ועדת הכספים, כנסת 20, פרוטוקול מספר 86, 2015-10-08 11:30

משה גפני: אני ממשיך את הדיון בסעיף הבא, שגם הוא המשך מהצעת חוק ההתייעלות הכלכלית – פרק ה' (מסים) סעיף 15 (נקודת זיכוי במס לאקדמאים).

משה גפני: מי מציג את העניין?

<מיכה פרלמן: אני אתחיל.

משה גפני: למה אתם נגד סטודנטים?

<מיכה פרלמן: חס וחלילה.

<מיכה פרלמן: אנחנו בעד סטודנטים - - -

מיקי רוזנטל: למה כל שנה משנים את המדיניות?

מיקי רוזנטל: שזה הכי גרוע.

<מיכה פרלמן: ההיפך.

<מיכה פרלמן: עכשיו אנחנו ממשיכים.

מיקי רוזנטל: לא, חוץ מהשנה שאתם רוצים להמשיך.

מיקי רוזנטל: כל שנה עניין של חצי נקודה, רבע נקודה, 19, אללה יוסטור.

מיקי רוזנטל: מה זה הדבר הזה?

<מיכה פרלמן: לראיה, סגן יו"ר התאחדות הסטודנטים פה ביחד אתנו בהסכמה מלאה.

משה גפני: ארדיטי?

רם שפע: לא, אני רם.

רם שפע: אני הסגן של ארדיטי.

משה גפני: ארדיטי התקשר אלי, וניסיתי לחזור אליו ולא הצלחתי.

<מיכה פרלמן: אז הנה, סגנו הגיע כדי להביע תמיכתו בנושא - - -

משה גפני: מאיפה אתה יודע שהוא תומך?

<מיכה פרלמן: דיברתי אתו לפני – אני אגלה לך סוד קטן.

משה גפני: טוב, תיכף נשמע.

משה גפני: בבקשה.

<מיכה פרלמן: אז אני אסביר למה זה ואיך זה קורה.

<מיכה פרלמן: חשוב שתבינו גם את ההקשר.

<מיכה פרלמן: בשונה משנים עברו, הפעם המסגרת של הדיונים סביב הנושא הזה היתה גם סביב דיוני התקציב ממש.

<מיכה פרלמן: בעצם, מי שזוכר פה את ההיסטוריה, התחלנו באיזושהי הצעה לקיצוץ מסיבי בתקציבי ההשכלה הגבוהה בהיקף של כ-260 מיליון שקל.

משה גפני: היות ואני לא למדתי היסטוריה לגבי העניין הזה, אבל אני את ההיסטוריה מכיר על בשרי, אני זוכר שבאתם ב-2011 עם החוק הזה, והצבעתי נגד וזה נפל.

משה גפני: אם אתה מדבר על היסטוריה, היה טוב שלא היית מדבר על זה.

<מיכה פרלמן: אבל ב-2013-2014 זה בכל זאת עבר.

משה גפני: ב-2013-2014 אני לא הייתי.

<מיכה פרלמן: בכל מקרה, כחלק מהדיונים על הקיצוץ הזה, וכדי לנסות להגיע לצעדים מוסכמים - - -

עיסאווי פריג': התחלתם את הדיון של נקודת זיכוי?

משה גפני: כן.

עיסאווי פריג': אתה המושיע של הסטודנטים.

משה גפני: למה?

עיסאווי פריג': ככה נראה.

עיסאווי פריג': אתה נגד זה, נכון?

עפר שלח: עוד לא התחלנו וכבר אתה יודע מי המושיע?

משה גפני: מקודם דיברנו על המשיח, עכשיו המושיע.

<מיכה פרלמן: בקיצור, סביב הדיונים על התקציב והקיצוץ הצפוי במערכת ההשכלה הגבוהה, עשינו דיונים גם אנחנו, יחד עם התאחדות הסטודנטים - - -

משה גפני: אין לנו הרבה זמן לסעיף הזה.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': יש לנו.

משה גפני: אין לנו.

משה גפני: עד 12:00.

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': למה?

עיסאווי פריג': למה?

משה גפני: ככה.

משה גפני: מה לעשות?

משה גפני: אין לנו.

מיקי רוזנטל: כבר לקחת שלוש דקות, מהשאלות שלך.

עיסאווי פריג': זה נושא חשוב.

משה גפני: אם זה יהיה נושא שנצטרך להמשיך את הדיון בו, נמשיך את הדיון.

משה גפני: אבל לזה מוקצבת חצי שעה.

עיסאווי פריג': אל תקבע מראש.

משה גפני: חצי שעה.

משה גפני: אם לא יספיק, אנחנו נמשיך את הדיונים.

<מיכה פרלמן: אז אני מתחיל מההתחלה: במסגרת דיוני התקציב היתה הצעה לקיצוץ של 260 מיליון ש"ח בתקציב מערכת ההשכלה הגבוהה.

<מיכה פרלמן: התחלנו דיונים עם ות"ת ועם התאחדות הסטודנטים על איך לעשות את הצעדים האלה בהסכמה ולחפש חלופות.

<מיכה פרלמן: זה היה צעד שעשינו עם כל משרדי הממשלה.

<מיכה פרלמן: במסגרת הדיונים הללו הגענו לאיזשהו מתווה מוסכם שבו נמיר חלק מהקיצוץ בהוצאה בזה שנגדיל את הכנסות המדינה על-ידי הצעד שאנחנו דנים בו עכשיו, שזה הארכת הוראת השעה ושמירה על נקודת זיכוי אחת לסטודנטים - - -

משה גפני: שנה אחת.

<מיכה פרלמן: רק לשנה אחת.

<מיכה פרלמן: זאת אומרת, לפני הוראת השעה, על כל שנת לימוד לתואר ראשון, סטודנט היה זכאי לצבור נקודת זכות ואז בעצם היה לו את זה לשלוש שנים.

<מיכה פרלמן: אנחנו קטענו את זה לשנה, תואר שני חצי נקודת זכות - - -

משה גפני: שנה זה כמעט לא קיים.

משה גפני: מה בשנה עושים הסטודנטים?

משה גפני: - - -

<מיכה פרלמן: כן, זה הנושא.

<מיכה פרלמן: ולמעשה, בגלל הסיכום הזה הצלחנו לקצץ בקיצוץ,

<מיכה פרלמן: להוריד חלק מהקיצוץ בהוצאה ולהמיר אותו בהגדלת הכנסות.

<מיכה פרלמן: וכפי שאמרתי, העניין הזה היה על דעת הסטודנטים ובשיתוף פעולה אתם, חלק מההסכמות - - -

משה גפני: הבנו.

משה גפני: הבנו.

עיסאווי פריג': מה זה, על דעת הסטודנטים?

עיסאווי פריג': - - -

משה גפני: רגע, רגע, שנייה, עיסאווי.

משה גפני: הוא אומר ותפקידו להגיד, אבל אני רוצה לדעת מי נמצא מהמל"ג ומי נמצא מהסטודנטים?

משה גפני: מי מהמל"ג?

<קריאות: הוא צריך להגיע.

<קריאות: הוא בדרך.

<קריאות: בעוד כמה דקות הוא יגיע.

משה גפני: טוב.

משה גפני: נציג הסטודנטים, בבקשה.

רם שפע: אהלן, בוקר טוב.

רם שפע: אני רם שפע, אני סגן יו"ר ההתאחדות הסטודנטים הארצית.

רם שפע: מן הסתם לא בחרנו להיכנס לתוך סיטואציה של אפשרות לקיצוץ, ואם היינו יכולים לבחור – ואני מניח שזה נכון גם לגבי האוצר – אף אחד לא היה רוצה להיות בסיטואציה הזאת.

רם שפע: ואגב, חשוב להזכיר, כי דיברתם על היסטוריה – ההתאחדות נאבקה מאוד בזמנו בלרדת משלוש שנים לשנה אחת.

רם שפע: מן הסתם, אני מסכים אתך שזה מאוד משמעותי.

עיסאווי פריג': מה זה, הבנת ש- - -?

משה גפני: שנייה, עיסאווי.

משה גפני: יש לי פריבילגיה.

משה גפני: שנייה.

עיסאווי פריג': מה, אני לא מבין - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: אתה מייצג את הסטודנטים פה עכשיו, לצורך העניין.

משה גפני: אתה המייצג הבכיר ביותר.

רם שפע: בהחלט.

רם שפע: גם את הסטודנטים.

מיקי רוזנטל: אגב, כמה חיסכון כספי זה - - -

<מיכה פרלמן: זה בערך המשלים, אבל לא מהשנה הראשונה.

<מיכה פרלמן: זה בערך 140 מיליון שקל - - -, אבל זה רק מ-2018, 2019.

<מיכה פרלמן: לוקח זמן להיכנס לזה.

עיסאווי פריג': אני לא מבין.

עיסאווי פריג': זה לא מדויק, אדוני.

משה גפני: כמה?

משה גפני: כמה?

<מיכה פרלמן: 70 מ-2018.

<מיכה פרלמן: 2019 זה 140.

<מיכה פרלמן: במובן הזה כן יש פה הוצאה כספית של האוצר כדי לנסות לגשר על מסגרת הזמנים הזאת.

<מיכה פרלמן: זה לא אחד לאחד.

מיקי רוזנטל: בסדר.

מיקי רוזנטל: השאלה מאיפה אתה מסתכל על זה.

מיקי רוזנטל: ממה שהיה – מה שהיה זה קיצוץ - - -

מיקי לוי: - - - 39 מיליארד שקל.

מיקי לוי: עכשיו יש תשעה מיליארד שקל פלוס, אז - - - מכל מי שאפשר.

משה גפני: מיקי לוי, מיקי לוי.

משה גפני: הוא לא שומע.

משה גפני: מיקי לוי, הבקשה שלך לגבי הנושא של ההיטל של העובדים הזרים בוטל.

מיקי לוי: אני שמח.

מיקי לוי: סוף-סוף הודיתי שעשינו טעות.

מיקי לוי: אתה רואה?

משה גפני: באמת באומץ אמרת את זה פה.

עיסאווי פריג': אני מבקש לקבל הסבר למה ששמעתי.

משה גפני: זה מה שאני הולך לעשות.

משה גפני: ואני אאפשר לך גם כן.

משה גפני: רם, אם אנחנו מאשרים את ההחלטה הזאת, מה זה עושה לסטודנטים?

רם שפע: נראה לי שההשלכות של זה ברורות.

רם שפע: קודם כל, לא משנים את ההחלטה.

רם שפע: מיכה ציין.

רם שפע: הוראת השעה מתארכת.

עיסאווי פריג': מה זה, לא משנים?

משה גפני: שנייה, עיסאווי.

משה גפני: סבלנות.

משה גפני: אתה יותר גרוע מגפני.

משה גפני: אני אסביר את השאלה: אם אנחנו לא מאשרים את החוק הזה, נכנס לתוקף לא המצב הקיים עכשיו, אלא מה שהיה נדמה לי לפני 2013.

משה גפני: ואם אנחנו מחוקקים את החוק הזה שהממשלה מבקשת, משתנה המצב ממה שהיה בעבר והוא הולך להיות כמו שהיה עכשיו, שהוא יותר גרוע.

משה גפני: מה זה עושה לסטודנטים?

משה גפני: כמו חברי פה שצריכים להצביע על זה, אני מייצג אתכם.

משה גפני: תגידו מה זה עושה לכם, ולמה אתם רוצים שנצביע בעד, למה הגעתם לסיכום.

משה גפני: אני לא נגד זה שהגעתם לסיכום.

משה גפני: אבל תסבירו לנו.

עיסאווי פריג': אתה משכנע אותנו להצביע בעד, הא?

עיסאווי פריג': איזה אבסורד.

עיסאווי פריג': האוזן שומעת טוב?

עיסאווי פריג': אתה משכנע אותנו להצביע בעד?

עיסאווי פריג': - - -

מיקי לוי: עם מי הגעתם לסיכום?

מיקי לוי: אני יכול להבין עם מי הגעתם לסיכום?

רם שפע: בינתיים, אם אני לא אסביר את עמדתי, אז יהיה לכם קשה לשמוע.

מיקי לוי: עם מי הגעתם?

מיקי לוי: - - -

רם שפע: תן לי רגע לדבר.

רם שפע: הסיכום, מיכה ציין את זה עכשיו – מן הסתם המשא-ומתן היה בין הוות"ת להתאחדות הסטודנטים למשרד האוצר.

רם שפע: אל תתבלבלו.

רם שפע: אני לא שמח מהסיטואציה, לא מבסוט ממנה.

רם שפע: אני חושב על סטודנטים בטוח לא פחות מכם, וגם על סטודנטיות.

רם שפע: אנחנו עושים את זה יום-יום באלף מישורים.

רם שפע: בתוך משא ומתן, כפי שאתם יודעים הרבה יותר טוב ממני, יש גם מצבים שצריך להסכים ולהבין.

רם שפע: אני יכול לצעוק עכשיו ולהילחם בזה, השאלה היא מה זה טוב לי.

עיסאווי פריג': מה קיבלתם?

עיסאווי פריג': מה קיבלתם?

עפר שלח: היות וברור שהדבר הזה דופק את הסטודנטים, כי במקום נקודות זיכוי לאורך שלוש שנים, יהיה להם רק לשנה אחת, תסבירו לנו מה קיבלתם.

עפר שלח: אולי גם אנחנו נשתכנע - - -

רחל עזריה: אבל זה המצב.

רחל עזריה: אני לא מבינה - - -

<קריאות: זה לא המצב.

<קריאות: זה ממש לא המצב.

<קריאות: זה המצב בהוראת שעה.

עיסאווי פריג': - - - מה קורה כאן?

רם שפע: עד כמה שידוע לי אני בינתיים לא מתכנן את הוראות השעה.

רם שפע: נכון?

רם שפע: הוראת השעה שקיימת עכשיו, מן הסתם ברור לכם שהייתי משנה אותה.

רם שפע: נכון?

עיסאווי פריג': אתה סטודנט למה, אדוני?

רם שפע: אני סטודנט לחינוך.

עפר שלח: זו לא האשָמה.

עפר שלח: זו שאלה באמת.

עפר שלח: מה קיבלתם בשביל שתהיו בעד?

עפר שלח: אם קיבלתם משהו ששווה - - -

<קריאות: - - -

משה גפני: רבותי, אבל מה קרה?

משה גפני: מה נהיה פה?

מיקי לוי: לא, זה לא יאומן.

מיקי לוי: התהפכו היוצרות.

מיקי לוי: התהפכו היוצרות.

משה גפני: אנחנו קצת לא נוהגים בהגינות כלפיו.

משה גפני: קצת.

רם שפע: זה בסדר.

משה גפני: אני אגיד למה.

משה גפני: אני עשיתי שיעורי-בית לפני זה וכנראה גם אתם.

משה גפני: מה שקרה זה שהגיעו להסדר כולל שיש לו הרבה מרכיבים.

משה גפני: לא עושים את הקיצוץ בהשכלה הגבוהה, או שמקצצים את הקיצוץ, או שממזערים אותו.

משה גפני: לא חשוב, אני לא נכנס לכל הפרטים.

משה גפני: מכלול שלם של נושאים.

משה גפני: עכשיו, מאיפה מביאים כסף?

משה גפני: אני יושב עם אגף התקציבים על אלף ואחד נושאים.

משה גפני: גם על הטבות המס שישבתי אתמול, אז הם אומרים: בסדר, צריך להוסיף עוד כסף, אבל מאיפה מביאים אותו?

משה גפני: בואו נחפש סעיפים מאיפה להביא.

משה גפני: הם אמרו למל"ג ואמרו גם לסטודנטים: אנחנו צריכים לעשות א', ב', ג', בשביל המוסדות להשכלה גבוהה, למנוע קיצוצים או למזער קיצוצים; מאיפה מביאים כסף, אמרו: נמשיך את ההסדר של מה שהיה לגבי הנושא של נקודת זיכוי לסטודנטים, נמשיך את זה בצורה הזאת, שזה יהיה רק שנה אחת, וזה לטווח של חמש שנים, בניגוד למה שהיה בשנה שעברה.

משה גפני: בקדנציה הקודמת זה היה רק לשנה, ועכשיו לחמש שנים.

משה גפני: המשמעות של העניין: חיסכון של כסף, בגלל שבעצם מה שיקרה, אני אומר לכם בלי תחזית נבואית, אלא תחזית פרקטית – הנושא הזה פשוט יֵרד מסדר-היום, שנה אחת אין לזה משמעות.

משה גפני: בשנה הבאה, כשיבוא תקציב 2017, הסעיף הזה יימחק לחלוטין.

משה גפני: זו תמונת המצב.

משה גפני: הסטודנטים עשו את החשבון שלהם, הגיען למסקנה שזה מה שצריך לעשות מכיוון שהמכלול הוא כזה, ואנחנו צריכים לקבל החלטה.

משה גפני: אם אנחנו הולכים על זה, כן או לא.

משה גפני: זה נורא פשוט.

עפר שלח: היושב-ראש, הרי בסופו של דבר, את הדבר הזה ניתן להגיד על התקציב בכלל.

עפר שלח: כל התקציב זה בכלל סדרי עדיפויות.

עפר שלח: אז כל דבר אפשר להסביר בזה ששמו כסף במקום אחד - - -

משה גפני: כן, זה המצב.

עפר שלח: אז אם ככה, אין שום משמעות לשום דיון כלכלי.

עפר שלח: הדיון הכלכלי הזה הוא בנקודה הזאת.

רם שפע: רק פרט קטן שנראה לי אקוטי.

רם שפע: כשנכנסנו לתוך המשא-ומתן הזה, דובּר על קיצוץ של 263 מיליון שקל בהשכלה הגבוהה.

רם שפע: והוא ירד משמעותית ל-120 מיליון.

רם שפע: כלומר, תעשו את החישוב.

רם שפע: אנחנו לא מדברים פה על סיטואציה שאנחנו נכנסים לחדר: "קחו את נקודות הזיכוי".

משה גפני: הגנתי עליך.

<קריאות: - - -

מיקי לוי: פראיירים.

מיקי לוי: אתה יודע כמה כסף הוציאו לשטויות בסיבוב הזה?

רם שפע: לצערי, אני לא שולט בזה.

מיקי רוזנטל: למה לא ייעצת לו לפני?

מיקי רוזנטל: מה אתה עכשיו?

מיקי רוזנטל: - - -

משה גפני: רבותי, מה ההתלהבות הזאת?

משה גפני: חבר הכנסת טרכטנברג, בבקשה.

מיקי לוי: - - - זו לא אשמתך.

מיקי לוי: אתה יודע, אני אוהב אותך.

משה גפני: מיקי לוי, טרכטנברג ברשות דיבור.

משה גפני: בבקשה.

מנואל טרכטנברג: מכיוון שאני מכיר את הנושא היטב, ואני פונה בעיקר לחברי חברי הכנסת – תראו, על פניו הדבר הזה נראה תמוה: איך זה יכול להיות שבעל עניין, מרצונו הטוב, מוותר על איזושהי הטבה?

מנואל טרכטנברג: אבל אני רוצה לשים דברים בקונטקסט, וזה נורא חשוב.

מנואל טרכטנברג: כי אם כל דבר נקודתי אתם תוציאו מהקונטקסט, גמרת את הסיפור.

מנואל טרכטנברג: אין על מה לדבר.

מנואל טרכטנברג: תמיד הצד האינטרסנטי צריך לקבל יותר.

מנואל טרכטנברג: אני כיהנתי כיושב-ראש הוות"ת מסוף 2009 ועד שנכנסתי למגרש הזה.

מנואל טרכטנברג: אחד מעמודי התווך של מה שעשינו באותן שנים זה לבנות יחסי אמון עם שני גורמים קריטיים בהשכלה הגבוהה: אחד זה הסטודנטים והשני זה האוצר.

מנואל טרכטנברג: וניהלנו משאים ומתנים על כל דבר.

מנואל טרכטנברג: לא עשינו שום דבר שלא היה בהסכמת הסטודנטים.

מנואל טרכטנברג: והיה מהלך מסוים, שאתה יודע היטב שיכולנו לעשות ולא עשינו אותו.

מנואל טרכטנברג: כי אני אמרתי: ברגע שיחסי האמון נפגעים, נגמר כל הסיפור.

מנואל טרכטנברג: זה מאוד עדין, הדבר הזה.

מנואל טרכטנברג: ובלי לחלק ציונים, אני חושב שכולנו יחד הצלחנו להרים את ההשכלה הגבוהה למקום שהיא לא היתה קודם.

מנואל טרכטנברג: הנה בא התקציב החדש, ואני חייב להגיד פה לאוצר שנעשה מעשה שלא היה צריך להיעשות, ואני דיברתי עם שר האוצר על כך, ואני אעלה את זה שוב בדיון הזה, כי זה לא דבר שאפשר לעבור עליו לסדר היום.

מנואל טרכטנברג: בפעם הראשונה בהיסטוריה באו עם קיצוץ רוחבי שהוחל על כל תקציב ההשכלה הגבוהה, שלא כבמשרדים אחרים, וזו איוולת, ועל האיוולת הזאת אני לא אצביע בעד.

מנואל טרכטנברג: ואני אבקש מחברי הכנסת האחרים לא להצביע בעד, אלא אם כן יש מחויבות מפורשת של האוצר לתקן את האיוולת הזאת.

מנואל טרכטנברג: ותיכף אני אפתחַ את הנושא.

מנואל טרכטנברג: אבל בעניין הזה צריך להסתכל על טובת ההשכלה הגבוהה והסטודנטים בכללותו.

מנואל טרכטנברג: הסטודנטים, תאמינו לי, הם לא פראיירים, ויושב פה איציק שמולי שגם אתו ניהלנו משאים ומתנים מאוד ארוכים.

מנואל טרכטנברג: ואם הם מסכימים, זה מכיוון שהחבילה כולה היא לטובתם ולטובת ההשכלה הגבוהה.

מנואל טרכטנברג: קודם כל, אני אומר לכם: תכבדו את הסטודנטים, הם יודעים מה שהם עושים.

מנואל טרכטנברג: ההשכלה הגבוהה כולה לא תקום או תיפול רק על ההטבה הזאת.

מנואל טרכטנברג: יש חבילה של צעדים שנעשים, שבכללותם מיטיבים עם ההשכלה הגבוהה.

מנואל טרכטנברג: זה מה שאני רוצה שנשֹים.

מנואל טרכטנברג: אם לא, כל פעם נביא לפה משהו נקודתי וכל העניין יתבדר, וההשכלה הגבוה תיפגע.

מנואל טרכטנברג: את זה אני אומר לכם באחריות.

מיקי רוזנטל: רגע, מנו, לא הבנו.

מיקי רוזנטל: אתה אומר: היה הסכם כולל, אבל מה ההסכם?

<קריאות: - - -

מנואל טרכטנברג: אם כבר יש לי את זכות הדיבור, אני אגיד את זה ככה: מבחינתי הדרישה החד-משמעית שצריכה לצאת מהוועדה ה זאת, ובלי זה אי-אפשר להתייחס לנושא הזה זה הדבר הבא, ותרשו לי להסביר.

מנואל טרכטנברג: תקציב ההשכלה הגבוהה, שלא כתקציבים במשרדים אחרים, הוא תקנה אחת, בעצם שתיים, אחת בלבד, שכוללת את כל התקציב, נניח תשעה מיליארד שקל.

מנואל טרכטנברג: באו ואמרו: קיצוץ רוחבי, 4% או מה שלא יהיה על התשעה מיליארד.

מנואל טרכטנברג: אבסורד טוטאלי, הרי בכל משרד ממשלתי הקיצוץ הרוחבי מתייחס אך ורק לתוכנית הפעולות, שהוא 10%, 15% – תלוי באיזה משרד – של התקציב, כי כל היתר זה משכורות, מחויבויות וכולי.

מנואל טרכטנברג: אלא מה?

מנואל טרכטנברג: שהוות"ת לא משלם משכורות.

מנואל טרכטנברג: מי שמשלם משכורות זה המוסדות, וטוב שכך.

מנואל טרכטנברג: ומה?

מנואל טרכטנברג: הוות"ת יכול לקצץ בהתחייבות של המדינה לתוכנית האירופית או ל - - - או לדברים האלה?

מנואל טרכטנברג: ודאי שלא.

מנואל טרכטנברג: ובלי זה, אני אומר לך, אני אלחם כנגד ההחלטה הזאת.

מנואל טרכטנברג: וכל דבר שתביאו לכאן וחייב להיות שאתם מתחייבים התחייבות מפורשת להגדיר בצורה המתאימה על מה צריך לחול קיצוץ רוחבי מכאן ואילך, כאשר לקבוע את ההתחלה של כל דיון בעתיד יהיה כאן ולא בשום מקום אחר.

מנואל טרכטנברג: אני מציע לכולנו כן להסכים להצעה הזאת כי זה חלק - - -

איציק שמולי: אבל מנו, זה במידה מסוימת על הגב - - -

משה גפני: רגע, איציק, שנייה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: קודם רחל עזריה - - -

<קריאות: - - -

מיקי רוזנטל: זאת בדיוק הבעיה.

מיקי רוזנטל: זה מה שנוצר פה, זה מצב אבסורדי.

איציק שמולי: בסדר, גם במצב אבסורדי צריך להגיד שיש פה אבסורד.

משה גפני: חברת הכנסת רחל עזריה, בבקשה.

משה גפני: אם אפשר רק לקצר.

רחל עזריה: רציתי לשאול על הטבות המס, אם יש מיפוי מי נהנה מהטבות מס.

רחל עזריה: זאת אומרת, גברים מול נשים.

רחל עזריה: כי יש לי הרגשה שנשים כמעט לא נהנו מההטבה הזאת כיוון שיש לנו גם ככה את נקודות הזיכוי, והיכולת להשתכר במשכורת שמגיעה לרף המס, נראה לי, קטנה יותר.

רחל עזריה: דבר שני, אם אנחנו יודעים לגבי מקצועות ספציפיים.

רחל עזריה: זאת אומרת, אם יש לנו איזשהו מיפוי מי נהנה מהטבת המס הזאת.

<קריאה: כולם.

רחל עזריה: לא, זה לא כולם.

רחל עזריה: זה לא כולם.

משה גפני: מי שמגיע לרף המס.

<קריאה: בוגרי מינהל עסקים בעיקר.

רחל עזריה: אבל זה בדיוק העניין, שנדמה לי שזה בוגרי מסלולים ספציפיים, במגדר מסוים, באוניברסיטאות מסוימות.

רחל עזריה: אני שואלת: האם יש לנו איזה שהם נתונים בעניין ה זה?

רחל עזריה: ולגבי נשים, אני כמעט בטוחה.

<מיכה פרלמן: אל"ף, באופן כללי, מי שיש לו את הנתון הזה פה זה רשות המסים.

משה גפני: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת יוסי יונה, ואחריו חבר הכנסת עיסאווי פריג'.

יוסי יונה: למען האמת, על פניו ואולי יותר מאשר על פניו, יש פה מפגן מאוד יפה של סולידריות בין המרכיבים השונים של ההשכלה הגבוהה, שבאים הסטודנטים ואומרים: אתם יודעים מה, אנחנו חרדים לגורלה של ההשכלה הגבוהה, ואנחנו מוכנים לקחת חלק מהנטל על עצמנו כדי שההשכלה הגבוהה לא תיפגע.

יוסי יונה: אבל כאן הראייה היא בוודאי ראייה של משחק סכום אפס.

יוסי יונה: להגיד שאם זו באמת הנחת העבודה ואנחנו לא יכולים למצוא מקורות מימון אחרים כדי למנוע את הקיצוץ – אנחנו יודעים, אנחנו מצויים בסוגיה הזו מעט, ואנחנו יודעים שהקיצוץ הזה יכול לפגוע דווקא במרצים הזוטרים באוניברסיטה.

יוסי יונה: זו אחת מהבעיות החמורות שעלו כאן:

יוסי יונה: שהסגל הזוטר באוניברסיטה ייפגע באופן מיידי מהקיצוץ הזה.

יוסי יונה: אבל ריבונו של עולם, אני מבין ומעריך מאוד את הסולידריות, וכפי שאמרתי, מנו, מישהו אומר:

יוסי יונה: אני מוכן לקחת על גבי חלק מהנטל, למרות שלי באופן מיידי ובמישרין לא יוצא כלום, אבל יוצא להשכלה הגבוהה.

יוסי יונה: אבל אני חושב שעדיין קיימת כאן בעיה.

יוסי יונה: אנשים הולכים לשלם מחיר.

יוסי יונה: אפילו העוזרים הפרלמנטריים שלנו, שיש להם תארים אקדמיים - - -

רחל עזריה: אבל זה רק בשנה הראשונה.

יוסי יונה: אנחנו יודעים לדוגמה בשנה האחרונה, ומנו יאיר את עינינו בעניין הזה ויגיד: בגלל חוק התקציב המדינה אינה יכולה להגדיל את ההוצאות שלה, זה מה שאמר לנו לפני זמן מה כחלון - - -

עפר שלח: לא בתקציב הזה, יוסי.

עפר שלח: בתקציב הזה נאמר שהיא יכולה להגדיל את ההוצאות שלה.

מיקי לוי: הם גם הוכיחו, יוסי.

מיקי לוי: - - - מפזרים כסף בכל מקום.

יוסי יונה: יפה מאוד.

יוסי יונה: אז אם היא יכולה, אז, ריבונו של עולם, מדוע אי אפשר למצוא מקורות מימון אחרים של ה-120 מיליון שקל הנוספים הללו מבלי לפגוע בסטודנטים, ומצד שני, בלי לפגוע בסגל הזוטר?

יוסי יונה: ולכן, לטעמי, עם מלוא ההערכה לגבי הסולידריות שאתם מביעים, אני חושב שהפתרון שנמצא כאן הוא לא פתרון ראוי.

יוסי יונה: תודה.

משה גפני: חבר הכנסת עיסאווי פריג', ואחרי עפר שלח.

עיסאווי פריג': אני לא רוצה להאריך.

עיסאווי פריג': מאוד רציתי לשמוע את החבילה שאתם מדברים עליה.

עיסאווי פריג': אבל בכל זאת, חברים, יש אבסורד ודבר שמקומם: לקשור את ההטבה שאמור לקבל אותה הסטודנט עם התקציב של המועצה להשכלה גבוהה זה דבר חמור, ואתם משתמשים בכוח שלכם כאמצעי לחץ.

עיסאווי פריג': אתם מנצלים, אתם לוחצים את הסטודנטים ושמים אותם בפינה, ומנצלים את הסמכות שלכם לא נכון.

עיסאווי פריג': יש מועצה להשכלה גבוהה שמגיע לה תקציב, שצריכה לקבל אותו בהתאם להתפתחות המשקית, בהתאם לסדר העדיפות שלנו, ויש סטודנט שאמור להיות הגורם החשוב בכל מנוע הצמיחה העתידי שאנחנו מדברים עליו.

עיסאווי פריג': אנחנו לא יכולים, מצד אחד, לרצות צמיחה ולהשקיע במערכת החינוך, ולהשקיע בסטודנט, ומצד שני, לתת ולתת את הכאפה.

עיסאווי פריג': הדבר השני, ידידי הסטודנטים – אני שמעתי אותך בתדהמה – אני חושב שאתם טועים.

עיסאווי פריג': אני חושב שלא מצאתי חוכמת יתר שאתם ממליצים על חוסר הטבה לציבור שאתם מייצגים.

עיסאווי פריג': מגיע לכם את ההטבה הזאת, ואף אחד לא עושה טובה, כי השיטה של התנהלות הדברים, אנחנו מוחים עליה.

עיסאווי פריג': ולשם כך אני ממליץ לחברים לא להצביע בעד, לא לקבל, אין לקשור.

משה גפני: תודה.

משה גפני: עפר שלח ואחריו איציק שמולי.

עפר שלח: אני רוצה להמשיך את הדברים של עיסאווי.

עפר שלח: בתקציב הרי אפשר להגיד על כל דבר - -

משה גפני: נכון.

משה גפני: אומרים את זה על כל דבר.

עפר שלח: - - שכדי להציל משהו אחר הכול בסדר.

עפר שלח: רק צריך להיות אפילו קשר לוגי בין הדברים.

עפר שלח: אין שום קשר לוגי בין ההטבה שניתנת לבן-אדם שסיים לימודים אקדמיים, כדי שבשנים הראשונות שהוא מתחיל לעבוד אחרי שהוא סיים את הלימודים אנחנו רוצים לעזור לו בתחילת חייו, לתקציב של ההשכלה הגבוהה.

עפר שלח: מה זה שייך בכלל?

עפר שלח: התקציב של ההשכלה הגבוהה הוא בסדר עדיפות במדינת ישראל.

משה גפני: עפר – אתה יודע מה?

משה גפני: אני לא אגיד.

עפר שלח: זה שזה נעשה במשא-ומתן - - -

עיסאווי פריג': את ההטבה החרדית נקשור במשהו.

עיסאווי פריג': בסדר?

משה גפני: קודם כל, קושרים.

משה גפני: כל הזמן קושרים.

משה גפני: ואני לא רוצה לדבר.

משה גפני: לא על זה התכוונתי.

עיסאווי פריג': - - -

משה גפני: התכוונתי רק דבר אחד.

משה גפני: בכנסת ה-18 הייתי פה יושב-ראש ועדה.

משה גפני: הייתי בקואליציה אחרת.

משה גפני: הם הביאו את זה, הצבעתי נגד, והפלתי.

עיסאווי פריג': ועכשיו תצביע נגד.

משה גפני: אתה, אל תגיד לי מה להצביע.

משה גפני: אני צריך להתייעץ עם זהבה גלאון.

עיסאווי פריג': זה בסדר.

עיסאווי פריג': היא אמרה לי שאתה נגד.

משה גפני: בקדנציה הקודמת, בוועדה הקודמת, כשאני לא הייתי יושב-ראש, הייתי באופוזיציה, הביאו את זה וזה אושר.

משה גפני: זה מה שרציתי להגיד.

משה גפני: אתה איש הגון - - -

איציק שמולי: ואתה ואני הצבענו נגד.

משה גפני: אבל אני הצבעתי נגד כשהייתי יושב-ראש ועדה.

עפר שלח: גפני, אנחנו מדברים כמו אנשים הגונים?

עפר שלח: בקדנציה הקודמת הגיע לפה תקציב שהיה תוצאה של גירעון אדיר, עם היסטריה שלא היתה של השלטון החדש של הכנסת הקודמת, אלא גם של השלטון הקודם, שאיבד את הידיים והרגליים שלו על הגירעון.

עפר שלח: אז אנחנו יכולים לחזור על זה הרי בכל דיון.

עפר שלח: מה זה משנה?

עפר שלח: אנחנו בסיטואציה קיימת.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אני מתנצל שאמרתי את זה.

עפר שלח: אנחנו לא כועסים.

עיסאווי פריג': בסדר, אנחנו עקביים לפחות.

משה גפני: אתם עקביים.

עפר שלח: הדבר הזה, אין בו שום קשר.

עפר שלח: אני אומַר לכם מתקציב אחר שאני מתעסק בו הרבה: אני לא ראיתי שבתוך הדיון על תקציב הביטחון, באו הנגדים שעכשיו מגיע להם הסכם – ואתה מכיר את הדבר הזה –ואמרו: לא, בשביל שייקנו טנקים, אנחנו מוותרים על השכר שלנו.

עפר שלח: זה לא שייך אחד לשני.

עפר שלח: ובזה, אגב, יש קשר לוגי הרבה יותר גדול מאשר מה שאנחנו נותנים לאקדמאי בשנים הראשונות לחייו.

עפר שלח: אני גם לא בטוח במספר שמצוין פה, אבל את זה אני אומר בזהירות: את הדבר הזה צריך להחזיר למה שהוא היה.

עפר שלח: ואת תקציב ההשכלה הגבוהה, מנו, נילחם בשבילו.

משה גפני: תיכף אתם תענו גם לנושא התקציב.

משה גפני: איציק שמולי, בבקשה.

איציק שמולי: תודה רבה, אדוני היושב-ראש.

איציק שמולי: האמת היא שאני במבוכה קצת טבעית, אתם יכולים להבין למה – כי נתבשרתי על ההסכמה הזאת במסדרון, וזה פשוט הפיל אותי מהכיסא.

איציק שמולי: אני רוצה להתחבר לדברים שלך, מנו.

איציק שמולי: אולי החטא הקדמון הוא שלי ושל הקדנציה שלי.

איציק שמולי: כי זה נכון, אנחנו לא היינו פראיירים, ואנחנו היינו מאוד לוחמניים, וידענו מה אנחנו רוצים גם בהקשר של המדינה וגם בהקשר של מערכת ההשכלה הגבוהה.

איציק שמולי: אבל בצד הלוחמנות הזאת, אנחנו היינו ממלכתיים.

איציק שמולי: ואולי החטא הקדמון שלנו היה שהגענו לשולחן בזמנו לפני ארבע שנים בצורה ממלכתית, ונפלנו בקסם הזה של להסתכל על המערכת בצורה ממלכתית.

איציק שמולי: כי מה שקרה כאן זה שכאילו היוצרות התהפכו.

איציק שמולי: ממלכתיות, אפשר לפרש אותה ואפשר לנהוג בממלכתיות סביב כל שולחן.

איציק שמולי: אבל בסוף, כל ארגון צריך לדעת גם מה ייעודו.

איציק שמולי: ובעיני, מה שמתחולל כאן זה אבסורד בהתגלמותו.

איציק שמולי: ובואו נזכיר על מה אנחנו מדברים.

איציק שמולי: אין מפלגה אחת בבחירות האחרונות שלא דיברה על מצב הצעירים, על השכר שלהם שעומד במקום, על בעיית הדיור, על זה שכולם עושים פה את המסלול הנכון ולא מצליחים לבנות לעצמם חיים.

איציק שמולי: בא דוח של בנק ישראל לפני כמה חודשים ואמר: מדינת ישראל היא המדינה שעוזרת לזוגות הצעירים שלה בצורה הנמוכה ביותר אולי בעולם המערבי.

איציק שמולי: בא אחד העיתונים הכלכליים, לדעתי, "כלכליסט", ואמר: 87% מהצעירים שכבר עוזבים את הבית של ההורים שלהם, נעזרים בהם בסכום שנתי של 90,000 שקל בשנה.

איציק שמולי: אז לפגוע כאן דווקא באנשים האלה – ואתם יודעים מה האבסורד?

איציק שמולי: אני שמעתי בדיוק כמוכם את שר האוצר לפני כמה שבועות עומד לא רחוק מכאן מעל בימת הכנסת ואומר: יש כסף, יש כסף לבירה - - -

<קריאה: - - -

איציק שמולי: עזוב, אני בכלל לא נכנס לפוליטיקה.

איציק שמולי: עזוב את הפוליטיקה.

איציק שמולי: יש כסף לבירה, יש כסף למע"מ, יש כסף להכול.

איציק שמולי: אבל לסטודנטים אין כסף.

איציק שמולי: ונקודה אחת אחרונה, אדוני היושב-ראש, גם אם אין בינינו הסכמה היום לגבי זה שהצעד הזה נדרש או לא נדרש, למה צריך לעשות אותו עד 2020?

איציק שמולי: זה כמו חוק יום לימודים ארוך מספר 2.

איציק שמולי: לפחות שתהיה פה הסכמה בשולחן, שגם סביב ההסכמה המגונה הזאת והדיל המכוער הזה שנעשה פה, על הגב של הסטודנטים בונים עכשיו את כל תלי התלים של ההשכלה הגבוהה – ואני אומר לכם משהו:

איציק שמולי: את הסיפורים האלה על המעונות של ועדת טרכטנברג, אני אוכל מ-2011.

איציק שמולי: ואתם נופלים בדיוק באותה הרשת, בדיוק באותה הרשת.

איציק שמולי: גם לכם, בקדנציה האחרונה, מכרו את הסיפורים האלה על המעונות.

איציק שמולי: ולכן, אדוני היושב-ראש, בקשתי האחרונה היא שלכל הפחות ההסכמה הזאת לא תהיה עד 2020.

משה גפני: אני עוד לא יודע אם יש הסכמה בכלל.

עיסאווי פריג': לא, בכלל שלא תהיה.

עיסאווי פריג': בכלל - - -

איציק שמולי: רק בהנחה ותהיה.

משה גפני: בסדר, אבל עיסאווי, הוא איש פרקטי.

משה גפני: הוא אומר: אם תהיה.

משה גפני: אני לא בטוח שתהיה, אבל אם תהיה.

מיקי רוזנטל: גפני, אם אתה רוצה להפיל את זה, תצביע עכשיו.

משה גפני: לא.

משה גפני: תודה, איציק.

משה גפני: מיקי לוי, אם אפשר בקצרה.

מיקי לוי: בקצרה לחלוטין.

מיקי לוי: אדוני הסטודנט, רם, לא ברור לי איזה סטודנטים אתם מייצגים.

מיקי לוי: לא ברור לי איזה הסכם רע אתם הבאתם.

מיקי לוי: לדעתי הגשתם לחי לסטירה.

מיקי לוי: פשוט קיבלתם סטירת לחי מצלצלת, וזה לקשור מין בשאינו מינו.

מיקי לוי: ובכלל, אני אומר לאנשי האוצר, שאני מאוד מעריך אתכם ומזדהה אתכם לא אחת גם בוועדה הזאת, שיש לי תחושת קבס מכל המהלך הזה שנעשה גם מאחורי גבה של הוועדה עצמה.

מיקי לוי: הוכחתם שיש כסף.

מיקי לוי: זה לא ה-39 מיליארד שקל שהיו חסרים בקדנציה הקודמת.

מיקי לוי: פיזרתם כסף לכל המקומות.

מיקי לוי: גם עודף גבייה של תשעה מיליארד שקל, גם ביטול מע"מ, גם ביטול בירה.

מיקי לוי: יש כסף?

מיקי לוי: אז למה המסכנים האלה?

מיקי לוי: למה לפגוע דווקא בחינוך?

מיקי לוי: ואני אומר לכם, תשלומי היתר של האוצר לכל מיני סעיפים בתקציב 2015 – צריכים להתבייש שקיצצו בתקציב הזה.

מיקי לוי: בכל מקרה, אם אנחנו נלך להצבעה זה לא יהיה עד 2020.

עיסאווי פריג': אתה נגרר אחרי - - -

מיקי לוי: לא.

איציק שמולי: אמרתי: אם.

מיקי לוי: דבר נוסף, אני מבקש לקבל את תנאי ההסכם.

מיקי לוי: גפני, אני יודע בדיוק מה אמרת - -

משה גפני: זה נכון.

משה גפני: אתה צודק.

משה גפני: לא חשוב, אני רק אומר שהבניין הזה הוא עגול.

מיקי לוי: - - ולכן אני אומר לך ש-4.4% גירעון אינם דומים לתשעה מיליארד שקל פלוס, מעבר לסיפור של ביטול המע"מ והבירה וכל הדברים האחרים.

מיקי לוי: אתה תעזור לי עם האמהות החד-הוריות.

מיקי לוי: אני לא אוותר להם.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: האמהות החד-הוריות זה לא קשור לזה.

משה גפני: אני חשבתי שאני קושר את זה לזה, וזה כנראה יהיה בסעיף אחר.

משה גפני: צריך לקשור משהו אחר.

משה גפני: אתה רצית להגיד משהו?

<יונתן אבן טוב: שמי יונתן אבן טוב מאגף תקציבים בוות"ת.

<יונתן אבן טוב: רציתי רק להדגיש - - -

משה גפני: אבל תגיד את האמת.

משה גפני: אל תתרגש ממה שצועקים פה נגד, בגלל שיש פה הרבה שצועקים נגד והם היו פעם בעד.

איציק שמולי: יש גם להיפך.

<יונתן אבן טוב: אני לא דובר הסטודנטים, כבוד היושב-ראש.

<יונתן אבן טוב: דובר הסטודנטים פה לצדי.

משה גפני: אני מעריך את האומץ לבוא לכאן ולהגיד את זה.

<יונתן אבן טוב: אני רוצה רק לומר שזה חשוב שכולנו נבין – ושוב אני אומר, זה לא במקום הסטודנטים, ולא בעדם או נגדם – שקיצוץ במערכת ההשכלה הגבוהה, ככל שיהיה, בתקציבים הקשיחים של האוניברסיטאות שמחייבים, כפי שנאמר פה, פגיעה בסגל או פגיעות מסוג אחר בהוראה עצמה ובפעילות האקדמית, היא פגיעה ממשית בציבור הסטודנטים - - -

עיסאווי פריג': אבל זה מאבק אחר.

עיסאווי פריג': מה אתה קושר את זה עם - - -

משה גפני: עיסאווי, אנחנו סיימנו את הדיון בזה.

עיסאווי פריג': אתה רוצה שהסטודנטים יממנו אתכם?

עיסאווי פריג': זה מאבק אחר, חברים.

משה גפני: חבר הכנסת פריג', אנחנו סיימנו את ה דיון.

עיסאווי פריג': כן, אבל הוא חוזר על זה.

עיסאווי פריג': זה מעצבן.

משה גפני: מה פירוש?

משה גפני: הוא נציג הוות"ת, הוא חייב להגיד את דברו.

<יונתן אבן טוב: אני מבקש רק להסתייג מהאמירה שנאמרת כאן כאילו אין שום קשר בין פגיעה בתקציב מערכת ההשכלה הגבוהה לבין הסטודנטים, ואלו שתי מערכות נפרדות.

<יונתן אבן טוב: למיטב הבנתנו, הדבר הוא לא - - -

עיסאווי פריג': זה מאבק אחר.

<קריאה: מה זה שייך לסטודנטים?

<קריאות: - - -

<יונתן אבן טוב: לי חשוב לומר.

עיסאווי פריג': למה על הגב שלהם?

עיסאווי פריג': למה כל סטודנט צריך לשלם 2.000 שקל, 5,000 שקל?

<קריאות: - - -

מיקי לוי: זה לא סטודנטים.

מיקי לוי: זה לא סטודנט בכלל.

מיקי לוי: אתה נותן לו - - - לחיים.

מיקי לוי: אתה עושה להם חיים קלים.

עיסאווי פריג': זה מאבק אחר.

עיסאווי פריג': למה?

<יונתן אבן טוב: נו, אבל מה קשור שאם אתה פוגע במערכת ההשכלה הגבוהה פגעת גם בסטודנטים?

משה גפני: אה, תעשה לי טובה.

עיסאווי פריג': - - -

מיקי לוי: אתה זורה חול בעיניים - - -

עיסאווי פריג': זה מאבק אחר.

עיסאווי פריג': תפסיקו.

<קריאה: אם מבטלים את כל המלגות וההשכלה הגבוהה, זה נראה לך בסדר?

<מיכה פרלמן: מיקי, לקצץ הרבה מאוד כסף במערכת ההשכלה הגבוהה, במי זה פוגע?

<מיכה פרלמן: - - -

מיקי לוי: אבל זה לא קשור - - -

משה גפני: מיכה, אם אתה מתערב, אני מצביע עכשיו ומצביע נגד.

משה גפני: תאמין לי.

משה גפני: אתה עוזר לי עכשיו - - -

<קריאות: - - -

מיקי לוי: - - - תתחייב על אלה שהולכים לחיים - - -

משה גפני: מיכה, לא לענות עכשיו.

משה גפני: תענה בתורך.

משה גפני: הסתיים העניין?

מיקי רוזנטל: פשרה.

מיקי רוזנטל: שנה.

עיסאווי פריג': מה זה שנה?

עיסאווי פריג': והיושב-ראש הבטיח שהוא מוריד את זה.

משה גפני: הסתיים העניין?

משה גפני: בבקשה, תשלים את הדברים שלך.

משה גפני: ואני מבקש לא להפריע לו.

<יונתן אבן טוב: אני השלמתי.

<יונתן אבן טוב: המסר שרציתי להעביר הוא: אני מבקש לנהל את הדיון עם כל ההסתייגויות שעלו פה, שהן לגיטימיות וענייניות, ולא לייצר דיון שאומר: טובת הסטודנטים היא מישור אחד, קיצוץ במערכת ההשכלה היא מישור אחר, ואין ביניהם דבר וחצי דבר.

משה גפני: תודה.

משה גפני: בבקשה, מיכה.

משה גפני: אתה צריך לענות גם לחברת הכנסת עזריה.

<מיכה פרלמן: את זה אני אצטרך להביא במועד אחר.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: תענה תשובות במהירות.

משה גפני: אני רק רוצה שתענה גם כן:

משה גפני: למה אצל ניסן סלומינסקי הבאתם את זה לשנה אחת ואלי אתם מביאים?

משה גפני: - - -

עיסאווי פריג': - - -

מיקי רוזנטל: זה בגלל היציבות השלטונית.

מנואל טרכטנברג: בדיוק.

מנואל טרכטנברג: זה יבטיח יציבות שלטונית.

<קריאה: - - -

משה גפני: אתם רוצים להעביר את זה לחוקה?

משה גפני: אני לא הסכמתי.

משה גפני: אני לא רציתי את זה פה.

משה גפני: זה חוקה.

משה גפני: תעבירו את זה שם בשנייה וזהו.

משה גפני: בבקשה, מיכה.

<מיכה פרלמן: דבר ראשון, מי שמקבל את נקודת הזיכוי זה רק מי שמתפרנס ממשכורת שהיא מעל רף המס.

<מיכה פרלמן: זה לא הסטודנטים במהלך לימודיהם.

<מיכה פרלמן: זה ציבור קצת יותר חזק.

<מיכה פרלמן: מי שאקדמאי, יש לו שכר ממוצע גבוה יותר ממי שאינו אקדמאי.

<מיכה פרלמן: זו לא האוכלוסיה היותר-חלשה של החברה, אלא היותר-חזקה של חברה.

<מיכה פרלמן: זה הדבר הראשון שצריך לשים על השולחן.

<מיכה פרלמן: לגבי עיקרי החבילה שנאמרה פה – דבר ראשון שחשוב להבין, זהו צעד פיסקאלי.

<מיכה פרלמן: כדי לכנס את התקציב הזה היינו צריכים 260 מיליון שקל.

<מיכה פרלמן: באנו במשא-ומתן כדי למנוע את הפגיעה המאוד-חמורה, כפי שנאמר פה, על מערכת ההשכלה הגבוהה, וחיפשנו דרכים אחרות.

<מיכה פרלמן: אחד מהצעדים שהצענו זה הארכת השעה, שאם לא נאריך אותה בחמש שנים, אנחנו לא נגיע ליעדים הפיסקאליים הללו כי תחזית ההכנסות רק תגדל החל מ-2018.

<מיכה פרלמן: למה זה?

<מיכה פרלמן: אני יכול להסביר את זה בטבלאות מפורטות – בגלל שאנחנו לא נהנה בכלל, כאוצר, מהסיפור הזה בהגדלת הכנסות לפני 2018, 2019, 2020, ואפילו אחרי.

<מיכה פרלמן: ולכן אנחנו צריכים, את פרק הזמן ה ארוך הזה כדי להשלים את הצד הפיסקאלי שעליו אנחנו מדברים.

<מיכה פרלמן: אז זה לגבי המועד.

יוסי יונה: אפשר להביא את זה עוד פעם בשנה הבאה.

יוסי יונה: - - -

<מיכה פרלמן: אמרנו: עכשיו לקבע את זה לחמש שנים.

יוסי יונה: אם הצפי, כפי שאתה אומר עליו הוא כזה שאין קיצוץ בהכנסות עתידיות, אז בשנה הבאה תביאו את זה עוד פעם ולא תהיה בעיה.

יוסי יונה: נניח.

יוסי יונה: בהנחה שה עובר היום.

<מיכה פרלמן: אבל גם אז ההשפעה של זה תהיה מאוד ארוכת-טווח, ולכן אני אומר לך שזה לא יהיה צעד מאוד אטרקטיבי, וכרגע אנחנו מציעים אותו לחמש שנים.

<מיכה פרלמן: הנושא הראשון שהחבילה הזאת כוללת, שוב, היא הפחתת הקיצוץ מ-260 ל-120.

<מיכה פרלמן: זה דבר ראשון.

<מיכה פרלמן: דבר שני, כן הובטחו במהלך התקופה הזאת 120 מיליון שקל למעונות לסטודנטים.

<מיכה פרלמן: אפרופו עזרה לסטודנטים – הפחתת יוקר המחיה לסטודנט.

<מיכה פרלמן: כן נעשה פה צעד מאוד משמעותי.

<מיכה פרלמן: 120 מיליון שקל זה המון מעונות סטודנטים, המון מיטות.

איציק שמולי: יש לך נתונים, כמה מעונות סטודנטים נבנו מאז 2011?

<מיכה פרלמן: לא מספיק.

איציק שמולי: כמה?

איציק שמולי: כמה?

<יונתן אבן טוב: לי יש, אם תרצו.

איציק שמולי: הבטיחו 20,000.

עיסאווי פריג': וואי, וואי, האוצר היום עשיתם כאילו - - -

משה גפני: מיכה, אני אבקש שתעבירו לאיציק את הנושא הזה.

משה גפני: אני רוצה לסיים.

משה גפני: בבקשה.

עיסאווי פריג': לא.

עיסאווי פריג': להתייחס לשאלה של חבר הכנסת שמולי: כמה מעונות, והוא נמצא באותה סיטואציה - - -

משה גפני: אז אמרתי: שיעבירו את הנתון הזה.

רם שפע: יש מלא נתונים, ואני מזדהה פה עם איציק מאוד.

רם שפע: ברור שלא נבנו מספיק.

רם שפע: חד-משמעית.

משה גפני: בסדר.

משה גפני: אז אני מבקש להעביר את הנתונים, מיכה.

<מיכה פרלמן: לסיכום, בנושא המעונות נעביר את הנתונים בדיוק.

<מיכה פרלמן: כן הוקצו כמה מאות מיליוני שקלים לבניית מעונות.

<מיכה פרלמן: לא נבנה מספיק אבל הוקצה הרבה כסף.

<מיכה פרלמן: בנוסף לצעדים הללו, הוקצה יחד, ות"ת והאוצר, כ-19 מיליון שקל לפרויקטים חברתיים שהתאחדות הסטודנטים מובילה, פרויקטים מאוד ראויים שאני חושב שראוי שיפרטו עליהם; נושאים שלדעתי, כל חברי הכנסת פה יזדהו אתם.

<מיכה פרלמן: ולבסוף, בנקודה שגם חבר הכנסת טרכטנברג העלה, נושא הקיצוץ והמתודולוגיה של הקיצוץ – חלק מההבנות שהגענו יחד עם ות"ת, היא כן לבחון מחדש את הנושא הזה.

<מיכה פרלמן: זאת אומרת, בדיונים משותפים, משהו שלא היה קודם חלק ממשהו כתוב - - -

מנואל טרכטנברג: אבל האמירה "לבחון מחדש" היא לא מספקת, כי האמירה הזאת היתה גם קודם.

<מיכה פרלמן: לפני הסיכום הזה היא לא היתה.

מנואל טרכטנברג: יש דברים שהם בשוליים ויש דברים שהם מז'וריים.

מנואל טרכטנברג: העניין הזה, לא יכול להיות שבכלל יהיה דיון על זה ושהדיון הזה יתקיים בעתיד.

מנואל טרכטנברג: כלומר, כולנו מבינים שלא יתכן לנהל דיון מול ההשכלה הגבוהה על קיצוץ רוחבי מכל התקציב.

מנואל טרכטנברג: אין דבר כזה.

מנואל טרכטנברג: המינימום שצריך – בוא אני אציע לך הצעה - - -

משה גפני: אני יודע, אני מכיר את הסיכום הזה.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, אם הדבר הזה לא יהיה ברור כרגע – אני אומר לך, אני הולך לנהל מאבק כנגד כל הדבר הזה, כי זה לא יכול להיות.

מנואל טרכטנברג: זה עוול שלא יתכן שהוא ישנו.

מנואל טרכטנברג: אז אני אציע לך הצעה קונקרטית, שנקודת ההתחלה של הדיון שיהיה היא הממוצע של כל משרדי הממשלה.

מנואל טרכטנברג: מאיפה מתחילים שם?

מנואל טרכטנברג: 80%?

מנואל טרכטנברג: 75%?

מנואל טרכטנברג: תתחיל שם.

עיסאווי פריג': יש לי שאלה.

משה גפני: בקצרה, בקצרה.

עיסאווי פריג': אני שואל אותך ואת כל החברים:

עיסאווי פריג': תאר לעצמך סיטואציה שמטילים מס מגזר ערבי, מס מגזר 1% מכל ערבי שישלם, ולקחת את המס הזה ולהשקיע בחברה הערבית.

משה גפני: אבל זה לא המקרה.

עיסאווי פריג': זה אותו מקרה.

עיסאווי פריג': לקחת מס מהסטודנט ולתת - - -

משה גפני: אבל זה לא המקרה.

משה גפני: היועצת המשפטית של הוועדה, בבקשה.

<שלומית ארליך: לעניין הנוסח, כשתתקבל החלטה – ליאת, האופן שבו ינוסח התיקון, אנחנו סבורים שלא צריך לתקן מחדש את כל הנוסח כמו שהוא נמצא כרגע, אלא אפשר פשוט להתיישב על התיקון - - -

משה גפני: לא, אז תגידי.

משה גפני: תגידי מה שאת אומרת.

משה גפני: רק שנייה.

משה גפני: אנחנו לא מצביעים היום.

עיסאווי פריג': למה לא מצביעים?

משה גפני: בגלל שלא מצביעים.

עיסאווי פריג': למה?

משה גפני: ככה.

משה גפני: בגלל שלא מצביעים, כמו שלא הצבענו על הסעיף הקודם, כשהיתה הסכמה.

משה גפני: על מה שאין הסכמה נצביע?

משה גפני: אני לא רוצה את כל המלל הזה.

משה גפני: אמרה לי היועצת המשפטית - - -

עיסאווי פריג': זה ל הכול מבחינתך, גפני.

עיסאווי פריג': תחתוך את זה היום.

משה גפני: אני לא יכול לחתוך את זה היום אם אני לא מביא את כל החברים להצבעה.

משה גפני: ואני לא הולך לעשות את - - -

עיסאווי פריג': מה ההבדל בינך לבין סלומינסקי?

עיסאווי פריג': עכשיו תגיד לי, מה ההבדל בינך לבין סלומינסקי?

משה גפני: זו אמירה - - -

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': מה ההבדל?

עיסאווי פריג': לא, באמת, מה ההבדל?

עיסאווי פריג': אין הבדל.

משה גפני: האמת היא שאין הבדל.

משה גפני: אני לא כזה מגלומן שאני יכול להגיד על ניסן סלומינסקי - - -

עיסאווי פריג': אתה רואה.

עיסאווי פריג': זה לא הגון מה שאתה עושה.

<קריאות: - - -

עיסאווי פריג': החלפת לנו את הפטיש במקום שעון?

עיסאווי פריג': זה ההבדל?

עיסאווי פריג': גפני, תחליט היום.

משה גפני: בסדר, הבנתי.

משה גפני: קיבלתי את ההצעה, אבל אני לא הולך לעשות אותה.

עיסאווי פריג': ציבור הסטודנטים תולה תקוות בך.

משה גפני: בסדר, אין בעיה.

משה גפני: אני מבקש כמה דברים.

משה גפני: אנחנו נביא את זה, אם נביא להצבעה, אם אני אחליט לא לפצל את זה, או להפיל את זה, או להצביע בעד, לא חשוב מה, אני רוצה כמה דברים.

משה גפני: קודם כל, אני לא רוצה את כל המלל הזה.

משה גפני: הוא מיותר לחלוטין.

משה גפני: אתם מבקשים להאריך את הוראת השעה, אז תגידי איך שיהיה כתוב.

משה גפני: אני לא הולך להתחיל להסתבך עם העניין הזה, עוד גם בתוך הבוץ, או אם אני בסוף אחליט להצביע בעד, אני צריך את המלל הזה?

משה גפני: תגידי מה צריך להיות כתוב בחוק.

<שלומית ארליך: זה פשוט לתקן, להיכנס לתיקון של חוק ההסדרים שנת 2013–2014 - - -

<ליאת גרבר: פשוט הבנו שזה עניין של נסחות.

<ליאת גרבר: אנחנו הבנו שהיתה בעיה עם הנוסח הקודם, כיוון שהוא לא נוּסח כהוראת שעה.

<שלומית ארליך: הוא נוּסח בדיוק אותו דבר: לגבי מי שסיים לימודים כאמור בסעיפים כך וכך, בתקופה שמיום עד יום.

<שלומית ארליך: פשוט לשנות את: "עד יום".

<ליאת גרבר: בסדר, אבל הבעיה היתה במקור.

<שלומית ארליך: בסדר, אנחנו נפתור את זה.

<ליאת גרבר: בסדר, אבל זה עניין של נסחות.

משה גפני: בסדר, אז זה הנסחות.

משה גפני: הדבר השני, להביא להצבעה – אף אחד מהחברים פה לא יצביע על חמש שנים.

משה גפני: אף אחד.

משה גפני: זה ברור לחלוטין.

<מיכה פרלמן: אבל הסברתי - - -

משה גפני: בסדר, מאה אחוז.

משה גפני: אני רק רוצה שתדעו.

משה גפני: אין בעיה.

משה גפני: מה שתביאו להצבעה – פה לא הולך לעבור חמש שנים.

משה גפני: אני מבין את הרציונל, אני גם מקבל את מה שנאמר לגבי המוסדות להשכלה גבוהה.

משה גפני: הכול בסדר.

משה גפני: פה לא הולך לעבור חמש שנים, מכיוון שאני חייב להוכיח לעיסאווי פריג' שאני לא פחות טוב מניסן סלומינסקי.

משה גפני: לא יעבור פה חמש שנים, בגלל שחמש שנים, המשמעות של העניין, עדיף שתביאו הצעת חוק שאומרת:

משה גפני: אין יותר נקודות זיכוי לסטודנטים.

משה גפני: נקודה.

משה גפני: זו המשמעות של חמש שנים.

משה גפני: אם אתה אומר: שנה, אתה אומר פרק זמן לא ארוך, בכל אופן אנחנו עוד פה, אנחנו יכולים לשפר את זה כשיהיה מצב יותר טוב.

משה גפני: הדבר השלישי, אני בעצמי מתלבט בשאלה הזאת, אני מבין את הנושא של למצוא תקצוב לנושא הזה.

משה גפני: אני יודע שעושים את זה כל הזמן.

משה גפני: הם מנהלים אתי דיונים, מנהלים אתי משא ומתן – אמרתי זה גם קודם – על הטבות מס ליישובים שצריך להוסיף כסף, להביא את זה מסעיפים אחרים.

משה גפני: אני מבין את זה.

משה גפני: לא בטוח שזאת הדרך.

משה גפני: אבל הכיוון הוא, ליאת – תקבעו את הנוסח, לא את הנוסח הארוך הזה, לא נקריא אותו, אלא להביא מועד אחר.

משה גפני: ואני מציע שתשקלו מחדש לקראת ההצבעה על כמה זמן מדובר.

משה גפני: בגלל שאם מדובר על חמש שנים, אני כנראה אצביע נגד.

משה גפני: כנראה.

משה גפני: לא שאני בטוח.

משה גפני: אני אומר: בלי נדר.

מנואל טרכטנברג: אדוני היושב-ראש, אל תיקח את העניין של מה שאני אמרתי - - -

משה גפני: כן, זה ברור.

משה גפני: הוא יודע את זה.

משה גפני: דבר נוסף שאני מבקש, ואני מבקש שתשקלו את העניין, וגם את זה אני רוצה להביא להצבעה – הנושא של שני בני-זוג, של נקודות זיכוי, שאם אחד מבני-הזוג מתאלמן, שהאישה נפטרה והבעל נשאר לבד עם הילדים, והוא מבקש את נקודות הזיכוי מכיוון שהוא מטפל בילדים – זה אותו דבר אם הם נפרדים והילדים נמצאים אצלו למשמורת – להעביר לו את נקודות הזיכוי.

משה גפני: מכיוון שאנחנו מדברים פה על נקודות זיכוי של סטודנטים, אני מבקש להכניס גם את העניין של המשמורת של שני בני-זוג, או שהתגרשו או שהוא התאלמן, שהוא יקבל את נקודות הזיכוי.

משה גפני: ואם נצביע על זה, אני רוצה להצביע גם על זה.

משה גפני: אני מבקש שתבדקו את העניין הזה ותתנו לי תשובה.

עיסאווי פריג': אבל יש מצב דומה היום, שבעל מקבל נקודות זיכוי כשהילדים נמצאים בחזקתו.

משה גפני: כן, אז יש בעיה.

משה גפני: זה דיון בבית-משפט.

משה גפני: זה סיפור שלם.

משה גפני: כמה שאני ביקשתי בעניין הזה, זה עדיין לא נפתר.

משה גפני: צריך לפתור את הבעיה הזאת.

משה גפני: זה דבר הומאני מהמדרגה הראשונה.

עיסאווי פריג': אני אתך.

משה גפני: ראיינו אותי גם ברדיו לפני כמה שנים על העניין הזה.

משה גפני: אני הבטחתי לתקן את זה, אבל אני הייתי באופוזיציה, אז - - -

עיסאווי פריג': אתה מקבל היום "לייקים" חופשי-חופשי.

משה גפני: תבדקו את העניין ועוד נדבר על זה.

משה גפני: תודה רבה.

משה גפני: סיימנו את הדיון בעניין הזה.