לבו של זאב שתהליך כזה למעשה עוצר כל משלוח עד הבדיקה.

<אלי גורדון: לשאלתך איפה ההקלות בהסדר המוצע - בדיקות ברמת הנמל, השהיית משלוח ברמת הנמל, מגיעים למצב מינימלי כאשר מדובר על יבואן שהוא בעל היסטוריה מוצלחת - ובכוונה לא השתמשתי במילה מוניטין, אבל אפשר לומר גם את זה – במוצר שהוא מייבא תקין.

<אלי גורדון: אחר כך, בהמשך, ברמת הבדיקות, אין אמירות כאלה או אחרות לגבי המוצר עצמו.

<גליה שגיא: היושב ראש, אני רוצה לבקש משהו.

<גליה שגיא: אני רוצה לבקש, בעקבות מה שהבהרתם לנו בהפסקה, הבהרה לדברי היושב ראש ולדברי נעה בפרוטוקול.

אלי אלאלוף: אמרנו שנעשה את זה במסגרת איזה סעיף מסוים.

אלי אלאלוף: לא?

<גליה שגיא: אמרנו שזה יהיה במסגרת סעיף 53.

<נעה בן שבת: אני רוצה להבהיר.

<נעה בן שבת: כשאנחנו קראנו את סעיף 53, אמרנו שיש כאן נושא של יצוא ובוודאי יאוחד, כנראה יאוחד, עם סימן של היצוא בכלל ואז את אמרת שאולי צריך להחליף את זה בהסדר של היצוא וזמר אמר שלא נראה לו שצריך להחליף את זה בהסדר של היצוא.

<נעה בן שבת: היה ברור מתוך הדברים שכאשר יידון נושא היצוא, גם הדבר הזה יושפע ממנו.

<נעה בן שבת: זה היה חלק מהדברים שנאמרו כאן עת דנו בסעיף.

<נעה בן שבת: זה לא שנעשה משהו.

<נעה בן שבת: כאשר נגיע לנושא היצוא, נדון, תשחררו את האפשרות לדון בנושא היצוא כי הרי אתם ביקשתם לא לדון בזה היום.

<נעה בן שבת: כאשר נדון בנושא היצוא, אפשר יהיה להתייחס שוב לסעיף הזה.

<נעה בן שבת: אמרנו את זה בדיון.

אלי אלאלוף: אני סומך את ידי על הדברים שנאמרו על ידי היועצת המשפטית.

אלי אלאלוף: תודה רבה.